СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Справа № 913/300/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Істоміна О.А. , суддя Пушай В.І.,

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі представників учасників справи:

позивача - Півнюк С.Я., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК №000822 від 01.12.2017, довіреність б/н від 11.06.19;

відповідача - Леонова З.Є, довіреність № 750/9/12-32.10-00-29 від 01.12.17;

розглянувши в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (вх. № 2784Л/3) на рішення Господарського суду Луганської області від 29 липня 2019 року (повний текст складено 05.08.2019) у справі № 913/300/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв, м. Черкаси,

до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 79753,55 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року ТОВ Енергогазрезерв звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № С/266-18 від 05.05.2018 у сумі 79753,55 грн, з яких: 67462,45 грн боргу за спожитий газ; 6986,52 грн пені; 582,21 грн 3% річних; 4722,37 грн 7% штрафу за прострочення понад 20 днів. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн та витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, в сумі 4000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов*язань за договором СтаничноЛуганською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (правонаступником якої є відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 29.07.2019 у справі № 913/300/19 (суддя Лісовицький Є.А.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача борг за спожитий природний газ в сумі 67462,45 грн, пеню в сумі 6986,52 грн, 3% річних в сумі 582,21 грн, штраф в сумі 4722,37 грн, витрати, пов`язанні з прибуттям адвоката в судове засідання, в сумі 552,89 грн та витрати на сплату судового збору в сумі 1921,00 грн.

Повний текст зазначеного рішення складено 05.08.2019 та його копію отримано відповідачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби у Луганській області 07.08.2019, що підтверджується поштовим зворотним рекомендованим повідомленням № 671 (а.с. 202).

На примусове виконання рішення від 29.07.2019 у справі № 913/300/19, яке набрало законної сили, Господарським судом Луганської області видано наказ від 27.08.2019 № 913/300/19 (а.с. 205).

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області 27.08.2018, тобто після спливу встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, засобами поштового зв`язку звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що пунктом 3.3. розділу 3 договору визначено, що відповідно до п.1 ст.23 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання за платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення та п.1 ст. 48 Бюджетного кодексу України взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів проводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Розрахунки проводяться шляхом оплати Споживачем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника згідно з рахунками за отриманий товар до 1О числа місяця наступного за місяцем постачання. Відсутність коштів на рахунку Станично-Луганськог ОДПI станом на 01.01.2019 підтверджується довідкою про підтвердження залишків коштів загального та спеціального фондів державного або місцевих бюджетів на реєстраційних (спеціальних реєстраційних) рахунках (Додаток 12 до Порядку складання бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів), у якій зазначено, що на рахунку Станично-Луганськот ОДПІ № 1212 станом на 01.01.2019 залишок коштів складав 0,00 грн. Довідка надана до матеріалів справи. У зв`язку з тим, що станом на 01.01.2019 були відсутні грошові кошти i рахунок закрито 03.01.2019 Станично-Луганська ОДПI не мала можливості своєчасно розрахуватися за газ.

Отже у зв`язку з припиненням споживача за договором - Станично- Луганською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, бюджетний рахунок було закрито, тому виконання зобов`язання по оплатi фактично спожитого природного газу в грудні 2018 р. є неможливим.

Також вказує на те, що ГУ ДФС у Луганській області відповідно до вимог Інструкції про безготiвковi розрахунки в України в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України вiд 21.01.2004 р., не мала змоги сплатити заборгованість Станично-Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, так як договір було укладено саме з конкретним територіальним органом, який має свій ідентифікаційний код.

Окрім цього, звертає увагу на те, що оскільки відповідно до ухвал Господарського суду Луганської області по справі від 24.06.2019, від 08.07.2019, від 15.07.2019 розгляд справи було проведено у режимі відеоконференції, не було необхідності прибуття адвоката саме до Господарського суду Луганської областi, на думку відповідача, господарським судом першої інстанції було безпідставно стягнуто з відповідача витрати позивача, пов`язані з прибуттям адвоката в судове засідання в загальний сумі 552,89 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 у справі № 913/300/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду на 24.09.2019 о 10:30 год., ухвалою суду від 18.09.2019 задоволено клопотання відповідача-Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.09.2019 підтримав апеляційну скаргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№9013 від 23.09.2019) та його представники в судовому засіданні 24.09.2019 проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Свої заперечення позивач обґрунтовує тим, що з матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується факт правонаступництва Станично-Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, надаючи суду копію Положення про головні управління ДФС у Луганськiй областi, в якому зазначено про цей факт. До того ж, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців міститься інформація, про те що до складу Головного управління ДФС у Луганській області входить відокремлений підрозділ Станично-Луганського управління ГУ ДФС у Луганській області (Код ЄДРПОУ ВП: 42353170, місцезнаходження ВП: 93601, Луганська обл., Станично-Луганський район, селище міського типу Станиця Луганська, вул. Центральна, 5). Згідно з частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Таким чином, не потребує додаткового доведення наявність підстав для покладення на вiдповiдача зобов`язання по оплатi позивачу боргу, що утворився у Станично-Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганськiй області на підставі договору постачання природного газу № С/266-18 від 05.05.2018.

Також вказує на те, що оскільки відповідач по справі не спростовує обсягів та вартості фактично спожитого природного газу у грудні 2018 р. то позовні вимоги в частині стягнення основного боргу також не потребують додаткового доведення.

Окрім цього, вважає, що оскільки штрафні санкції стягуються згідно з умовами договору та положень чинного законодавства, то з урахуванням положень ст. 625 ЦК України та умов пункту 7.2. договору, відсутні жодні підстави для відмови в позові в даній частині.

Також зазначає, що відповідно п. 11.4 договору сторони зобов`язуються письмово повідомляти одна одну у випадку ухвалення рішення про ліквідацію, реорганізацію або банкрутство однієї із сторін у термін не пізніше 3-х календарних днів iз дати прийняття такого рішення. У тi ж самі терміни сторони сповіщають одна одну про зміну поштової, юридичної адреси або банківських реквізитів. Відповідно п. 11.3. договору, зміни та доповнення до цього договору мають юридичну силу за умов, якщо вони оформлені письмово, зареєстровані i підписані уповноваженими представниками сторін, завірені печатками, а у разі відсутності- особистими підписами керівників. Отже оскільки на адресу позивача не надходило жодних письмових повідомлень про жодні зміни та не підписано змін та доповнень до договору в частині зміни сторони чи реквізитів споживача, відсутні підстави для зазначення в рахунках реквізитів, відмінних від тих, що зазначені в договорі.

Також стверджує, що витрати, пов`язані із явкою представника до судових засідань є складовою частиною судових витрат позивача і суд першої інстанції з огляду на це задовольнив лише витрати позивача за направлення свого представника в одне судове засідання, в якому на вимогу суду надано оригінали додатків, доданих до позовної заяви. За направлення представника в інші судові засідання суд відмовив у стягненні, оскільки не визнавав явку представників сторін в дані судові засідання обов`язковою.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача та позивача, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи та було правильно встановлено господарським судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв (далі Постачальник) та Станично - Луганською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганські області (далі Споживач) укладено Договір про постачання газу № С/266-18 від 05.05.2018 (далі Договір).

У відповідності до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2018 році товар: природний газ (далі газ) в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

В пункті 1.1.1. Договору сторони зазначили, що умови договору відповідають змісту тендерної пропозиції Постачальника (у тому числі ціни за одиницю товару), що подана в рамкам здійснення/проведення процедури закупівлі Споживачем згідно Закону України Про публічні закупівлі №922-VIII від 25.12.2015 року зі змінами.

За умовами пункту 1.2. Договору, Постачальник передає Споживачу газ в обсягах 25330 куб. м. Дані обсяги є плановими та можуть зменшуватися або збільшуватися залежно від реального фінансування видатків та потреб Споживача.

Постачання газу здійснюється для потужностей Споживача за адресами:

- Станично-Луганська ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області (основний офіс), смт. Станиця Луганська, вул. Центральна (Леніна), 5;

- Біловодське відділення Станично-Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, смт. Біловодськ, вул. Гусарєва, 2; .

- Міловськє відділення Станично-Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, смт. Мілове, вул. Миру, 43.

Згідно з п. 1.2.1. Договору, обсяги постачання газу Постачальником Споживачу в кожному розрахунковому періоді (місяці) визначаються на підставі письмової заявки Споживача Постачальнику і можуть відрізнятись від обсягів зазначених в п. 1.2 цього Договору.

Зміна обсягів постачання/споживання газу визначається в додаткових угодах до даного Договору (п. 1.2.2. Договору).

Відповідно до п. 1.5. договору, зменшення/збільшення/анулювання обсягу газу здійснюється на підставі письмових заявок Споживача, які подаються факсимільним зв`язком та/або електронною поштою не пізніше 15 числа місяця, що передує місяцю поставки. Дані заявки є невід`ємною частиною Договору.

У разі відсутності письмової заявки Споживача відповідно до п.1.5 - постачальник здійснює постачання природного газу Споживачу відповідно до п. 1.2 (п. 1.5.1 Договору).

Загальна вартість даного договору складає 240635,00 грн., в т.ч. ПДВ: 40105,83 грн. (п. 2.1 Договору).

Ціна за 1000,0 кубічних метрів газу на момент укладення даного Договору без врахування вартості транспортування природного газу магістральними трубопроводами по території України та без ПДВ складає 7916,67 грн., крім того ПДВ 20% - 1583,33 грн. Разом - 9500 грн. 00 коп. Вартість договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 2.3. договору, місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу, що визначено у п. 2.1. договору, на кількість газу, реалізованого у відповідному місяці. Загальна вартість газу за цим договором визначається, як сума місячних вартостей газу.

Пунктом 2.4. договору встановлено, що зміна ціни природного газу визначається в додаткових угодах до даного Договору, у відповідності до Закону України Про публічні закупівлі.

Згідно з п. 2.5 договору, зміна ціни на газ, що відбувається у зв`язку з набранням чинності відповідних нормативно-правових актів органів державної влади України, НКРЕКП, ПАТ Укртрансгаз, НАК Нафтогаз України, зміни біржових котирувань або показників Platts, збільшення ціни реалізації газу газовидобувними підприємствами України або імпортерами природного газу, які впливають на ціну та є обов`язковою для розрахунків між сторонами за даним договором та оформлюється додатковими угодами до Договору.

У разі зміни ціни на газ, споживач протягом 4-х днів з дати отримання від Постачальника додаткових угод, зобов`язаний належним чином оформити та направити постачальнику його екземпляр додаткової угоди, або обґрунтовану відмову від її підписання (п. 2.6. Договору).

У разі відмови споживача від зміни ціни газу, постачальник має право призупинити подальше постачання природного газу (п. 2.7. Договору).

Згідно з п. 2.8. договору у випадку зміни ціни на газ, в тому числі протягом місяця поставки, Споживач зобов`язаний перерахувати на рахунок постачальника грошові кошти, у розмірі на який збільшилась вартість запланованого до поставки обсягу газу в термін згідно умов Договору.

Прострочення споживачем оплати не є його відмовою від договору (п. 3.2. договору).

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що відповідно п. 1 ст. 23 Бюджетного Кодексу України, бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюється лише за наявності відповідного бюджетного призначення, та п. 1 ст. 48 БКУ взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів проводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Розрахунки проводяться шляхом оплати споживачем грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунків за отриманий товар до 10 числа наступного за місяцем постачання.

Згідно з п. 4.3.1. договору приймання - передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання-передачі, які є невід`ємними частинами цього Договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно п. 1 п. 5.1.2. договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору.

В разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 (двадцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу (п. 7.2. Договору).

В пункті 10.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання, разом з тим сторони домовились, що відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами до його укладання, тобто з 01 лютого 2018 року і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині не виконаних зобов`язань до їх повного виконання.

У відповідності до п. 10.2. договору умови договору може бути змінено на підставі нормативних актів Верховної ради, Кабінету Міністрів України, НКРЕКП або іншого органу, що регулюють відносини з поставок газу та правил роботи на ринку газу України, шляхом підписання відповідних додаткових угод.

На виконання умов договору про постачання газу №С/266-18 від 05.05.2018, укладеного між сторонами та положень чинного законодавства України, в тому числі, розділу 2 п. 4 ст. 36 Закону України Про публічні закупівлі, у зв`язку зі зміною ціни на природний газ на ринку України між сторонами підписано низку додаткових угод.

Так, додатковою угодою № 1 від 26.05.2018 сторонами змінено обсяг поставленого з квітня по грудень (включно) 2018 року природного газу до 15758 куб. м., змінено загальну вартість Договору до 156815,48 грн. та збільшено ціну природного газу з 1 травня 2018 року до 9993,00 грн. за 1000,0 куб. м, яка включає в себе вартість за 1000 куб.м газу - 8327,50 грн. та ПДВ 20% - 1665,50 грн.

Додатковою угоду №3 від 27.09.2018 змінено обсяг поставленого з квітня по грудень (включно) 2018 року природного газу до 13422 куб.м. без зміни загальної вартості Договору та збільшено ціну природного газу:

З 01 червня 18 року ціна природного газу, що поставляється по договору, складає: за 1000,0 куб. м - 9032,50 грн. Крім того: ПДВ 20% - 1806,50 грн. Разом - 10839,00 грн.

З 31 серпня 2018 року ціна природного газу, що поставляється по договору, складає: за 1000,0 куб. м 9935,75 грн. Крім того: ПДВ 20% - 1987,15 грн. Разом 11922,90 грн. без зміни загальної вартості Договору

Додатковою угодою № 4 від 27.09.2018 змінено обсяг поставленого з квітня по грудень (включно) 2018 року природного газу до 12324 куб. м. та збільшено ціну природного газу з 01 вересня 2018 року до 13113,00 грн. за 1000,0 куб. м, яка включає в себе вартість 1000 куб.м газу в сумі 10927,50 грн. та ПДВ 20% - 2187,50 грн.

Додатковою угодою № 5 від 18.10.2018 змінено обсяг поставленого з квітня по грудень (включно) 2018 року природного газу до 11325 куб. м без зміни загальної вартості Договору та збільшено ціну природного газу з 01 жовтня 2018 року до 14424,30 грн. за 1000,0 куб. м, яка включає в себе вартість 1000 куб.м газу в сумі 12020,25 грн. та ПДВ 20% - 2404,05 грн.

У відповідності до умов договору, з урахуванням додаткової угоди № 5 від 18.10.2018, позивач поставив відповідачу природний газ та надіслав на адресу відповідача Акти приймання передачі природного газу.

З актів приймання передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи вбачається наступне.

Так, згідно акту приймання передачі природного газу № PH-0002393 від 31.10.2018, у жовтні 2018 року позивач поставив відповідачу природний газ в обсязі 0,117 тис. м. куб за ціною 12020,25 грн. (за 1000 куб. м) без ПДВ на загальну суму разом з ПДВ 1687,64 грн.

Відповідно до акту приймання передачі природного газу № PH-0002744 від 30.11.2018 у листопаді 2018 року позивач поставив відповідачу природний газ в обсязі 3,757 тис. м. куб за ціною 12020,25 грн. (за 1000 куб. м) без ПДВ на загальну суму разом з ПДВ 54192,10 грн.

Згідно з актом приймання передачі природного газу № PH-0003130 від 31.12.2018 у грудні 2018 року позивач поставив відповідачу природний газ в обсязі 4,677 тис. м. куб за ціною 12020,25 грн. (за 1000 куб. м) без ПДВ на загальну суму разом з ПДВ 67462,45 грн.

Відповідач за спожитий у жовтні та листопаді 2018 року природний газ розрахувався у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, відповідач не здійснив оплату за спожитий у грудні 2018 року газ, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 67462,45 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв 27.03.2019 направило Станично - Луганській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганські області вимогу про сплату боргу №27/031-19 від 27.03.2019. Позивач просив протягом семи днів з моменту отримання вимоги сплатити заборгованості за переданий природний газ у грудні 2018 року в сумі 67462,45 грн. До вимоги було додано Акт звірки взаєморозрахунків Товариства з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв з Станично - Луганською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській за період з 01.11.2018 по 27.03.2019 по Договору №С/266-18 від 05.05.2018; Акт приймання передачі природного газу № РН-0003130 від 31.12.2018; рахунок-фактура № СФ-0006372 від 31.12.2018.

Станично - Луганська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Луганські області листом №7/10/12-29-00 від 18.04.2019 повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв, що відповідно до наказу ДФС у Луганській області від 10.05.2018 № 289 Про реорганізацію територіальних органів ДФС у Луганській області відбулась реорганізація територіального органу.

На виконання даного наказу ОДПІ в грудні минулого року було закрито всі поточні розрахункові рахунки. На момент закриття рахунків в управлінні Державної казначейської служби України у Станично-Луганському районі Луганської області, Акту приймання - передачі природного газу № РН-0003130 від 31.12.2018 в ОДПІ не було, з 01.01.2019 бухгалтерія відсутня, всі працівники звільнені.

Наказом ДФС України від 01.02.2019 №80 Про затвердження положень про головні управління ДФС в областях та м. Києва затверджено Положення про Головне управління ДФС у Луганській області, в пункті 1 якого зазначено, що ГУ ДФС у Луганській області є правонаступником усіх прав та обов`язків реорганізованих територіальних органів.

Враховуючи вищевказані обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв звернулось до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, як правонаступника Станично - Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганські області, з вимогою про сплату боргу № 15/031-19 від 15.05.2019 та направило акт приймання-передачі № РН-0003130 від 31.12.2018 в двох примірниках та рахунок-фактуру № СФ-0006372 від 31.12.2018 для затвердження та підписання.

Проте, вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв Головним управлінням Державної фіскальної служби у Луганській області не були виконанні.

За умовами пункту 7.2. Договору, в разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 (двадцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу.

У зв`язку із вищезазначеними обставинами позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області заборгованість за договором постачання природного газу №С/266-18 від 05.05.2018 у сумі 79753 грн. 55 коп., в тому числі: 67462 грн. 45 коп. борг за спожитий газ; 6986 грн. 52 коп. пеня; 582 грн. 21 коп. 3% річних; 4722 грн. 37 коп. 7% штрафу за прострочення понад 20 днів.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області є правонаступником всіх прав та обов`язків споживача за договором - Станично - Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганські області. Отже, за висновком місцевого господарського суду, Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області є належним відповідачем у даній справі.

При цьому, як заначив господарський суд першої інстанції, з матеріалів справи вбачається, що споживач не розрахувався за поставлений у грудні 2018 року природний газ, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 67462 грн. 45 коп. Однак відповідачем не надано доказів сплати існуючої заборгованості за спожитий у грудні 2018 року природний газ, тому позовні вимоги про стягнення боргу сумі 67462 грн. 45 коп. підлягають задоволенню.

Також господарський суд першої інстанції погодився із здійсненим позивачем розрахунком пені та штрафу, зазначивши про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, та дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 11.01.2019 по 25.04.2019 в сумі 6986 грн. 52 коп. та штрафу в сумі 4722 грн. 37 коп. також підлягають задоволенню.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим дійшов висновку про те, що вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 582 грн. 21 коп. підлягають задоволенню.

Окрім цього, здійснюючи розподіл судових витрат, місцевий господарський суд, серед іншого, дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі та задовольнив лише витрати, пов`язанні з прибуттям адвоката в судове засідання в сумі 552 грн. 89 коп.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком місцевого господарського суду, зважаючи на таке.

Як вбачається з пункту 1 Положення про Головне управління ДФС у Луганській області, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України №80 від 01.02.2019, Головне управління ДФС у Луганській області є правонаступником усіх прав та обов`язків, в тому числі, Станично - Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганські області.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Таким чином, як правильно зазначив місцевий господарський суд, Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області є належним відповідачем у даній справі.

Позивач в позовній заяві вказував на ухилення відповідача без надання відповідних пояснень від підписання Акту приймання передачі природного газу №PH-0003130 від 31.12.2018, в якому зазначено фактичний обсяг спожитого у грудні 2018 року природного газу та його вартість.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що кількість поставленого споживачу газу визначається за показниками встановленого у споживача комерційного вузла обліку, та підтверджується Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС.

Відповідно до п. 4.3. договору приймання-передача газу, поставленого постачальником, та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання - передачі, які є невід`ємними частинами цього Договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Згідно з умовами пунктів 4.3.1., 4.3.2. договору для складання актів приймання-передачі природного газу, споживач до 03 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати постачальнику копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу складеного між споживачем та оператором ГРМ або оператором ГТС. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом 3 (трьох) робочих днів з дня їх отримання складає, підписує і скріплює печаткою Акти приймання-передачі природного газу та направляє їх Споживачу.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що споживач протягом 2 (двох) днів з дати одержання актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

За вимогами пунктів 4.5., 4.6. договору у разі невиконання обов`язку, передбаченого п. 4.4 даного Договору, газ вважається поставленим і прийнятим споживачем від постачальника на підставі даних постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надається оператором ГТС та/або оператором ГРМ до врегулювання розбіжностей згідно договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Оператором газорозподільних систем (оператор ГРМ) за договором є Старобільське МУЕГГ філії ПАТ Луганськгаз та Марківське МУЕГГ філії ПАТ Луганськгаз, Оператором газотранспортної системи (Оператор ГТС) є ПАТ Укртрансгаз.

З актів надання послуг з розподілу газу вбачається, що фактичне споживання природного газу Станично-Луганською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління державної фіскальної служби у Луганській області (ЕІС 56XS00013OQPD00O) за грудень 2018 року загальним обсягом складає 4,677 тис. м3.

Так, згідно з актом № МРК00001102 від 22.12.2018, який підписано оператором ГРМ - Марківським міжрайонним управлінням по експлуатації газового господарства філії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз та споживачем - Станично Луганською об`єднаною податковою інспекцією, оператор ГРМ розподілив, а споживач прийняв 3,106 тис. м3 природного газу.

Відповідно до акту № СРБ00002206 від 31.12.2018, який підписано оператором ГРМ - Старобільським міжрайонним управлінням по експлуатації газового господарства філії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз та Споживачем - Станично Луганською об`єднаною податковою інспекцією, оператор ГРМ розподілив, а споживач прийняв 1,571 тис. м3 природного газу.

Таким чином, як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, на виконання умов договору та додаткових угод до нього у грудні 2018 року, постачальник передав, а споживач прийняв природний газ в загальному обсязі 4,677 тис. м3 на суму 67462 грн. 45 коп., що підтверджується Актом приймання передачі природного газу № РН-0003130 від 31.12.2019.

Зазначений акт приймання-передачі природного газу уповноваженим представником Споживача не підписаний. В той же час, мотивованої відмови від підписання акту приймання-передачі природного газу, всупереч вимог п. 4.4. договору, споживачем не надано.

Таким чином, оскільки акт приймання-передачі природного газу не підписаний уповноваженим представником споживача і ним не надано мотивованої відмови від підписання акту, то, з урахуванням приписів пункту 4.5. договору, газ вважається поставленим і прийнятим споживачем від постачальника на підставі даних постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надається оператором ГТС та/або оператором ГРМ до врегулювання розбіжностей згідно договору або в судовому порядку.

В матеріалах справи відсутні докази того, що споживач розрахувався за поставлений у грудні 2018 року природний газ, отже у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 67462 грн. 45 коп.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 715 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Проте відповідачем Головним управлінням Державної фіскальної служби у Луганській області, який є правонаступником всіх прав та обов`язків Станично Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, не надано жодних доказів сплати існуючої заборгованості за спожитий у грудні 2018 року природний газ.

Таким чином, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов цілком обґрунтованого висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову в частині стягнення боргу сумі 67462 грн. 45 коп. підлягають задоволенню.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що пунктом 3 .3. розділу 3 договору сторони за угодою сторін визначено, що відповідно до п.1 ст.23 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання за платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення та п.1 ст .48 Бюджетного кодексу України взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів проводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Розрахунки проводяться шляхом оплати Споживачем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника згідно з рахунками за отриманий товар до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання. Відсутність коштів на рахунку Станично-Луганської ОДПI станом на 01.01.2019 підтверджується довідкою про підтвердження залишків коштів загального та спеціального фондів державного або місцевих бюджетів на реєстраційних (спеціальних реєстраційних) рахунках (Додаток 12 до Порядку складання бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів), у якій зазначено, що на рахунку Станично-Луганської ОДПІ № 1212 станом на 01.01.2019 залишок коштів складав 0,00 грн. Довідка надана до матеріалів справи. У зв`язку з тим, що станом на 01.01.2019 були відсутні грошові кошти i рахунок закрито 03.01.2019 Станично-Луганська ОДПI не мала можливості своєчасно розрахуватися за газ.

Отже у зв`язку з припиненням споживача за договором - Станично- Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, бюджетний рахунок було закрито, тому виконання зобов`язання по оплатi фактично спожитого природного газу в грудні 2018 року стало неможливим.

Також вказує на те, що ГУ ДФС у Луганській області відповідно до вимог Інструкції про безготiвковi розрахунки в України в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України вiд 21.01.2004 р., не мала змоги сплатити заборгованість Станично-Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, так як договір було укладено саме з конкретним територіальним органом, який має свій ідентифікаційний код.

Однак колегія суддів вважає такі посилання скаржника необґрунтованими, зважаючи на таке.

Як вже зазначалося вище, відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління ДФС у Луганській області, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України №80 від 01.02.2019, Головне управління ДФС у Луганській області є правонаступником усіх прав та обов`язків, в тому числі, Станично - Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганські області.

Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, до складу Головного управління ДФС у Луганській області входить відокремлений підрозділ Станично-Луганського управління ГУ ДФС у Луганській області (Код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 42353170, місцезнаходження відокремленого підрозділу: 93601, Луганська обл., Станично-Луганський район, селище міського типу Станиця Луганська, вул. Центральна, 5).

Отже, враховуючи положення частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України, відповідач є універсальним правонаступником прав та обов`язків споживача за договором - Станично-Луганського управління ГУ ДФС у Луганській області, а тому відсутність коштів на рахунках правопопередника не є підставою для невиконання його договірних зобов`язань універсальним правонаступником, який є відповідач.

Також, як зазначено в абзацах другому та третьому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 листопада 2008 року № 26-рп/2008у, відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства».

Правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.17р. у справі №3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.18р. у справах №925/246/17, №925/974/17, а також у постанові ВП ВС від 10.04.18р. у справі №12-46гс18.

Також слід зазначити, що відповідно п. 11.4 договору сторони зобов`язуються письмово повідомляти одна одну у випадку ухвалення рішення про ліквідацію, реорганізацію або банкрутство однієї із сторін у термін не пізніше 3-х календарних днів iз дати прийняття такого рішення. У такі ж терміни сторони сповіщають одна одну про зміну поштової, юридичної адреси або банківських реквізитів.

Відповідно п. 11.3. договору, зміни та доповнення до цього договору мають юридичну силу за умов, якщо вони оформлені письмово, зареєстровані i підписані уповноваженими представниками сторін, завірені печатками, а у разі відсутності- особистими підписами керівників.

Таким чином відповідач як правонаступник споживача за договором був зобов`язаний повідомити іншу сторону договору як про правонаступництво так і про зміну банківських реквізитів постачальника для подальшого укладення додаткової угоди щодо зміни умов договору, які стосуються споживача, тому є необґрунтованими посилання скаржника на неможливість сплатити заборгованість у зв`язку із закриттям рахунку Станично-Луганського управління ГУ ДФС у Луганській області та у зв`язку з тим, що договір було укладено саме з конкретним територіальним органом, який має свій ідентифікаційний код.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 11.01.2019 по 25.04.2019 в сумі 6986 грн. 52 коп., 3% річних за період з 11.01.2019 по 25.04.2019 в сумі 582 грн. 21 коп. та штраф у розмірі 7% в сумі 4722 грн. 37 коп.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимогами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В пункті 7.2. Договору сторони визначили, що в разі порушення Споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 20 (двадцять) днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу.

При цьому слід зазначити, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005).

Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, дійшла висновку про його правомірність та обгрунтованість, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги в частині стягнення пені за період з 11.01.2019 по 25.04.2019 в сумі 6986 грн. 52 коп. та штрафу в сумі 4722 грн. 37 коп. підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за допомогою Юридичної інформаційно пошукової системи Законодавство та «Ліга Закон», дійшла висновку про його правомірність та обгрунтованість, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 582 грн. 21 коп. підлягають задоволенню.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що скільки відповідно до ухвал Господарського суду Луганської області по справі від 24.06.2019, від 08.07.2019, від 15.07.2019 розгляд справи було проведено у режимі відеоконференції, не було необхідності прибуття адвоката саме до Господарського суду Луганської областi. Отже, на думку відповідача, господарським судом першої інстанції було безпідставно стягнуто з відповідача понесені адвокатом позивача витрати, пов`язані з прибуттям адвоката в судове засідання в загальний сумі 552,89 грн.,

Однак колегія суддів не може погодитися із таким твердженням скаржника, зважаючи на таке.

В позовній заяві позивач просив, серед іншого, стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі, витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн 00 коп. та витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в сумі 4000 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем в обґрунтування понесених витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, було надано згідно із заявою вх.№1933/19 від 24.06.2019 суду першої інстанції такі документи :

- копію договору про надання юридичних послуг б/н від 03.01.2019, укладеного між позивачем та адвокатом - ОСОБА_1 Володимирівною разом з Додатковою угодою б/н від 03.06.2019 до Договору про надання юридичних послуг б/н від 03.01.2019;

- розрахунок адвокатських послуг по даній справі;

- ордер серії ЧК № 72236 від 21.06.2019;

- копію Свідоцтва про право ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000826 від 01.12.2017;

- копію довіреності б/н від 13.05.2019, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв адвокату ОСОБА_3 Аллі Володимирівні;

- копії проїзних документів.

Згідно п. 4.1. Договору про надання адвокатських послуг б/н від 03.01.2019, розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до договору.

В пункті 1.1. Додаткової угоди б/н від 03.06.2019 до Договору про надання адвокатських послуг б/н від 03.01.2019 сторони домовились, що правова допомога адвоката у справі за позовом ТОВ Енергогазрезерв до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № С/266-18 від 05.05.2018 надається замовнику (ТОВ Енергогазрезерв) на платній основі вартість якої становить 4000,00 грн.

Згідно п. 1.3. вказаної додаткової угоди, розрахунок по даному договору проводиться шляхом проведення оплати правової допомоги протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання між сторонами акту приймання передачі виконаних робіт.

Оскільки господарському суду першої інстанції не було надано акту приймання передачі виконаних робіт на суму 4000 грн. 00 коп., підписаного позивачем та його адвокатом, а також доказів його сплати, а надані лише докази понесених витрат, пов`язаних з прибуттям адвоката в судове засідання, в загальній сумі 552, 89 грн., місцевий господарський суд визнав обґрунтованими лише витрати в сумі 552,89 грн.

При цьому, відповідачем не враховано, що окрім судових засідань у даній справі від 15.07.2019 (друге підготовче засідання) та від 29.07.2019 (розгляд справи по суті та винесення оскаржуваного рішення), які проходили в режимі відеоконференції, господарським судом Луганської області ухвалою від 30.05.2019 призначалось перше підготовче засідання на 24.06.2019 року (перше судове засідання) не в режимі відеоконференції.

Представник позивача адвокат Джирма А.В. прибула в дане судове засідання та приймала в ньому участь, що підтверджується протоколом судового засідання від 24.06.2019 та ухвалою місцевого господарського суду від цієї ж дати.

При цьому позивачем до заяви вх.№1933/19 від 24.06.2019 було додано докази на підтвердження витрат на прибуття саме в підготовче судове від 24.06.2019: проїзні квитки на поїзд від 23.06.2019 вартістю 229,03 грн та від 24.06.2019 вартістю 143,86 грн. та проїзний квиток на автобус від 23.06.2019 вартістю 180,00 грн, всього на суму 552,89 грн.

Таким чином позивачем обґрунтовано належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами витрати його представника на прибуття до м. Харкова в судове засідання від 24.06.2019 в сумі 552,89 грн.

Отже місцевий господарський суд цілком правомірно стягнув з відповідача на користь позивача витрати, пов`язанні з прибуттям адвоката в судове засідання, в сумі 552,89 грн.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 29 липня 2019 року у справі № 913/300/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.09.2019.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.А. Істоміна

Суддя В.І. Пушай