ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/12461/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В.- головуючого, Мачульського Г. М., Кушніра І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Астапової Ю. В.,

розглянувши касаційну скаргу Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа", до якої приєдналася Вишгородська районна рада, на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 у справі

за позовом Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" до Малого приватного підприємства "ВПК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Катюжанська сільська рада, про розірвання договору оренди,

за участю представників:

у судовому засіданні 11.09.2019

позивача - Голуб В. Є., адвокат,

відповідача - Хасін І. Б., адвокат,

третьої особи - Дяченко Л. Л., адвокат,

Вишгородської районної ради - Пащинська А. О.,

у судовому засіданні 25.09.2019

позивача - Голуб В. Є., адвокат,

відповідача - Хасін І. Б., адвокат,

третьої особи - Дяченко Л. Л., адвокат,

Вишгородської районної ради - Компанець А. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" (далі - ВРКП "Вишгородтепломережа") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Малого приватного підприємства "ВПК" (далі - МПП "ВПК") про розірвання договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності, від 13.07.2011.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання зі сплати орендної плати за договором оренди від 13.07.2011, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за період з 17.10.2013 по 30.06.2018 у сумі 72 573,09 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди позивач звернувся до суду із цим позовом про розірвання договору на підставі статей 651, 782 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 291 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та частини 3 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Крім того, підставою для розірвання договору позивач зазначив використання відповідачем об`єкта оренди не за призначенням, що призвело до погіршення стану приміщення.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Рішенням Вишгородської районної ради Київської області від 17.03.2011 № 61-06-VІ передано із спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району у комунальну власність територіальної громади сіл Катюжанки та Гути Катюжанської Вишгородського району об`єкти нерухомого майна, а саме котельню з обладнанням по вул. Радянська, 60А, с. Катюжанка (перебуває на балансі ВРКП "Вишгородтепломережа", первісна вартість - 139 704,00 грн, залишкова вартість - 21 969,53 грн).

2.2. За змістом пункту 2 цього рішення зобов`язано ВРКП "Вишгородтепломережа" передати об`єкти, зазначені в пункті 1 цього рішення, на баланс Катюжанської сільської ради відповідно до пункту 12 Порядку управління майном спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району та надати Фонду комунального майна Вишгородського району примірники актів приймання-передачі.

2.3. 13.07.2011 між Катюжанською сільською радою (орендодавець) і відповідачем (орендар) укладено договір оренди приміщення, що належить до комунальної власності, відповідно до умов якого орендодавець передає на підставі рішення від 06.07.2011 № 86, а орендар приймає у строкове платне користування індивідуально визначене нерухоме майно, а саме частину приміщення котельні площею 66 м2, що становить 0,52 частини від 126,8 м2 загальної площі приміщення котельні, яка належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанки в особі Катюжанської сільської ради та розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Катюжанка, вул. Радянська, 60А, відповідно до плану приміщення.

2.4. Згідно з пунктом 1.2 договору орендар отримує приміщення з метою розташування твердопаливного котла та іншого обладнання для подальшого виробництва теплової енергії із використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії.

2.5. Відповідно до пункту 1.3 договору власником (балансоутримувачем) зазначеного приміщення котельні згідно з рішенням VІ сесії 6-го скликання Катюжанської сільської ради від 10.05.2011 № 62 є територіальна громада с. Катюжанки в особі Катюжанської сільської ради.

2.6. Право власності територіальної громади с. Катюжанки в особі Катюжанської сільської ради на цю нежитлову будівлю підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.07.2011 серія САЕ № 193863 , виданим Катюжанською сільською радою, зареєстрованим у Комунальному підприємстві Київської обласної ради "Вишгородське бюро технічної інвентаризації" 07.07.2011 за № 30534849.

2.7. Відповідно до пункту 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що належить до комунальної власності с. Катюжанки, затвердженої рішенням Катюжанської сільської ради від 18.04.2007 № 98 і становить за перший місяць 698,70 грн (разом із ПДВ).

2.8. Згідно з пунктом 3.2 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць і нараховується після 10 числа місяця, наступного за звітним.

2.9. Відповідно до пункту 3.6 договору орендар перераховує орендну плату за поточний місяць орендодавцеві щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

2.10. Згідно з пунктом 11.1 договору його укладено строком на 25 років з 12.07.2011 до 12.07.2036 включно.

2.11. На виконання умов договору Катюжанська сільська рада передала відповідачеві в оренду частину приміщення котельні площею 66 м2, що становить 0,52 частини від 126,8 м2 загальної площі приміщення котельні, яка належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанки в особі Катюжанської сільської ради та розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Радянська, 60А, про що свідчить наявний у матеріалах справи акт приймання-передачі.

2.12. 22.08.2011 Катюжанська сільська рада Вишгородського району Київської області прийняла рішення № 100-ІХ-VІ про передачу ВРКП "Вишгородтепломережа" на праві оперативного управління майна спільної комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанки та Гути Катюжанської, а саме котельні з обладнанням по вул. Радянській, 60А, с. Катюжанка, з укладенням відповідного договору на період опалювального сезону 2011-2012 років.

2.13. 26.09.2012 Катюжанська сільська рада Вишгородського району Київської області прийняла рішення № 246-ХХV-VІ про передачу ВРКП "Вишгородтепломережа" на праві оперативного управління майна спільної комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанки та Гути Катюжанської, а саме котельні з обладнанням по вул. Радянській, 60А, с. Катюжанка, з укладенням відповідного договору на період опалювального сезону 2012-2013 років.

2.14. 04.09.2013 Катюжанська сільська рада Вишгородського району Київської області прийняла рішення № 351-36-VІ про передачу зі спільної комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанки та Гути Катюжанської у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста району об`єктів нерухомого майна, зокрема котельню з обладнанням по вул. Радянській, 60А, с. Катюжанка.

2.15. Рішенням Вишгородської районної ради Київської області від 17.10.2013 № 403-30-VІ прийнято у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району із комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанки та Гути Катюжанської об`єкти нерухомого майна з обладнанням, а саме котельню з обладнанням по вул. Радянській, 60А, с. Катюжанка (первісна вартість - 166 535,00 грн, залишкова вартість - 25 808,00 грн).

Згідно із зазначеним рішенням також закріплено цей об`єкт майна за ВРКП "Вишгородтепломережа" на праві повного господарського відання.

2.16. 14.01.2014 позивач звернувся до відповідача з листом № 45/01, в якому зазначив, що у зв`язку із зменшенням ціни на закупівлю природного газу для вироблення теплової енергії, а отже тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних організацій та інших споживачів згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2013 № 951 "Про зниження ціни на природний газ" і постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 30.12.2013 № 1797 "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів" та № 1798 "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання", а також незгодою власника майна спільної комунальної власності в особі Вишгородської районної ради із переходом котельні в с. Катюжанка по вул. Радянській, 60А, що працює на газу, на альтернативні види палива, повідомив про неможливість подальших переговорів стосовно закупівлі у відповідача комплексу технологічного обладнання, що працює на пеллетах, оскільки така закупівля є економічно недоцільною для підприємства.

2.17. Згідно з рішенням Катюжанської сільської ради від 18.07.2014 № 458-46-VІ внесено зміни до рішення від 04.09.2013 № 35, ухвалено передати зі спільної комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанки та Гути Катюжанської у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста району об`єкти нерухомого майна, а саме частину котельні з обладнанням по вулиці Радянській, 60А, с. Катюжанка загальною площею 60,8 м2.

2.18. 22.07.2014 позивач направив відповідачеві лист № 1184/08, в якому повідомив про перехід до нього прав та обов`язків орендодавця за спірним договором, у зв`язку з чим суми орендної плати необхідно перераховувати на банківський рахунок позивача за наведеними реквізитами.

2.19. 28.08.2014 позивач звернувся до Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області з листом № 1589/08 із приводу рішення Катюжанської сільської ради від 18.07.2014 № 458-46-VІ.

2.20. У листі від 02.09.2014 № 139 Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області повідомив позивачеві, що Катюжанська сільська рада у рішенні від 18.07.2014 № 458-46-VІ розпорядилася майном, власником якого вже була Вишгородська районна рада. Відповідно до пункту 11.4 договору та з урахуванням того, що змінився власник котельні з обладнанням, Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області зазначив про необхідність замінити орендодавця у договорі оренди на ВРКП "Вишгородтепломережа".

2.21. 08.09.2014 позивач направив на адресу Катюжанської сільської ради та відповідача лист № 1601/08 з пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди у зв`язку із переходом до позивача прав та обов`язків орендодавця.

2.22. До цього листа позивачем було додано проект додаткової угоди, однак ні відповідачем, ні Катюжанською сільською радою ця додаткова угода підписана не була.

2.23. У листі від 17.08.2015 № 119 відповідач повідомив Катюжанській сільській раді про те, що він не був проінформований про намір передати орендоване майно у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району та внести будь-які зміни до існуючого договору.

2.24. 16.10.2015 Катюжанська сільська рада прийняла рішення № 601-60-VІ про розірвання договору оренди з відповідачем. Згідно із цим рішенням також визнано таким, що втратило чинність, рішення Катюжанської сільської ради від 06.07.2011 № 86-VІІІ-VІ та від 18.04.2014 № 458-46-VІ.

2.25. У листі від 30.03.2016 № 42 відповідач звернувся до Катюжанської сільської ради з проханням надати нові реквізити для перерахування орендної плати, а також звернув увагу на необхідність надання рахунків для сплати орендної плати згідно з пунктом 8.4 договору.

2.26. 01.07.2016 відповідач у листі № 84 повідомив Катюжанській сільській раді, що внесення змін до договору в частині зазначення орендодавця має відбуватися шляхом укладання тристороннього додаткового договору, що укладається в той самий спосіб, в який укладено сам договір оренди, а саме в письмовій формі за посвідченням нотаріуса. При цьому відповідач зазначив, що кошти, які він перераховував як орендну плату на розрахункові рахунки орендодавця, повернулися на рахунок орендаря з призначенням "помилково перераховані", однак до внесення відповідних змін до договору оренди належним отримувачем орендної плати є саме Катюжанська сільська рада. За таких обставин відповідач висловив готовність розглянути пропозицію щодо врегулювання спірних питань та у разі рішення орендодавця передати орендоване приміщення на баланс третій особі узгодити процедуру оформлення додаткового договору про зміну власника (балансоутримувача).

2.27. 9.04.2018 позивач звернувся до відповідача з листом № 600/08 про сплату орендної плати, до якого додав рахунок від 17.04.2018 № 798 за березень 2018 року та рахунок від 18.04.2018 № 799 за період з 17.10.2013 по 28.02.2018 на суму 65 464,46 грн.

2.28. 25.06.2018 позивач знову звернувся до відповідача з листом № 726/08 про сплату орендної плати, до якого додав рахунки за квітень і травень 2018 року.

2.29. 25.07.2018 позивач звернувся до відповідача з листом № 862/08 про сплату орендної плати, до якого додав рахунки за червень 2018 року.

2.30. 23.07.2018 відповідач звернувся до Катюжанської сільської ради з листом № 32 про усунення обставин, які перешкоджають працівникам відповідача потрапити до орендованого майна, та зазначив, що будь-яких договірних правовідносин із позивачем у нього немає.

2.31. У відповідь на цей лист Катюжанська сільська рада повідомила відповідачеві, що об`єкт оренди закріплено на праві повного господарського відання за позивачем, і запропонувала звернутися до нього стосовно доступу до орендованого приміщення (лист від 02.08.2018 № 484).

2.32. 30.08.2018 відповідач звернувся до Катюжанської сільської ради з листом № 01-20/109 про усунення обставин, які перешкоджають працівникам відповідача потрапити до орендованого майна та зазначив, що будь-яких договірних правовідносин із позивачем у нього немає.

2.33. У відповідь на цей лист Катюжанська сільська рада повідомила відповідачеві, що вона не є власником орендованого майна (лист від 06.09.2018 № 562).

2.34. Судами встановлено, що власником об`єкта оренди є територіальні громади сіл, селища, міста Вишгородського району Київської області в особі Вишгородської районної ради.

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 (суддя Літвінова М. Є.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

3.2. Рішення суду мотивовано тим, що позивач не є орендодавцем за спірним договором оренди, правом вирішувати питання про розірвання умов цього договору наділена Вишгородська міська рада як власник предмета оренди, до якого перейшли права та обов`язки орендодавця у спірних правовідносинах.

3.3. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, у зв`язку з чим, на підставі встановлених під час розгляду справи обставин суд вважає заявлені позивачем вимоги необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

3.4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 (колегія суддів у складі: Сулім В. В., Дідиченко М. А., Смірнова Л. Г.) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. ВРКП "Вишгородтепломережа" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

4.2. Скаргу аргументовано неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема положень ЦК України, ГК України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про місцеве самоврядування".

4.3. Вишгородська районна рада приєдналася до касаційної скарги ВРКП "Вишгородтепломережа".

4.4. Представники позивача та Вишгородської районної ради у судовому засіданні підтримали вимоги касаційної скарги.

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. МПП "ВПК" у відзиві просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін, наголошуючи на їх законності і обґрунтованості.

5.2. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційної скарги.

5.3. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав вимоги касаційної скарги.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Стаття 15 ЦК передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

6.3. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

6.4. Таким чином, у розумінні положень закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина 1 статті 16 ЦК України).

6.5. У статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

6.6. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

6.7. Отже, позивачем у господарській справі є особа, яка вважає, що у спірних правовідносинах її право або охоронюваний законом інтерес порушується, оспорюється чи не визнається.

6.8. Спір у справі виник із договору оренди нежитлових приміщень, заявлено вимоги про розірвання цього договору.

6.9. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

6.10. На відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває у комунальній власності, поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який має на меті забезпечити підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам.

6.11. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, чинній на час укладення спірного договору) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

6.12. Загальні підстави для зміни або розірвання договору визначено у статті 651 ЦК України, за змістом якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

6.13. За змістом частин 2-4 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

6.14. Згідно з частиною 3 статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

6.15. За змістом статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

6.16. У розумінні наведених положень законодавства правом на звернення до суду із вимогою про зміну або розірвання договору оренди наділена лише одна з його сторін.

6.17. Судами встановлено, що спірний договір оренди від 13.07.2011 укладено між Катюжанською сільською радою (орендодавець) та МПП "ВПК" (орендар). У подальшому 04.09.2013 Катюжанською сільською радою прийнято рішення № 351-36-VІ про передачу із спільної комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанки та Гути Катюжанської у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста району об`єктів нерухомого майна, зокрема котельні з обладнанням по вул. Радянській, 60А, с. Катюжанка , а згідно з рішенням Вишгородської районної ради Київської області від 17.10.2013 № 403-30-VІ прийнято у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району із комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанки та Гути Катюжанської об`єкти нерухомого майна з обладнанням, а саме котельню з обладнанням по вул. Радянській, 60А, с. Катюжанка.

6.18. Таким чином судами встановлено, що власником спірного майна є Вишгородська районна рада.

6.19. Згідно з частиною 1 статті 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

6.20. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/7364/18 акцентувала, що саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина 1 статті 317 ЦК України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів (аналогічну правову позицію викладено у пункті 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 910/12224/17).

6.21. Оскільки, як уже зазначалося чинне законодавство не надає позивачеві права виступати орендодавцем щодо спірного нерухомого майна та мати права орендодавця, позивач як балансоутримувач не вправі заявляти вимогу про розірвання договору оренди майна.

6.22. Статтею 3 ЦК України визначено свободу договору, при цьому лише у наймодавця (орендодавця) є право розірвати договір оренди.

6.23. Таку ж правову позицію стосовно прав орендодавця і балансоутримувача відповідно до договору оренди комунального майна викладено у постановах Верховного Суду України від 07.06.2017 у справі № 910/9480/16 та від 07.06.2017 у справі № 910/9482/16.

6.24. Враховуючи викладене, зокрема те, що балансоутримувач не має права замість власника (орендодавця) вимагати розірвання договору оренди, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

6.25. Аргумент скаржника про те, що саме позивач має виступати орендодавцем за спірним договором оренди, оскільки він є не тільки балансоутримувачем, а і особою, в оперативному управлінні якої перебуває це майно, не може бути взято до уваги з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Отже, право господарського відання - це право юридичних осіб, які здійснюють підприємницьку господарську діяльність, похідне від права власності, з обмеженням повноваження розпоряджатися окремими видами майна за згодою власника.

Таким чином, "право господарського віддання" не є тотожним поняттю - права власності, оскільки перше є правовою формою реалізації права державної і комунальної власності спеціально створеними суб`єктами різних організаційно-правових форм, які у встановленому порядку набувають статусу юридичної особи. При цьому власником майна залишається держава або відповідна територіальна громада.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на дату укладення оспорюваного договору власником та балансоутримувачем об`єкта оренди була Катюжанська сільська рада (орендодавець). Однак враховуючи передачу Катюжанською сільською радою об`єкта оренди у комунальну власність сіл, селища, міста Вишгородського району, його власником, а отже і орендодавцем за спірним договором, стала Вишгородська районна рада, натомість позивач, у свою чергу, є виключно балансоутримувачем цього майна (як встановлено судами) та, зважаючи на умови укладеного договору оренди, не має права вчиняти дії щодо його розірвання.

6.26. Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 924/177/17 не може бути взято до уваги, оскільки фактичні обставини цієї справи відрізняються від обставин справи № 910/12461/18.

6.27. Не може бути взято до уваги аргумент скаржника стосовно передчасності висновків судів попередніх інстанцій про необхідність внесення змін до договору оренди щодо обов`язку сплачувати орендну плату на користь позивача як балансоутримувача, оскільки заявник ототожнює балансоутримувача із власником, наголошуючи, що саме до нього перейшли права та обов`язки за договором оренди, посилаючись при цьому на положення статті 770 ЦК України, згідно з якою у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обв`язки наймодавця.

6.28. Стосовно інших доводів, наведених у касаційній скарзі, варто зауважити, що вони спрямовані на переоцінку доказів у справі, а це виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції, визначеної у статті 300 ГПК України.

6.29. Оскільки судами встановлено відсутність у позивача права на звернення з даним позовом про розірвання договору оренди, і з цим погоджується касаційна інстанція, доводи скаржника та особи, яка приєдналася до касаційної скарги, щодо підстави позовних вимог (стосовно сплати орендних платежів та використання відповідачем об`єкта оренди не за призначенням) у касаційній інстанції не розглядалися, оскільки їх дослідження є передчасним.

6.30. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи, наведені у касаційній скарзі та відповідно у заяві особи, яка приєдналася до касаційної скарги, не спростовують законних і обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову з мотивів, викладених у постанові.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

7.2. Рішення та постанова попередніх судових інстанцій щодо відмови у задоволенні позову відповідають нормам чинного законодавства і мають бути залишені без змін.

8. Судові витрати

8.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа", до якої приєдналася Вишгородська районна рада, залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 у справі № 910/12461/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір