ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1092/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжпромгруп на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2019 у справі №908/1092/19 (суддя Горохов І.С., повне рішення складено 24.06.2019)

за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Жовті Води Дніпропетровської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжпромгруп, м. Запоріжжя

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ

У травні 2019 року Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжпромгруп (надалі відповідач) та просило стягнути пеню 50 188,96 грн та штраф 64759,95 грн, посилаючись на невиконання останнім умов договору №185/13/43Е від 11.03.2019 щодо поставки товару.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на відсутність своєї вини в невиконанні умов договору щодо постачання товару, просив зменшити неустойку на 90% (заява від 14.05.2019).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.06.2019 у справі №908/1092/19 (суддя Горохов І.С.) позов задоволено частково Стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжпромгруп на користь Державного підприємства Східний гірничо - збагачувальний комбінат, 50% штрафних санкцій, а саме пеню в розмірі 25 094,48 грн, 20% штрафу в сумі 32379,98 грн, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. У задоволені позову в частині стягнення пені в розмірі 25 094,48 грн та 20% штрафу в розмірі 32 379,97 грн відмовлено.

Приймаючи рішення, суд вказав на доведення позивачем факту порушення умов договору щодо непоставки товару та наявності підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення неустойки.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжпромгруп подало апеляційну скаргу до Центрального апеляційного господарського суду, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило змінити резолютивну частину рішення та позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 10% , а саме пені 5018,89 грн та 20% штрафу 6 475,99 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- відповідач визнає, що не виконав умови договору щодо поставки продукції, однак ці зобов`язання були не виконані через наявність обставин, які неможливо було передбачити та які не залежали від його волі (сталася аварія на підприємстві - виробнику мазуту, що призвело до неможливості поставки товару) та відповідач вживав всіх залежних від нього заходів аби віднайти заміну продукції, про що вчасно попередив покупця;

- суд не врахував положення п. 12.4 договору та лист відповідача від 01.04.2019 №026/04 про розірвання договору, тому є безпідставним нарахування пені за межами дії договору до 26.04.2019;

- заявлені позивачем суми неустойки є надмірно великими порівняно із встановленими законом, а саме ст. 231 ГК України, наявність у кредитора можливості стягувати надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором;

- позивачем не доведено понесення конкретних збитків унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань з поставки продукції, тому справедливим буде зменшення санкцій до рівня 10%, тобто стягненню підлягає сума 11 494,90 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, розгляд справи визначено проводити в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а доводи апеляційної скарги вважає необгрунтованими, посилаючись на те, що доказом виникнення непереборної сили та строку їх дії є довідка, яка видається регіональною торгово-промисловою палатою, якої відповідачем не надано, та доводи щодо затримки поставки продукції заводом-виробником не можуть бути підставою для відмови позивачу у стягненні штрафу та пені. За умовами договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому вважає нарахування пені до 26.04.2019 правомірним. Вказує на відсутність у відповідача права в односторонньому порядку розірвати договір, норми цивільного права не передбачають такої підстави для припинення зобов`язання, як закінчення строку дії договору. Визначення в договорі одночасне стягнення пені і штрафу не суперечить ст.61 Конституції України, вказаний розмір неустойки узгоджений сторонами та правомірно стягнений судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, 11.03.2019 між Державним підприємством Східний гірничо-збагачувальний комбінат, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю Запоріжпромгруп, як постачальником, було укладено договір про закупівлю товару №185/13/43Е, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений у п. 1.2 Договору, а покупець прийняти та оплатити такий товар (п. 1.1 Договору).

Постачальник зобов`язується поставити нафту та дистиляти, код 0913 (Мазут М-100) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації №2, яка є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2 Договору з урахуванням Додаткової угоди від 11.03.2019).

Сума (ціна) Договору, відповідно до Специфікації №2, становить 3 237 997,65 грн, у тому числі ПДВ 20% - 539 666,28 грн (3.1 Договору з урахуванням Додаткової угоди від 11.03.2019).

У пункті 4.2 Договору сторони погодили порядок здійснення оплати, а саме покупець здійснює оплату отриманої партії товару по факту його поставки протягом 30-ти календарних днів.

Відповідно до п. 5.1 Договору перша поставка товару здійснюється протягом 15 календарних днів після підписання договору в обсязі не менше 10% від суми договору. Залишок товару постачається партіями на підставі заявок протягом 10 календарних днів після отримання заявки, в якій уточняється обсяг та місце поставки. Заявка може направлятися постачальнику за допомогою електронних засобів зв`язку (факс, електронна пошта, тощо) з наступним направленням оригіналів документів.

Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом відповідно до ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DDP, склад покупця: майданчик шахти Інгульська-Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Неопалимівка; майданчик шахти Новокостянтинівська - Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Олексіївка (п. 5.2 Договору).

Датою поставки товару та переходу права власності на товар буде вважатися дата фактичної поставки товару на склад покупця (5.4 Договору).

У п. 6.3.1 Договору передбачено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару в строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі затримки поставки товару у строки, передбачені цим договором, покупець має право на стягнення з постачальника штрафу у розмірі 20% від суми непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару та пені у розмірі 0,5% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожен день прострочення.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.03.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 11.1 Договору).

У п. 12.3 Договору визначено, що договір може бути розірваним у порядку, передбаченому чинним законодавством України, а за умовами п. 12.4 Договору сторони домовились вважати договір розірваним у разі його невиконання повністю або частково щодо поставки товару на дату закінчення терміну дії договору, за умови що сторонами не досягнуто домовленості про продовження терміну його дії або перегляду в установленому чинним законодавством України порядку.

Листами від 22.03.2019 за вих. №22/3, від 01.04.2019 за вих. №026/04/1, від 26.03.2019 за вих. №022/03, ТОВ Запоріжпромгруп повідомило позивача про неможливість виконання зобов`язання за договором внаслідок дії обставин, які підприємство не мало змоги передбачити та запобігти, а саме аварійної ситуації на підприємстві - виробнику мазуту ТОВ «Днепр-Блек-Ойл», на підтвердження чого надав листи ТОВ «Днепр-Блек-Ойл» №18-03 від 18.03.2019 та ТОВ «Вег» від 18.03.2019 за №71, а також відповідь ТОВ «Принт інженирінг» щодо неможливості поставки мазуту на даний час.

Також у листі від 01.04.2019 за вих. №026/04/1 просив Договір №185/13/43Е від 11.03.2019 вважати розірваним з 01.04.2019.

В свою чергу позивач 02.04.2019 направив на адресу відповідача претензію №18/2546 з вимогою сплатити пеню за період з 27.03.2019 по 02.04.2019, що складає 11 332,96 грн та 20% штрафу у сумі 64 759,95 грн за порушення умов договору щодо постачання товару.

Стягнення вказаної неустойки і є предметом цього спору.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами був укладений договір постачання товару, та відповідно до ст. 265 ГК України, положення якої кореспондуються зі ст. 712 ЦК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Умовами укладеного сторонами договору було передбачено постачання позивачу товару - Мазут М-100 у кількості 255 т, загальною вартістю 3 237 997,65 грн в т.ч. 20% ПДВ 539 666,28 грн. протягом 15 календарних днів після підписання Договору в обсязі не менше 10% від суми договору в строк 15 календарних днів після підписання договору, тобто товар на суму 323 799,77 грн відповідач повинен був поставити в строк до 26.03.2019 року.

Положеннями статті 526 ЦК України, ст. 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач умов договору щодо постачання вище зазначеної кількості товару не виконав взагалі.

Відповідно до ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Сторони в договорі передбачили сплату неустойки у вигляді 20% штрафу та 0,5% пені за кожний день прострочення від суми невиконаного обов`язку.

Факт невиконання поставки товару встановлено судом та не заперечується відповідачем, сума штрафу буде становити 323 799,77 грн х 20% = 64 759,95 грн, та вірно визначена позивачем.

Як встановлено судом вище, у п. 12.4 Договору сторони узгодили вважати договір розірваним у разі його невиконання повністю або частково щодо поставки товару на дату закінчення терміну дії договору, за умови що сторонами не досягнуто домовленості про продовження терміну його дії або перегляду в установленому чинним законодавством України порядку.

На дату закінчення дії договору 31.03.2019 відповідач поставку товару не здійснив, повідомив листом від 01.04.2019 за вих. №026/04/1 про розірвання договору на підставі п. 12.4, в свою чергу позивач у направленій претензії просив сплатити неустойку, втім вимогу щодо постачання товару не заявляв.

З наведеного слідує, що сторони не домовилися про продовження дії договору.

Частиною 1 статті 651 ЦК України, ч. 1 ст. 188 ГК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 6, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема, у визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з положень 1 статті 651 ЦК України, ч. 1 ст. 188 ГК України розірвання договору може мати місце за умов, визначених законом або договором, а не обов`язково лише в судовому порядку.

У договорі сторони визначили умови за яких договір буде вважатися розірваним на дату його закінчення. Вказаний пункт договору є чинним, недійсним не визнавався, та не суперечить вище наведеним положенням закону.

За наведених обставин є обгрунтованими доводи апелянта щодо розірвання договору з 01.04.2019 на підставі умов п. 12.4 Договору.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку в цій частині, що договір може бути розірвано лише в судовому порядку.

Наслідки розірвання договору визначені у ст. 653 ЦК України, відповідно до ч.2 якої у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відтак, зобов`язання відповідача щодо постачання товару припинилося з 01.04.2019, тому нарахування пені є правомірним за час дії зобов`язання з 27.03. по 31.03.2019, та пеня за вказаний період буде становити 323 799,77 грн х 0,5% х 5 днів = 8095 грн.

Тому, вимоги позивача про стягнення пені за період з 01.04. по 26.04.2019 в сумі 42 093,96 грн не грунтуються на положеннях договору та вище наведених нормах закону, і задоволенню не підлягають.

В суді першої інстанції відповідач заявив клопотання про зменшення суми неустойки до 10%, яке суд задовольнив частково, зменшивши її до 50%.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції обгрунтованим, таким, що відповідає обставинам справи та положенням ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, а доводи апелянта в цій частині судом відхиляються, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів щодо факту аварії на заводі-виробнику, який може бути засвідчений компетентними органами, а не листом самого виробника, та умови договору не передбачали постачання товару саме цього виробника.

Позивач не оскаржує зменшення судом першої інстанції неустойки на 50%.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню пеня 4047,50 грн та штраф 32 379,98 грн.

Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права (ст. 277 ГПК України).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції як ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального підлягає зміні в частині суми стягненої пені та витрат у справі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжпромгруп на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2019 у справі №908/1092/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2019 у справі №908/1092/19 змінити в частині суми стягненої пені та витрат у справі, виклавши частини 2, 3 та 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжпромгруп (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний,21, ) на користь Державного підприємства Східний гірничо - збагачувальний комбінат (52200, м. Жовті Води Дніпропетровської області, вул. Горького, 2, ) пеню - 4047,50 грн (чотири тисячі сорок сім грн 50 коп), 20% штрафу - 32379,98 грн (тридцять дві тисячі триста сімдесят дев`ять грн 98 коп), судовий збір - 1229,44 грн (одна тисяча двісті двадцять дев`ять грн 44 коп), про що видати наказ.

У задоволені позову в частині стягнення пені - 42 093,96 грн та 20% штрафу - 32 379,97 грн відмовити.

Стягнути з Державного підприємства Східний гірничо - збагачувальний комбінат (52200, м. Жовті Води Дніпропетровської області, вул. Горького, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжпромгруп (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний,21, ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги 1037,34 грн (одна тисяча тридцять сім грн 34 коп), про що видати наказ.

Відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд