ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/2055/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. (головуючий), судді - Вронська Г.О., Мамалуй О.О.,

здійснивши перегляд у порядку письмового провадження касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтехмонтаж»

на рішення Господарського суду Одеської області

(суддя Желєзна С.П)

від 20.02.2019

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Разюк Г.П., судді - Богатир К.В., Савицький Я.Ф.)

від 23.05.2019,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтехмонтаж»

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

про стягнення 572 090,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

1.1. У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Будтехмонтаж» (надалі - ТОВ «Будтехмонтаж») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») про стягнення збитків, що складаються з вартості реалізованих відповідачем з порушенням умов договору предметів застави у сумі 572 090,00 грн. Також, позивач просив вирішити питання про стягнення судових витрат.

1.2 Позовна заява обґрунтована такими обставинами:

1.2.1. 23.07.2014 в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Будтехмонтаж» (заставодавець) за кредитними договорами від 27.08.2012 та від 25.11.2013 перед ПАТ КБ «Приватбанк» (заставодержатель) були укладені на аналогічних умовах шість договорів застави обладнання: №ZALОD00011692, предметом якого є рухоме майно (верстат свердлильний-1, молоток відбійний-1 2005 року виготовлення, різонарізувач-1, коронка алмазна-19; №ZALOD00011693, предметом якого є рухоме майно (молоток відбійний-1 2005 року виготовлення, станція гідравлічної шланги-1; №ZALOD00011694, предметом якого є рухоме майно (бетонолом гідравлічний-2, пила гідравлічна настінна-1 2005 року виготовлення; №ZALOD00011695, предметом якого є рухоме майно (ножиці гідравлічні-1, дриль гідравлічної шланги -1; №ZALOD00011696 від 23.07.2014, предметом якого є рухоме майно (машина затиральна-1, трубогиб-1); №ZALOD00011809, предметом якого є рухоме майно (електропривід для верстатів-3, стійка-4, станина для верстата алмазного-4). Всього 42 предмета.

1.2.2. Позивач стверджує, що у 2016 році він відновив свою платоспроможність, у зв`язку з чим поступово погашав заборгованість по кредитних договорах від 27.08.2012 та від 25.11.2013.

1.2.3. 28.03.2017 ТОВ «Будтехмонтаж» надіслано на адресу ПАТ «КБ „Приватбанк" листа із проханнями у зв`язку з наявністю покупця, який бажає придбати заставлене майно, надати детальний та повний розрахунок заборгованості за договорами сторін; надати можливість оглянути майно, що є предметом застави; погодити його реалізацію з метою покриття заборгованості. Даний лист відповідачем отримано 04.04.2017.

1.2.4. 21.04.2017 листом ПАТ КБ «Приватбанк» повідомило позивача про вдалу реалізацію заставленого майна та зарахування суми, що надійшла від його продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № б/н від 27.08.2012 та від 25.11.2013.

1.2.5. В подальшому, позивач надіслав відповідачу ще одного листа, згідно якого просив надати письмовий звіт про результати продажу майна, вказавши дату та місце укладення договору купівлі - продажу, найменування покупця, ціну, за яку було реалізовано заставне майно та розмір заборгованості по кредитним договорам на момент укладення договорів купівлі - продажу заставного майна.

1.2.6. Відповідач залишив всі вимоги позивача без задоволення, не надавши жодної інформації по реалізованому майну, у зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом.

1.3. ПАТ КБ «Приватбанк» подало відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказало, що реєстрація застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є правом, а не обов`язком кредитора. Також, відповідач вказав, що статтею 639 Цивільного кодексу України передбачена можливість укладення договору у будь - якій формі, а тому відповідач, як продавець заставного майна досягнувши згоди з покупцем правомірно реалізував це майно без оформлення письмового договору. Кошти від продажу заставного майна в сумі 2 700,00 грн були зараховані в рахунок погашення заборгованості по кредитних договорах.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 позов ТОВ «Будтехмонтаж» задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 1200,00 грн та судовий збір. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

2.2. Задовольняючи позов частково, місцевий господарський суд, з висновком якого погодився і апеляційний господарський суд, вказав на наявність у діях ПАТ КБ «Приватбанк» елементів складу цивільного правопорушення, як то: протиправна поведінка, вина та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, але дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення збитків, визначений позивачем відповідно до звіту оцінювача про визначення ринкової вартості майна станом на 24.07.2018 в розмірі 572 090,00 грн, який судом відхилено у якості доказу, оскільки він не відображає реальну вартість предметів застави.

2.2.1. Суд першої інстанції вказав, що наданий позивачем звіт про оцінку майна не є достатнім та беззаперечним доказом для встановлення вартості втраченого майна, оскільки здійснений без огляду майна, вартість якого визначена сторонами у шістьох договорах застави і по кожному з яких була встановлена у розмірі 200,00 грн, тому через наявність у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення обґрунтований розмір збитків склав 1200,00 грн.

2.2.2. Також, суд першої інстанції вказав, що розмір заявлених до стягнення збитків не відображає реальну вартість предметів застави, що свідчить про необґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку збитків.

2.3. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 залишено без змін.

3. Короткий зміст вимоги касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та виклад позиції інших учасників справи.

3.1. 18.06.2019 ТОВ «Будтехмонтаж» звернулось з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 916/2055/18, в якій просило скасувати повністю судові рішення та прийняти нове рішення, яким стягнути суму збитків у розмірі 445 160,00 грн, а в іншій частині позову відмовити.

3.2 В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій:

3.2.1. не застосували статтю 1192 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що розмір збитків визначається з реальної вартості майна, вартість якого визначається на момент розгляду справи;

3.2.2. при прийнятті оскаржуваних рішень помилково посилаються на Закон України «Про іпотеку», який взагалі не регулює спірні правовідносини;

3.2.3. не застосували статтю 13 Закону України «Про оцінку майна та майнових прав», якою передбачена можливість особи, що має заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна проводити рецензування звіту оцінки майна;

3.2.4. в порушення вимог статті 76 Господарського процесуального кодексу України визнали звіт про оцінку втраченого майна не достатнім та не належним доказом для визначення реальної вартості майна.

3.3. ПАТ КБ «Приватбанк» подало відзив на касаційну скаргу, відповідно до якого проти поданої касаційної скарги заперечувало та просило залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4. Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство.

4.1. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у діях ПАТ КБ «Приватбанк» наявні такі елементи складу цивільного правопорушення, як: протиправна поведінка, вина та причинно-наслідковий зв`язок між протипрвною поведінкою та завданою шкодою. Водночас, суди не погодились з заявленим до стягнення розміром збитків, оскільки оцінка майна була проведена без його огляду.

4.2. Верховний Суд не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

4.3. Як вбачається з матеріалів справи, одночасно із заявою про усунення недоліків позивачем було подане клопотання про витребування доказів, згідно з яким позивач просив витребувати у відповідача наступний перелік документів, а саме: договори купівлі - продажу майна, що передано за договорами застави № №ZALОD00011692, №ZALOD00011693, №ZALOD00011694, №ZALOD00011695, №ZALOD00011696 №ZALOD00011809, укладених 13.07.2014, акт (звіт) службового розслідування, щодо реалізації (втрати) майна, звіт про оцінку майна, документи, що підтверджують розрахунок за купівлю майна, акти приймання - передачі майна, звіт про результат продажу майна, договори страхування майна.

4.4. В обґрунтування поданого клопотання позивач стверджував, що у нього відсутні ці документи, а отримати самостійно від відповідача вказаний перелік документів неможливо, оскільки банк всі листи позивача залишає без задоволення.

4.5. Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

4.6. Частиною 3 вказаної статті 13, яка кореспондується з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

4.7. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 5 статті 13 ГПК України).

4.8. Частинами 1-3 статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

4.9. Господарський суд Одеської області не розглянув подане позивачем клопотання про витребування доказів, чим порушив вимоги статті 81 Господарського процесуального кодексу України, при цьому не вказавши жодних підстав для відмови в задоволенні поданого клопотання.

4.10. З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає, що допущені процесуальні порушення у застосуванні вимог статей 13, 76, 77, 81, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України на предмет повноти дослідження обставин справи та внаслідок цього неправильне застосування судами норм матеріального права щодо відмови у повному задоволенні позову про стягнення збитків, завданих реалізацією заставного майна, є такими помилками, які призвели до порушення принципу диспозитивності, рівності сторін господарського судочинства та вимоги щодо вмотивованості прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень та, як наслідок, не забезпечили справедливого розгляду матеріально-правових вимог позивача про стягнення збитків, завданих реалізацією заставного майна.

4.11. Також, суд першої інстанції порушив принцип змагальності сторін згідно із статтею 13 Господарського процесуального кодексу України, який надає учасникам провадження рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, оскільки позивач був позбавлений можливості довести обставини, що мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

4.12. Крім того, суди попередніх інстанцій не дослідили скільки одиниць заставленого майна було реалізовано відповідачем, оскільки з наданої відповідачем розписки (т. 1 а.с. 109) вбачається, що ним було реалізовано 24 одиниці, проте з наданих відповідачем пояснень останній стверджує, що все заставлене майно було реалізовано шляхом укладення спрощених договорів купівлі - продажу заставного майна.

4.13. Водночас, статтею 99 Господарського процесуального кодексу України унормовано призначення судом у справі експертизи, що відбувається як за клопотанням учасника справи, так із власної ініціативи суду за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

4.15. Верховний Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій, відхиливши наданий позивачем звіт про оцінку майна, з метою встановлення дійсних обставин справи та за відсутності будь - яких інших доказів щодо вартості втраченого майна, не були позбавлені права призначити у справі відповідну судову експертизу в порядку статті 99 Господарського процесуального кодексу України.

4.16. Верховний Суд вважає, що судам при новому розгляді необхідно усунути вказані порушення, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, дослідити кількість реалізованих одиниць заставленого майна та їх вартість, а також розглянути необхідність призначення експертизи для встановлення реального розміру збитків, завданих реалізацією заставного майна.

4.17. За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій мають бути скасовані, а справа направлена на новий розгляд до місцевого господарського суду для повного та належного дослідження доказів у справі, їх оцінки за сукупністю встановлених обставин справи, із залученням до участі у справі, у випадку необхідності, відповідних спеціалістів.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

5.1. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.2. Частинами 3 та 5 статті 310 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

5.3. З огляду на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відповідно до частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

5.4. При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене у постанові, та встановити, чи наявні обставини для стягнення збитків в розмірі вартості реалізованого відповідачем майна. Залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

6. Щодо судових витрат.

6.1. Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 315 Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції повинні бути зазначені: новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

6.2. Відповідно до частин 4 та 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

6.3. Отже, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України питання про розподіл судових витрат суд розглядає лише, якщо вирішено спір по суті і ухвалено остаточне рішення у справі. У зв`язку із скасуванням судових рішень і передачею справи на новий розгляд, розподіл судових витрат у справі, в тому числі понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 310, 315 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтехмонтаж» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 916/2055/18 скасувати.

3. Справу № 916/2055/18 передати на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

О. Мамалуй