ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 Cправа № 914/1547/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес», м.Львів

до відповідача: Львівського казенного експериментального підприємства засобів протезування та пересування, м. Львів

про стягнення 64'001,35 грн. заборгованості

Суддя Яворський Б.І.

При секретарі Муравець О.М.

Представники сторін:

від позивача: Петренко В.О.

від відповідача: Пришляк Ю.В.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно-апаратного комплексу Акорд.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес» до Львівського казенного експериментального підприємства засобів протезування та пересування про стягнення 64'001,35 грн. заборгованості за надані послуги, з яких: 51'285,65 грн. основного боргу, 8'729,23 грн. пені, 3'124,03 грн. втрат від інфляції та 862,44 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення умов договору про надання послуг № 162 від 17.07.2018 р. не оплатив вартості наданих послуг.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 02.08.2019 р. справу № 914/1547/19 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.08.2019 року позовну заву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом представників сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05.09.2019 року.

23.08.2019 р. відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки відповідач є казенним підприємством, одержувачем бюджетних коштів.

02.09.2019 р. позивачем на адресу суду подано відповідь на відзив (вх.№36095/19).

Протокольною ухвалою від 05.09.2019 р. Господарський суд Львівської області оголосив перерву у судовому засіданні до 03.10.2019 р.

У судове засідання 03.10.2019 р., з`явився представник позивача, вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 03.10.2019 р. з`явився, проти позову заперечив, надав усні пояснення. Зокрема, повідомив, що борг дійсно існує, однак просив не застосовувати штрафних санкцій (пені), оскільки підприємство знаходиться у складному фінансовому становищі і держава заборгувала підприємству значну суму коштів, що і призвело до заборгованості. Позивач заперечив проти не застосування штрафних санкцій.

У судовому засіданні 03.10.2019 р., відповідно до приписів ч. 1 ст.240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

17.07.2018 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес» (експедитор/виконавець, позивач у справі) та Львівським казенним експериментальним підприємством засобів протезування та пересування (замовник, відповідач у справі) укладено договір про надання послуг № 162, відповідно до умов якого експедитор/виконавець зобов`язується, за плату і за рахунок замовника організовувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з доставкою відправлень.

Відповідно до п. 4.1. договору експедитор/виконавець організовує доставку та вручення відправлення одержувачу через мережу пунктів обслуговування клієнтів експедитора/виконавця або на умовах «адресної доставки» відповідно до встановлених експедитором/виконавцем строків.

Згідно п. 4.2. договору замовник зобов`язується здійснювати оплату за надані експедитором/виконавцем послуги в строки та згідно умов договору.

Відповідно до п. 5.1. договору вартість послуг (тарифи) визначається прайс-листом експедитора/виконавця, який діє на момент передачі відправлення для доставки, якщо інше не обумовлено сторонами у додатку № 1 до даного договору.

За умовами п.5.2. договору оплата проводиться замовником шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок експедитора/виконавця відповідно до виставленого рахунку та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за допомогою засобів факсимільного або електронного зв`язку протягом 3-х банківських днів з дня отримання їх замовником вищезазначеним способом. Сторони визнають, що дата отримання замовником даних документів факсимільним або електронним зв`язком визначається датою отримання замовником цих документів вищевказаним способом. Якщо в триденний строк з дня отримання замовником рахунку та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за допомогою засобів факсимільного або електронного зв`язку не будуть надані письмові зауваження, то акт здачі-приймання робіт (надання послуг) буде вважатись узгодженим, а послуги експедитора такими, що надані в повному обсязі, претензії замовника до їх виконання відсутні, а замовник зобов`язаний оплатити протягом вказаного строку за надані послуги в сумі, згідно рахунку та акту здачі-приймання робіт (надання послуг).

Письмові зауваження замовника в матеріалах справи відсутні.

На виконання умов договору позивачем здійснено доставку відправлень, що підтверджується рахунками №ТD000007077 від 28.02.2019 р. на суму 2'156,02 грн., №ТD000012386 від 30.03.2019 р. на суму 2'158,39 грн., №ТD000014594 від 10.04.2019 р. на суму 2'594,78 грн. та відповідними актами здачі-приймання робіт, які визнаються і не заперечується сторонами. Позивачем також виставлено відповідачу рахунок № НОМЕР_1 від 17.12.2018 р. на суму 108'376,46 грн., залишок заборгованості за яким становить 44'376,46 грн.

Як стверджує позивач, відповідачу скеровувалась претензія №0 від 09.04.2019 р. та № 523/2019 від 26.06.2019 р. із проханням оплати заборгованості, проте такі залишені відповідачем без задоволення.

На виконання своїх зобов`язань за договором відповідач оплати в повному обсязі не здійснив, відтак станом на момент звернення позивача з позовною заявою заборгованість становила 51'285,65 грн.

Відповідно до п.6.2. договору у випадку прострочення платежу за надані послуги, замовник сплачує експедитору/виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а при простроченні понад 7 календарних днів замовник додатково сплачує на користь експедитора/виконавця штрафну санкцію у розмірі 10% від суми заборгованості.

За неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано 3'124,03 грн. втрат від інфляції, 862,44 грн. 3% річних, а також 8'729,23 грн. пені, які просить суд стягнути з відповідача.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору про надання послуг № 162 від 17.07.2018 р.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України).

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ст. 929 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

За приписами ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не оплатив надані позивачем послуги, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 51'285,65 грн.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Позивачем на підставі п.6.2 договору нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 8'729,23 грн.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором (ст. 216 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2. ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п.6.2. договору сторони передбачили, що у випадку прострочення платежу за надані послуги, замовник сплачує експедитору/виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, а при простроченні понад 7 календарних днів замовник додатково сплачує на користь експедитора/виконавця штрафну санкцію у розмірі 10% від суми заборгованості.

Суд, здійснивши перерахунок пені, встановив, що розмір пені є обгрунтований та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідач не спростував доводів позивача, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

Перевіривши розрахунок 3 % річних суд встановив, що такі є обґрунтованими та арифметично вірними, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних у розмірі 862,44 грн. визнаються такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Перерахувавши заявлені позивачем інфляційні втрати, суд встановив, що стягненню з відповідача підлягає 1'387,03 грн. втрат від інфляції.

Щодо доводів відповідача про відсутність належного бюджетного фінансування підприємства та його важке фінансове становище суд зазначає наступне.

На підтвердження складного фінансового становища відповідач подав тільки довідку, у якій зазначена інформація станом ще на 01.01.2019 р., а тому такий документ не може об`єктивно відображати становище підприємства у жовтні 2019 р.

Крім того, згідно ч.1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки відповідач доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача підлягає 51'285,65 грн. основного боргу, 8'729,23 грн. пені, 1'387,03 грн. втрат від інфляції, 862,44 грн. 3% річних. У вимозі про стягнення 1'746,00 грн. пені суд відмовляє за необґрунтованістю її нарахування.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № від 25.07.2019 р. на суму 1'921,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1'868,86 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 129, 232-233, 236-238, 240, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Львівського казенного експериментального підприємства засобів протезування та пересування (79052, м. Львів, вул. Рудненська, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст Експрес» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 147, ) 51'285,65 грн. основного боргу, 8'729,23 грн. пені, 1'387,03 грн. втрат від інфляції, 862,44 грн. 3% річних та 1'868,86 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.10.2019 р.

Суддя Яворський Б.І.