СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. Справа № 905/802/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. 2443 Д/1-7) на ухвалу господарського суду Донецької області від 24.07.2019 року, постановлену у приміщенні вказаного суду суддею Курило Г.Є., повний текст якої складено 24.07.2019 року, у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Машинобудівний завод ВІСТЕК, м.Бахмут

про стягнення заборгованості в сумі 115319081,29 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства Машинобудівний завод ВІСТЕК, про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013 у розмірі 115319081,29 грн.

Приватне акціонерне товариство Машинобудівний завод ВІСТЕК, в свою чергу, звернувся до господарського суду Донецької області із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про стягнення 9951977,87грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.07.2019 зустрічний позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви шляхом сплати судового збору та надання суду доказів надіслання копій доданих до зустрічної позовної документів відповідачу за зустрічним позовом.

Ухвала господарського суду Донецької області від 03.07.2019 отримана Приватним акціонерним товариством Машинобудівний завод ВІСТЕК 09.07.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Оскільки станом на 24.07.2019 позивач за зустрічним позовом недоліки зустрічної позовної заяви не усунув, ухвалою господарського суду Донецької області від 24.07.2019 року повернуто зустрічний позов Приватного акціонерного товариства Машинобудівний завод ВІСТЕК до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про стягнення 9951977,87грн. та додані до нього документи.

Відповідач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати, постановити нове рішення, яким відстрочити відповідачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевий господарський суд не надав належної оцінки доводам Приватного акціонерного товариства Машинобудівний завод ВІСТЕК щодо наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви, а саме - обставини тимчасової окупації частини Донецької та Луганської областей та пов`язані з цим втрата частки контрагентів та ринків збуту продукції, виготовленої апелянтом.

Представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечує, вказує на те, що місцевим господарським судом були вірно встановлені недоліки зустрічної позовної заяви, а саме - відсутність в матеріалах цієї заяви доказів сплати судового збору за подання за її подання та відсутність доказів направлення копії цієї заяви та доданих до неї документів на адресу іншої сторони у справі.

Представник Приватного акціонерного товариства Машинобудівний завод ВІСТЕК своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Ryabykh v.Russia від 24.07.2003 року, Svitlana Naumenko v. Ukraine від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 4 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, тобто, до зустрічної позовної заяви, серед іншого, додаються: 1) документи, які підтверджують 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та документи на підтвердження відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як вбачається з поданої відповідачем зустрічної позовної заяви, копія якої міститься в матеріалах справи (т.2, а.с. 37-40), доказів сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви відповідачем суду не подано, а заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору із посиланням на обставини тимчасової окупації частини Донецької та Луганської областей та пов`язані з цим втрата частки контрагентів та ринків збуту продукції, виготовленої відповідачем.

З приводу такого клопотання відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік умов, за яких судом може бути реалізовано його право на відстрочення або розстрочення учаснику справи сплати судового збору. В заявленому клопотанні таких обставин апелянтом, не наведено.

З правового аналізу вказаної норми права вбачається, що для юридичних осіб відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору можливе лише за умов, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, проте у даній справі предмет позову - інший.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

За викладеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви.

Крім того, пунктом 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів. В силу норм, частини 1 статті 172 вказаного кодексу позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

На підтвердження виконання наведених приписів господарського процесуального закону позивачем за зустрічним позовом було додано до позовної заяви фіскальний чек ПАТ Укрпошти від 02.07.2019, накладна ПАТ Укрпошти від 02.07.2019 та опис вкладення.

В описі вкладення до цінного листа від 02.07.2019 зазначено: "зустрічний позов з додатком на 11 арк.", однак, з опису вкладення у цінний лист від 02.07.2019 не зрозуміло які саме додатки до зустрічної позовної заяви було направлено на адресу відповідача, та чи були направлені відповідачу усі додані до позовної заяви документи.

Відтак, вказаний опис вкладення у цінний лист не є належним доказом виконання відповідачем вимог п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України щодо надсилання позивачем відповідачу копії доданих до позовної заяви документів.

Відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Оскільки відповідач при поданні позовної заяви не подав доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а його клопотання про відстрочення сплати судового збору було відхилено, а заявник, у встановлений строк, не усунув недоліків апеляційної скарги, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про повернення зустрічної позовної заяви.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувану ухвала місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Згідно ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більше як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі

Згідно ч. 2 ст. 114 ГПК України розумним є строк, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Отже, беззаперечною є вимога про необхідність дотримання розумного для кожного окремого випадку процесуального строку розгляду справи.

У судовому засіданні 23.09.2019 після виходу колегії суддів з нарадчої кімнати головуючий оголосив вступну та резолютивну частини постанови. Однак, у зв`язку з перебуванням судді Слободіна М.М. 30.09.2019 року у відпустці, повний текст постанови підписано 01.10.2019 року.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 24.07.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.10.2019

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя М.М. Слободін