ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2019 р. Справа№ 910/352/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Гуцал О.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 17.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.07.2019 (повний текст складено 08.07.2019)

у справі №910/352/19 (суддя - Літвінова М.Є.)

за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ICTV)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

про захист честі, гідності та ділової репутації

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) про: - визнання інформації, поширеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» ( ICTV ) в телепередачі «Надзвичайні новини» від ІНФОРМАЦІЯ_5 недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 , а саме: «ОСОБА_3 - «чорний» нотар. Це є його єдина фотографія у відкритому доступі…»; - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) протягом 1 місяця з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати вказану інформацію шляхом оголошення в прямому ефірі телепередачі «Надзвичайні новини» вступної та резолютивної частин рішення Господарського суду міста Києва про спростування недостовірної інформації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було поширено щодо позивача інформацію, яка є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 , а саме: «ОСОБА_3 - «чорний» нотар. Це є його єдина фотографія у відкритому доступі».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/352/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що спірна інформація є оціночним судженням, а не фактичним твердженням, та не доведено, що вона була поширена саме відповідачем.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач (Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 ) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/352/19, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що висновки про те, що поширена інформація є оціночними судженнями особи, щодо якої стосувався сюжет, є необґрунтованими, оскільки поширена відповідачем інформація містить посилання на обставини, нібито, вчинення позивачем незаконних та/чи корупційних дій, а надана інформація є не судженням, а фактичним твердженням, яке не відповідає дійсності.

За твердженням позивача, відповідач вийшов за межі розумної критики допускаючи до ефіру фразу «чорний нотар», зазначене висловлювання, яке адресоване приватному нотаріусу, є образливим, різким та провокаційним, що дискредитує приватного нотаріуса.

Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції допустив надлишковий формалізм, та не надав оцінки доказам та посиланням на спірне відео на інтернет ресурсах відповідача, які були видалені відповідачем.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019, апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/352/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Зубець Л.П., судді Мартюк А.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/352/19 за апеляційною скаргою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.09.2019. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження право подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу.

Представник відповідача 27.08.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що твердження ОСОБА_1 у спірній програмі є оціночним, сам вислів який є предметом спору не містить жодних звинувачень у здійсненні кримінальних правопорушень та/або інформації про участь у протизаконній, карній схемі, а тому доводи позивача є надуманими.

Щодо відсутності логотипу, як доказу, що спірну програму було розповсюджено саме відповідачем, у відзиві зазначено, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а у матеріалах відсутні беззаперечні докази на підтвердження факту розповсюдження спірної інформації відповідачем.

17.09.2019 від позивача надійшли письмові пояснення, до яких, зокрема, долучено копію договору про надання маркетингових послуг та копію маркетингового дослідження.

У судове засідання 17.09.2019 представники третіх осіб не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представники позивача та відповідача у судове засідання з`явились та надали пояснення по суті спору.

Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників третіх осіб.

Розглянувши долучені до письмових пояснень копію договору про надання маркетингових послуг та копію маркетингового дослідження, колегія суддів зазначає, що вказані документи за своєю суттю є новими доказами поданими на стадії апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що ні в тексті апеляційної скарги, ні в подальшому поданих письмових поясненнях позивач не обґрунтовує необхідності подання нових доказів на стадії апеляційного провадження та неможливості подання додаткових доказів, долучених до пояснень, до суду першої інстанції, колегія суддів залишає їх без розгляду.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні 17.09.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на неї та письмових поясненнях, заслухавши думку представників учасників судового процесу, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

Позивачем 04.03.2019 долучено до матеріалів справи портативний носій, на якому міститься відеозапис телепрограми «Надзвичайні новини» (транслюється на телеканалі ICTV). У вказаному відеозаписі ОСОБА_1 (син власниці квартири, яку було відчужено на електронних торгах) зазначив: «нотаріус, який посвідчив незаконний перехід права власності, - це є ОСОБА_3. Чорний нотар. Це є єдина фотографія в інтернеті, яку ви знайдете. Я в відкритому доступі знайшов з реєстрів витяги, де скасовують його приписи, тобто, він цим займається. Цю справу було вже там сфальсифіковано, заказано і майже зроблено, лишилось тільки гроші поділити» (відповідне відео також розміщене на сайті youtube за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

При цьому ОСОБА_1 у сюжеті було показано фотографію позивача (Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 ) з написом «чорний нотар». Вказане фото позивача з написом «чорний нотар» було відображено у відеосюжеті на весь телеекран.

Позивачем долучено до матеріалів справи заяву свідка - ОСОБА_12 , підпис якого посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С., в якій ОСОБА_12 зазначає, що вислів «чорний нотар» по відношенню до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 його неприємно здивував, так як він користується послугами позивача як приватного нотаріуса та реєстратора, рекомендує нотаріуса своїм друзям та колегам, та має сумнів, що така людина може посвідчувати незаконні угоди. Крім того, розмовляючи через декілька днів зі своїми знайомими з приводу нотаріального посвідчення угоди, ОСОБА_12 почув знову слова «чорний нотар» та небажання звертатись до цього нотаріуса саме через сюжет на ICTV та відео на youtube.

Також позивачем долучено до матеріалів справи заяву свідка - ОСОБА_13 , підпис якого посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С., в якому ОСОБА_13 зазначає, що його вразив сюжет у програмі «Надзвичайні новини» на каналі ICTV від ІНФОРМАЦІЯ_5, в якому позивач згадувався як нотаріус, що посвідчив незаконний перехід права власності, його було названо «чорним нотарем» та показана його фотографія, оскільки ОСОБА_13 давно користується послугами позивача та вдоволений ними.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що на телеканалі ICTV ІНФОРМАЦІЯ_5 в телепередачі « Надзвичайні новини» було висвітлено інформацію та події, що безпосередньо стосуються Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 .

Зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_5 в телепередачі «Надзвичайні новини» на 25 хвилині 30 секунді ведуча програми почала розповідати сюжет про «кредитні розбірки». Як зазначив позивач у позовній заяві, прослухавши повністю весь сюжет можна дійти висновку, що жінка ( ОСОБА_14 ) взяла в банку кредит, який на її особисту думку вона справно сплачувала. В якості забезпечення або гарантії перед банком було укладено Договір іпотеки, предметом якого була квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чулієвим А.А. було відкрито виконавче провадження в рамках якого й була реалізована вказана квартира через електронні торги.

Починаючи з 33 хвилини 41 секунди у відеосюжеті було зазначено «нотаріус, який посвідчив незаконно перехід права власності, це ОСОБА_3 - чорний нотар. Це є його єдина фотографія у відкритому доступі…,…він «цим» займається…афера…сфальсифікована справа…». На 33 хвилині 50 секунді було показано фото Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з підписом «чорний нотар» та з написом його прізвища та ініціалів «ОСОБА_3 ».

Позов мотивовано тим, що вказана інформація про позивача є недостовірною, а її зміст порочить його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки створює враження причетності до протиправної діяльності, створює помилкове уявлення у родичів, сусідів, суспільства, клієнтів та партнерів як злочинця, спроможного до аморальних поступків та пов`язаного з вчиненням кримінальних злочинів.

За твердженням позивача, вказаний випуск телепередачі «Надзвичайні новини» від ІНФОРМАЦІЯ_5 було опубліковано на офіційному сайті телеканалу ICTV та на сайті YOUTUBE. Позивач вказав на те, що він тривалий час займається нотаріальною діяльністю і має широкий досвід роботи. ІНФОРМАЦІЯ_5 переглядаючи телепередачу «Надзвичайні новини» на телеканалі ICTV позивач був здивований та приголомшений інформацію, яка була подана в зазначеному сюжеті програми починаючи з 25 хвилини 30 секунди.

Вищезазначена інформація, на думку позивача, є негативною та недостовірною, розповсюджена серед широкої аудиторії, не лише стосувалася честі та гідності позивача, але й вплинула на його ділову репутацію. Ці дані є недостовірними, перекрученими та подані великій кількості глядачів, які в свою чергу прийняли подану інформацію в негативному сенсі стосовно позивача. Позивач здійснює приватну нотаріальну діяльність, а отже є публічною особою. Вищезазначений сюжет є доступним широкому колу глядачів, серед яких були клієнти позивача, або могли б ними стати. Розповсюджена інформація проти позивача має характер наклепу (тобто, поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу) і ця інформація не є оціночним судженням, а є фактичним твердженням.

Вищевказана інформація порушує особисті немайнові права позивача, що виражається у негативному упередженому ставленні до позивача у осіб, які побачили/дізнались про дану інформацію в ефірі телеканалу ICTV ІНФОРМАЦІЯ_5 та в мережі інтернет. Позивач вказав на те, що він вважає неприпустимим звинувачувати його у скоєнні злочинних діянь, оскільки посвідчуючи свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону) повністю у своїх діях керувався законодавством України (перевірив дійсність і повноту документів, що вимагається законодавством) та позивачем було видано свідоцтво 27.09.2018 про перехід права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_17

Позивач зазначив, що обвинувачення нотаріуса у вчиненні незаконних нотаріальних дій, «чорної» діяльності та участі в аферах та фальсифікації документів жодним чином не підтверджується. Станом на дату подання позову відсутнє будь-яке кримінальне провадження, де б статус обвинуваченого чи підозрюваного був би присвоєний позивачу, також відсутні будь-які вироки судів по кримінальним справам, які б підтвердили факт злочину, вчиненого позивачем.

За твердженням позивача, поширена відповідачем інформація ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача в очах родини, друзів, колег, клієнтів та невизначеного кола осіб, формує негативне уявлення про позивача, про його начебто незаконну діяльність як нотаріуса, порушення ним правил професійної етики, вчинення кримінальних правопорушень, що в дійсності не мало місця бути.

За таких обставин, позивач просив суд: 1) визнати інформацію, поширену Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) в телепередачі «Надзвичайні новини» від ІНФОРМАЦІЯ_5 недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 , а саме: «ОСОБА_3 - «чорний» нотар. Це є його єдина фотографія у відкритому доступі…»; 2) зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) протягом 1 місяця з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати вказану інформацію шляхом оголошення в прямому ефірі телепередачі «Надзвичайні новини» вступної та резолютивної частин рішення Господарського суду міста Києва про спростування недостовірної інформації.

Дослідивши доводи позовної заяви в сукупності з доводами апеляційної скарги та з урахуванням обставин справи, наявних в ній доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України визначено, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 Закону України «Про інформацію» встановлено, що суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень, а об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Згідно з приписами ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частинами 1 та 2 статті 7 Закону України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 Цивільного кодексу України)

Згідно зі статтею 299 Цивільного кодексу України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

При цьому, згідно з положеннями ст. 277 Цивільного кодексу України і ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Як правильно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Суд зазначає, що невід`ємними ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності.

З огляду на викладене, висловлювання ОСОБА_1 у телепрограмі «Надзвичайні новини» (відеозапис міститься на портативному носії, долученому позивачем до матеріалів справи та за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2) є оціночним судженням вказаної особи, яка є безпосереднім учасником подій, щодо яких проводилось журналістське розслідування, вказана особа не висловлювалась від імені відповідача, а висловлювала свою суб`єктивну думку про ситуацію, що склалась. При цьому, висловлювання вказаної особи не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, висловлена фраза «чорний нотар» не містить посилання на вчинення позивачем незаконного чи аморального діяння, а отже відсутня можливість здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності.

Крім того, як вже зазначалось, підставою для задоволення позову у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи є сукупність усіх обставин юридичного складу правопорушення, а саме:

- поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб;

- поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

- поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності;

- поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» телерадіоорганізація зобов`язана повідомляти свої вихідні дані (найменування, позивні, логотип або емблему).

Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що спірна інформація була поширена саме відповідачем.

Так, у позовній заяві позивач вказав на те, що ефір «Надзвичайних новин» від ІНФОРМАЦІЯ_5, в якому було поширено про нього спірну інформацію, міститься на офіційному сайті телеканалу ICTV за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6.

Однак, за вказаним посиланням відсутній відеозапис телепрограми «Надзвичайні новини» від ІНФОРМАЦІЯ_5 (позивач зазначив, що вказаний запис було вилучено).

При цьому, у позовній заяві позивач також зазначив, що запис вказаної телепередачі міститься на диску, який ним долучено до позовної заяви.

Однак, на диску, який долучено позивачем до позовної заяви, відсутній відеозапис із спірною інформацією.

Водночас, відеозапис, який міститься за інтернет адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та наявний на портативному носії, долученому позивачем до позовної заяви, не містить будь-яких вихідних даних (найменування, позивних, логотипу або емблеми), які б давали можливість ідентифікувати, що спірну інформацію було поширено на каналі ICTV (на вказаному записі відсутній логотип телеканалу ICTV).

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що канал на youtube за вказаним посиланням належить відповідачу (враховуючи надані відповідачем пояснення та докази на їх підтвердження, що він не є автором youtube каналу, роздруківку якого долучив позивач до позовної заяви; сюжети для передачі «Надзвичайні новини» виробляє Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус-ЮА» на замовлення відповідача за договором та ТОВ «Сіріус-ЮА» має власні інтернет-ресурси і можливість розповсюдження сюжетів).

Що стосується долученої позивачем до позовної заяви роздруківки екрану спірного відеосюжету з мережі інтернет (з сайту youtube), з неї також вбачається, що відео не містить логотипу каналу ICTV, та докази того, що саме відповідачу належить вказаний канал в Youtube матеріали справи не містять (враховуючи заперечення відповідача, що він не є автором цього каналу та не контролює його).

Щодо посилання апелянта на видалення спірного відео з офіційних інтернет сторінок відповідача, посилання на які міститься в позовній заяві та апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що позивач, мав самостійно забезпечити збереження доказів на які він посилається, в тому числі, збереження відео на електронних носіях чи іншим доступним способом. Натомість надані ним текстові посилання на інтернет ресурси не дають можливості ні підтвердити факт існування таких ресурсів, ні перевірити інформацію яка там зберігалась у випадку її відсутності на момент дослідження доказів судом в мережі інтернет.

Враховуючи викладене, позивач не довів факту існування спірного відео за вказаними посиланнями, як і не довів, що вказане відео було в ефірі каналу ICTV, а рішення у справі не може ґрунтуватись на висновках, що таке відео могло демонструватись чи/та зберігатись за вказаними посиланнями.

В той же час, сам факт виходу телепрограм « надзвичайні новини» на каналі ICTV не підтверджує факт виходу саме спірного сюжету в ефірі каналу, а отже, як вже зазначалось, позивачем не доведено, що наявна така ознака правопорушення як поширення інформації саме відповідачем.

Враховуючи викладені обставини та оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що спірна інформація є фактичним твердженням та що таку інформацію було поширено саме відповідачем, в той час як відповідно до ст. 74 ГПК України саме на позивача покладено обов`язок доведення, як на особу, яка посилається на певну обставину.

Водночас, суд першої інстанції правомірно зазначив, що внесення позивача до списку державних реєстраторів та нотаріусів, яким тимчасово обмежено або анульовано доступ до державних реєстрів наказом №3602/5 від 16.11.2018 та наявність судових рішень, якими скасовані виконавчі написи, вчинені позивачем, не підтверджують твердження відповідача, що предмет спору (висловлене ОСОБА_1 оціночне судження) ґрунтується на достатніх фактичних підставах та є достовірними.

Що стосується поданих позивачем заяв свідків, суд зазначає, що з огляду на висновок суду, що спірна інформація є оціночним судженням, а не фактичним твердженням, заяви свідків не спроможні підтвердити чи спростувати обставини, які входять до предмета доказування у даній справі, та водночас, не є належним доказом, який би підтверджував факт поширення спірної інформації відповідачем.

З огляду на встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) про захист честі, гідності та ділової репутації.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/352/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/352/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

4. Матеріали справи №910/352/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 26.09.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк