ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1977/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; ідент. код 14360570)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Нова" (61093, Харківська обл., місто Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 88/90; ідент. код 35701461)

2. Фізичної особи ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 )

про стягнення 118807,81 грн.

за участю представників:

позивач - Железнякова І.М. (дов. №6493-К-О від 18.05.2017 р.)

першого відповідача - не з`явився

другого відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Нова" та Фізичної особи ОСОБА_1 на свою користь 118807,81 грн. заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням першим відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором банківського обслуговування № б/н від 15.12.2014 р. Як на підставу позовних вимог до другого відповідача позивач посилається на договір поруки № P141512108 від 15.03.2018 р. Відповідно до позовної заяви ціна позову становить 118807,81 грн. простроченої заборгованості за кредитом. Також позивач просить солідарно стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 серпня 2019 року прийнято позов ПАТ КБ "Приватбанк" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/1977/19, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 28 серпня 2019 року було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 24.09.2019 р. о 12:45 в порядку приписів ч. 2 ст. 216 ГПК України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідачів про розгляд справи судом та про їх право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копії ухвал суду про відкриття провадження у справі від 08.08.2019 були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідачів, зазначених: щодо ТОВ "Торгово-промислова компанія "Нова" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 61093, Харківська обл., місто Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 88/90; ідент. код 35701461; щодо фізичної особи ОСОБА_1 згідно інформації наданій Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області (а.с. 54) - АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак суд визнає, що відповідачі були належним чином повідомлені про факт відкриття провадження у даній справі, як того вимагають приписи ст.ст. 120, 242 ГПК України, проте не скористались своїм правом на надання відзиву на позов.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити їх.

Відповідачі у судове засідання своїх повноважних представників не направили, відзив на позов у строк встановлений судом для подачі відзиву не надали; про наявність заперечень проти вимог позивача не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином з дотриманням приписів ст. 242 ГПК України.

Враховуючи те, що відповідачі були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи по суті, відзив на позовну заяву не подали, при цьому явка відповідачів не була визнана судом обов`язковою, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами, в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши у судовому засіданні справу, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову представника позивача, суд встановив наступне.

15.12.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Нова" (надалі - відповідач 1) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (надалі - Заява), відповідно до якої відповідач 1 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування б/н від 15.12.2014 р. (надалі - Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови вказаного Договору.

Відповідно до умов вищевказаного Договору, відповідачу 1 було встановлено кредитний лімітна поточний рахунок № НОМЕР_2 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (система клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" встановлено кредитний ліміт.

Відповідно до п. 3.2.1.1.16. Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заява про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронного-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо ця форма для даного виду договір не вимагається.

Тобто, відповідач 1 шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитку печатки приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування б/н від 14.07.2016 р. та взяв на себе зобов`язання виконувати умови вказаного Договору.

Згідно п. 3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта.

Пунктом 3.2.1.1.3 Умов передбачено, що кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до п. 3.2.1.1.6. Умов, Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов Договору встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок відповідача 1 № НОМЕР_3 в сумі 200000,00 грн., що підтверджується довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту за вищевказаним Договором .

Відповідно до розділу Умов 3.2.1.4. яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

При цьому, п. 3.2.1.4.1.4 Умов визначено, що під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня та встановлено, що розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Разом з тим, п. 3.2.1.4.4. Умов врегульовано питання щодо визначення розміру винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує Банку 1-го числа кожного місяця та встановлено, що при несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов, Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Так, відповідно до п. 3.2.1.5.1. Умов, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2,1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Враховуючи вищевикладене, позивачем у позовній заяві наголошено про те, що в порушення умов Договору щодо своєчасного повернення тіла кредиту та як наслідок погашення у зв`язку з цим заборгованості по процентам та комісії за користування кредитом, а також нарахованої за несвоєчасність виконання вказаних зобов`язань пені, на поточному рахунку відповідача 1, станом на 03.04.2019 утворилась заборгованість у розмірі 141797,49 грн., яка складається з:

- 118807,81 грн. - заборгованості за кредитом;

- 13331,72 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом

- 9657,96 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором

Разом з тим, позивач, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 14, ст. 15-16 ГПК України, розмір позовних вимог до відповідачів визначає виходячи з суми основного боргу за кредитом у сумі 118807,81 грн.

Одночасно, з матеріалів справи вбачається, що 15.03.2018 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - позивач, кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - відповідач 2, поручитель), було укладено Договір поруки № P141512108.

Відповідно до п.1.1. вищевказаного Договору, предметом цього Договору є надання поруки поручителем (другим відповідачем) перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Нова" зобов`язань за Кредитним договорами.

Згідно п. 1.2. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Угодою 1 та Угодою 2, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

За умовами п. 1.5. Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за Угодою 1 та Угодою 2, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Пунктом 4.1. Договору поруки сторони дійшли згоди стосовно того, що порука припиняється через 15 років після укладення Договору поруки. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за Угодою 1 та Угодою 2 цей Договір поруки припиняє свою дію.

Вказаний Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печаткою позивача та підписом відповідача 2 .

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, Суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 Цивільного кодексу України.

За приписами частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до ст.173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч. 1 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Таким чином, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка.

За приписами частини 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 554 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов`язання за Договором виконав шляхом встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок відповідача 1 № НОМЕР_2 в сумі 200000,00 грн., що підтверджується довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту за вищевказаним Договором, своєчасним проведенням кредитного платежу ініційованого клієнтом, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по рахунках відкритих для обслуговування рахунку відповідача 1 .

Проте, відповідачем 1, в порушення зазначених норм закону та умов Договору, зобов`язання за Договором банківського обслуговування б/н від 15.12.2014 належним чином не виконано, а саме не сплачено відповідні кошти в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Тобто, невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), визнається згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачами не надано суду належних доказів виконання зобов`язань за договором банківського обслуговування, а також враховуючи приписи ст. 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про солідарне стягнення з відповідачів 118807,81 грн. заборгованості за кредитом визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, суд дослідивши подані позивачем докази, визнав їх належними та достатніми в розумінні статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України.

Оцінивши надане суду обґрунтування позовних вимог, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено наявність передбачених Законом умов для солідарного стягнення з відповідачів заявленої заборгованості, а Судом не виявлено на підставі наявних у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог та враховуючи висновки господарського суду про повне задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору покладаються у даному разі на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Нова" (61093, Харківська обл., місто Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 88/90; ідент. код 35701461) та Фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 118807,81 грн. заборгованості за кредитом.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Нова" (61093, Харківська обл., місто Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 88/90; ідент. код 35701461) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 960,50 грн. судового збору.

4. Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 960,50 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення

Повне рішення складено "30" вересня 2019 р.

Суддя М.І. Шатерніков