Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/603/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.Ватутіна

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "Липники"

про стягнення 455 030,14 грн.

секретар судового засідання: Коваль С.М.;

Представники:

Від позивача: Смик А.Є.;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ

Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Ватутіна звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства "Липники" про стягнення 455 030,14 грн., з яких: 450 000,00 грн. заборгованість та 5 030,14 грн. пеня.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу №2002/31228 від 20 лютого 2019 року. Позивач зазначає, що на виконання умов укладеного договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар, що підтверджується видатковою накладною та актом приймання - передачі.

Всупереч умовам договору, відповідач у погоджені договором строки не здійснив оплату отриманого товару, у зв`язку з чим, на підставі пункту 5.1. договору позивач нарахував відповідачу неустойку у вигляді пені.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року відкрито провадження у справі №918/603/19, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до слухання на 01 жовтня 2019 року.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Явка в судове засідання обов`язковою судом не визнавалась.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

20 лютого 2019 року між Сільськогосподарським виробничим кооперативом Імені Ватутіна (позивач, продавець) та Селянським (фермерським) господарством "Липники" (покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу №2002/31228, відповідно до предмету якого продавець продає а покупець купує товар (сівалка зернова, механічна сзм 6 марки Велес агро, серійний номер 546, 2017 року випуску.

Згідно з умовами пункту 3.1. договору, загальна вартість товару за цим договором становить 450 000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до пункту 3.2. договору, розрахунки проводяться в наступному порядку: 100% оплата до 15 серпня 2019 року включно, шляхом безготівкового перерахунку вартості товару на банківський рахунок продавця.

Як видно з акту приймання - передачі майна №ВАТ00000002 від 26 лютого 2019 року та видаткової накладної №2 від 26 лютого 2019 року позивач передав відповідачу товару, згідно з умовами договору №2002/31228 від 20 лютого 2019 року на суму 450 000,00 грн.

Позивач зазначає, що всупереч положенням договору відповідач не провів оплату отриманого товару у строки погоджені сторонами, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Докази виконання відповідачем зобов`язання з оплати отриманого від позивача товару в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 5.1. договору, за прострочення термінів оплати вартості товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми боргу.

Керуючись положенням пункту 5.1. договору позивач за період з 16 серпня 2019 року по 27 серпня 2019 року нарахував відповідачу 5 030,14 грн. пені.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено положеннями статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо позовних вимог про стягнення 450 000,00 грн. основної заборгованості за проданий відповідачу товар, суд зазначає, що позивач надав суду докази поставки товару на вказану суму. При цьому доказів оплати поставленого товару відповідач суду не надав.

Суд встановив, що за договірними зобов`язаннями, що виникли на підставі договору купівлі-продажу №2002/31228 відповідач повинен був здійснити повну оплату вартості отриманого від позивача товару не пізніше 15 серпня 2019 року. А отже відповідач не виконав своїх зобов`язань з оплати отриманого товару.

Відтак позовні вимоги про стягнення 450 000,00 грн. основної заборгованості є законними обґрунтованими та такими, що мають бути задоволені.

Відповідно до умов частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з положеннями частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як вказано у частині 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що він є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства. А тому позовні вимоги про стягнення 5 030,14 грн. пені за період з 16 серпня 2019 року по 27 серпня 2019 року мають бути задоволені.

Звертаючись з позовом позивач просив суд, керуючись положеннями статті 238 ГПК України, зобов`язати орган, що буде здійснювати примусове виконання рішення здійснювати нарахування на основний борг пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Згідно з правилими частини 10 статті 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Суд зазначає, що при розрахунку суми пені, який буде здійснюватись органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду необхідно врахувати, що на момент прийняття рішення, встановлена заборгованість відповідача за договором купівлі-продажу №202/31228 від 20 лютого 2019 року становить 450 000,00 грн.

Прострочення оплати товару почалося з 16 серпня 2019 року (включно).

Суд розглянув вимоги про стягнення пені за період нарахування з 16 серпня 2019 року по 27 серпня 2019 року та вирішив задоволити ці вимоги. Отже нарахування пені в даному випадку може бути продовжене починаючи з 28 серпня 2019 року.

Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду при розрахунку суми пені необхідно врахувати, що згідно з умовами пункту 5.1. договору, розмір пені складає подвійну облікову ставку НБУ за кожен день прострочення.

Як вказано у частині 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

А отже обчислення розміру пені необхідно здійснювати за формулою:

Пеня = С х 2ОСД х Д : 100, де

С - сума заборгованості за період,

2 ОСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення,

Д - кількість днів прострочення.

При цьому, органу (особі) виконання рішення також необхідно врахувати, що згідно з положеннями частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Таким чином нарахування пені в даному випадку можливе у строк по 15 лютого 2020 року (шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано).

При здійсненні нарахування пені необхідно враховувати, що сума пені обчислюється на основі суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. А отже у випадку часткової сплати боржником заборгованості, надалі розмір пені обчислюється із суми несплаченої заборгованості за кожен день коли мала місце така заборгованість.

Крім того, якщо в загальний період заборгованості розмір облікової ставки НБУ змінювався, необхідно обчислювати розмір пені за кожен період окремо. Відповідно показник Д у наведеній формулі - кількість днів прострочення заборгованості відображає кожен період коли діяла та чи інша облікова ставка НБУ.

Відповідно до норм частин 11, 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків пені за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми пені, яка підлягає стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Відповідно до приписів статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи наведені норми та порівнюючи встановлені судом обставини з аргументами та вимогами позивача суд робить наступні висновки.

Висновки суду

На думку суду, встановлені обставини щодо невиконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого товару, свідчать про порушення відповідачем прав позивача. Суд погоджується з аргументами позивача стосовно наявної заборгованості відповідача перед позивачем, а також щодо обґрунтованості вимог про стягнення пені.

Натомість відповідач не повідомив суду своєї позиції та не навів жодних аргументів проти заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення 450 000,00 грн. основної заборгованості та 5 030,14 грн. пені є законними, ґрунтуються на положеннях укладеного між сторонами договору та нормах чинного законодавства України.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи положення статті 129 ГПК України, судовий збір в сумі 6 825,46 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Липники" (34600, Рівненська область, Березнівський район, місто Березне, вул. Садова 55, ) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.Ватутіна (45107, Волинська область, місто Луцьк, вул. Мамсурова 10, ) 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 5 030 (п`ять тисяч тридцять) грн. 14 коп. пені та 6 825 (шість тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 46 коп. судового збору.

3. Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 01 жовтня 2019 року у справі №918/603/19 здійснювати нарахування пені на суму непогашеної заборгованості за договором купівлі-продажу №202/31228 від 20 лютого 2019 року у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 28 серпня 2019 року і до моменту виконання рішення суду з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування та правил, визначених у мотивувальній частині рішення.

Позивач: Сільськогосподарський виробничий кооператив ім.Ватутіна (45107, Волинська область, місто Луцьк, вул. Мамсурова 10, ).

Відповідач: Селянське (фермерського) господарство "Липники" (34600, Рівненська область, Березнівський район, місто Березне, вул. Садова 55, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складено 03 жовтня 2019 року.

Суддя Качур А.М.