ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Справа №918/223/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" на рішення господарського суду Рівненської області від 16.07.19р. (повний текст - 19.07.2019р.) у справі №918/223/19 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом Рівненської міської ради

до Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Головного управління ДФС у Рівненській області,

про стягнення 670 126 грн. 31 коп. боргу за оренду земельної ділянки

за участі представників:

позивача - Поліщук І.С., довіреність №08-1763 від 01.11.18р.,

відповідача - Запорожець І.А., довіреність від 24.07.19р.,

третьої особи - Разін Д.Ю., довіреність №5543/9/17-00-10-03 від 05.06.19р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16.07.19р. у справі №918/223/19 стягнуто з Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" на користь Рівненської міської ради 670126 грн. 31 коп. заборгованості з орендної плати та 10 051 грн. 89 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Господарське товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (т.2, арк.справи 6-12).

В скарзі зокрема зазначає, що саме органи доходів та зборів мають уживати заходів щодо звернення стягнення орендної плати за земельні ділянки з боржників. Будь-які інші підходи суперечать вимогам ПК України.

Спір щодо стягнення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності є публічно-правовим, адже відповідні правовідносини, врегульовані нормами публічного, а не приватного права, а суб`єктом звернення до суду є орган Державної фіскальної служби, який реалізує свою владну управлінську функцію. Тому, спір має розглядатися в порядку адміністративного, а не господарського судочинства.

Апелянт зазначає, що з комплексного аналізу положень договору оренди вбачається, що у разі збільшення відповідно до законів України розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених у відповідності до чинного законодавства, орендодавець має право на збільшення орендної плати в односторонньому порядку, про що надсилає Орендареві повідомлення через податкові органи або через інший уповноважений на це орган.

Позивач в позові просив стягнути заборгованість по орендній платі, яка виникла протягом 2016-2019 років, визначивши суму боргу з врахуванням нової нормативно-грошової оцінки.

Між тим, матеріали справи не містять жодного рішення Рівненської міської ради, яким змінено нормативно-грошову оцінку землі та затверджено нові ставки орендної плати для орендаря, а також не містить жодних повідомлень за календарний період з 28.10.2016р. по 31.05.2019р. як від Рівненської міської ради, так від будь-якого іншого уповноваженого на це органу у відповідності до п.28 договору оренди на адресу відповідача щодо збільшення орендної плати відповідачу за користування земельною ділянкою площею 19749 кв.м., яка знаходиться в м.Рівне на вул. Олексинська, 31-В.

Зазначає, що на підставі вищевикладеного, відповідач склав свій розрахунок орендної плати за користування земельною ділянкою у відповідності до п.9 договору оренди, за період з 28.10.2016р. по 31.05.2019р., який складає: (116068,23 грн.: 12 міс.) х 31 міс. = 299 842,93 грн.

Вважає, що натомість, судом першої інстанції присуджено до стягнення з відповідача необгрунтований розмір заборгованості з орендної плати за період з 28.10.2016р. по 31.05.2019р., який не передбачений договором і складає 670 126,31 грн.

Однак, при прийнятті оскаржуваного рішення, господарським судом Рівненської області проігнорована та обставина, що позивачем в обґрунтування його позовних вимог не надано власне розрахунку суми заборгованості - із зазначенням показників розміру орендної плати, періодів, за які обраховувалася зазначена заборгованість, розміру пені та періодів за які вона обрахована, а також платежів, які були сплачені відповідачем на виконання даного договору оренди.

Посилаючись в оскаржуваному рішенні виключно на дані інтегрованої картки платника податків, суд першої інстанції залишив поза увагою, що правовідносини з позивача з відповідачем є договірними, а не контролюючими, а отже, такі правовідносини врегульовані укладеним договором оренди землі.

При цьому, позивачем не надано суду першої інстанції жодних доказів того, що останній, у відповідності до положень зазначеного договору оренди, повідомляв відповідача про будь-які збільшення розміру орендної плати за використовувану Відповідачем земельну ділянку у встановленому договором оренди порядку.

Також, апелянт звертає увагу суду, що долучені до матеріалів судової справи пояснення позивача та третьої особи щодо суми заборгованості відповідача по орендній платі носять неточний та суперечливий характер і фактично базуються на інформації, яка міститься в Інтегрованій картці платника податків Головного управління ДФС у Рівненській області.

Господарським судом Рівненської області не було належним чином встановлено, якою ж є дійсний розмір заборгованості відповідача з орендних платежів, а оскаржуване рішення суду базується лише на останніх додаткових поясненнях Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.07.2019р. про розмір податкової заборгованості відповідача.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує положеннями ст.ст.11, 526, 632, 651, 653 Цивільного кодексу України, пп.10.1.1. п.10.1 ст.10, пп.14.1.147, 14.1.175 п.14.1 ст.14, абз.1, 2 п.40.1 ст.40, п.41.2 ст.41, п.п.59.1, 59.3 ст.59, п.п.95.1, 95.2 ст.95, п.п.288.1, 288.4, 288.5.1, 288.5.2 ст.288 Податкового кодексу України, пп.4 п.«а» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.3 ч.1 ст.15, ст.21, ст.30 Закону України "Про оренду землі", п.п.1, 2, 5, 9, 10, 13, 28 договору оренди.

На підставі викладеного скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 16.07.2019р. в справі №918/223/19 про стягнення з Господарського товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнешляхбуд» на користь Рівненської міської ради 670 126,31 гри. заборгованості з орендної плати та 10051,89 грн. витрат по сплаті судового збору - скасувати, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви Рівненської міської ради до Господарського товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнешляхбуд» відмовити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" на рішення господарського суду Рівненської області від 16.07.2019р. у справі №918/223/19 та призначено розгляд апеляційної скарги на 02.10.2019р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

05.09.2019р. (вх.№31014/19) на адресу суду від Головного управління ДФС у Рівненській області надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу (т.2, арк.справи 34, 35).

У поясненнях представник зазначає, що станом на 01.06.2019р., за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб, яка не стягнута рішенням суду, та яка виникла після 18.10.2016р., у розмірі 670126,31 грн.

На підставі поданих відповідачем до контролюючого органу податкових декларацій з плати за землю за 2016-2019 роки, у яких відповідач самостійно відображав розмір орендної плати за землю з юридичних осіб, контролюючим органом вносилась інформація до інтегрованої картки платника податків.

Окрім того, контролюючим органом за виявлені порушення приймались податкові повідомлення-рішення, які долучені до матеріалів даної справи, які на сьогоднішній день не є оскарженими, а тому штрафні санкції, які ними визначені, також підлягають до сплати. Вказані суми також відображені в інтегрованій картці платника податків.

Також зазначає, що у визначеному ст.129 Податкового кодексу України інформаційною системою органів ДФС забезпечено автоматичне проведення в ІКП розрахунку пені, що також відображено окремими рядками в інтегрованій картці платника податків.

Таким чином, враховуючи викладене, твердження відповідача про те, що інтегрована картка платника податків не може бути достатнім доказом для підтвердження заборгованості не може відповідати дійсності.

Крім цього вважає, що оскаржуване рішення прийняте також і з урахуванням долучених податкових повідомлень рішень, декларацій з плати за землю, інформація про які відображена у інтегрованій картці платника податків.

Тому представник вважає, що рішенням господарського суду Рівненської області від 16.07.2019р. у справі №918/223/19 обґрунтовано та законно стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати з юридичних осіб сумі 670126 грн. 31 коп., яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Просить суд відмовити господарському товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнешляхбуд» у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду Рівненської області від 16.07.2019р. у справі №918/223/19 залишити без змін.

06.09.2019р. (вх.№31148/19) на адресу суду від Рівненської міської ради надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (т.2, арк.справи 38-42).

У відзиві представник щодо порушення судом першої інстанції вимог ГПК України щодо предметної юрисдикції звертає увагу, що між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендар надає в оренду земельну ділянку орендарю за плату на певний строк у користування для здійснення господарської діяльності.

Щодо розміру стягнутої з відповідача заборгованості з орендної плати зазначає, що зміна розміру орендної плати при її індексації проводиться без внесення змін до цього договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України.

Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільгоспугідь) та 1,2 для сільгоспугідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для сільгоспугідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0, для земель несільгосппризначення - 1,06, 2017 рік - 1,0.

Відповідачем складено свій розрахунок без врахування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель що передбачено умовами договору оренди землі та діючим законодавством.

Позивач зазначає, що податкова заборгованість по орендній платі виникла на підставі поданих податкових декларацій з плати за землю.

Розрахунок позовних вимог щодо стягнення боргу за оренду земельної ділянки з вказанням періодів нарахування та сум за відповідні періоди наведені в податкових деклараціях, долучених до матеріалів справи.

Таким чином, рішенням господарського суду Рівненської області від 16.07.2019р. у справі №918/223/19 обґрунтовано та законно стягнено з відповідача заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у сумі 670 126 грн. 31 коп., яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.263 ГПК України Рівненська міська рада вважає, що підстави, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Вимоги відзиву обґрунтовує положеннями п.п.1,2 ст.4, п.1 ст.283, ч.2 ст.279 ГПК України, ст.13, ч.ч.1,2,3 ст.21 Закону України Про оренду землі, статті 96 Земельного кодексу України, п.46.1 ст.46, п.54.1 ст.54, п.286.2 ст.286, п.287.3 ст.287, п.9 підрозділу 6 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п.п.6,7 Рішення Рівненської міської ради від 04.07.2013р. №3122 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Рівного», п.п.1, 2, 5, 9, 13, 14, 39 договору оренди.

На підставі викладеного просить суд залишити рішення господарського суду Рівненської області від 16.07.2019р. у справі №918/223/19 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 02.10.2019р. представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача та представник третьої особи заперечили проти доводів апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважають, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 12.07.2013р. у справі №918/671/13 за позовом Рівненської міської ради до Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" про визнання укладеним договору оренди землі вирішено визнати укладеним договір оренди землі між Рівненською міською радою та Господарським товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" з моменту набрання чинності рішенням суду на умовах проекту цього договору.

Відповідно до п.1 договору Орендодавець на підставі рішення Рівненської міської ради від 17 листопада 2011 року №1334 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств (для обслуговування виробничої бази), яка знаходиться в м.Рівне на вул.Олексинська, 31-В.

Відповідно до п.2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 19749 квадратних метрів. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 868 941 грн. 12 коп. - витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 04-09/92, виконаний управлінням Держкомзему у місті Рівному станом на 01 січня 2012 року (п.5 договору).

Пунктом 8 договору передбачено, що договір укладено терміном на 49 (сорок дев`ять) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Як встановлено п.9 договору, з урахуванням ухвали господарського суду Рівненської області у справі №918/6711/13 від 28.10.2013р. про виправлення описки, за оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 116 068 грн. 23 коп., що становить 3,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку, виконаний управлінням Держкомзему у місті Рівному.

Орендна плата сплачується Орендарями щомісячно, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок 0002 в управління ДКУ в Рівненській області МФО 833017, код 13050200, одержувач: Місцбюджет м. Рівне УБФ, ЗКПО 38012714. Зміна отримувача орендної плати та його банківських реквізитів може здійснюватися Орендодавцем в односторонньому порядку і не потребує внесення змін до цього договору. Орендар зобов`язується уточнювати платіжні реквізити і назву отримувача орендної плати (п.11 Договору).

Згідно п.13 договору розмір орендної плати може змінюватися Орендодавцем в односторонньому порядку. Пропозиції про перегляд розміру орендної плати надсилаються не частіше, ніж один раз на квартал і розглядаються відповідно до законодавства.

Зміна розміру орендної плати при її індексації проводиться без внесення змін до цього договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України.

Розмір орендної плати переглядається у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни нормативної грошової оцінки земель у місті Рівному;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством:

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 14 договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені законодавством, справляється пеня із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день прострочення платежу.

Листом Рівненського управління Головного управління ДФС у Рівненській області від 05.03.2019р. №2024/9/17-00-50-12-07 повідомлено Рівненську міську раду про наявність податкового боргу по орендній платі за землю, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою (арк.справи 20-23).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, пояснень третьої особи, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до п.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно п.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно із ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

У відповідності до приписів статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язанні своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

За змістом статті 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Господарському товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" надано в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років земельну ділянку площею 19749 м2 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств (для обслуговування виробничої бази) на вулиці Олексинській, 31-В.

Між Господарським товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" та Рівненською міською радою визнано укладеним договір оренди землі з моменту набрання чинності рішення господарського суду Рівненської області у справі №918/671/13 на умовах проекту договору викладених у регулятивній частині цього рішення строком на 49 (сорок дев`ять) років.

Згідно умов договору оренди земельної ділянки за оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 116 068,23 грн., що становить 3,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку, виконаний управлінням Держкомзему у місті Рівному.

Отже, між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендар надає в оренду земельну ділянку орендарю за плату на певний строк у користування для здійснення господарської діяльності.

Таким чином з метою належного виконання умов договору та взятих на себе зобов`язань, Рівненська міська рада звернулася до господарського суду за захистом інтересів територіальної громади про стягнення заборгованості за договором оренди землі до місцевого бюджету міста Рівного.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із виконанням договору оренди щодо своєчасної сплати орендної плати, регулювання яких здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", а справа відноситься до юрисдикції господарських судів.

Згідно ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Тобто, договір оренди - це угода сторін про взаємні зобов`язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата є істотною умовою договору.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Як встановлено ст.288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно ст.18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих в межах населених пунктів проводиться незалежно від їх цільового призначення - не раніше ніж один раз на 5-7 років.

Рішенням Рівненської міської ради від 04.07.2013р. №3122 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Рівного" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Рівного та введено в дію нормативну грошову оцінку земель міста Рівного з 1 січня 2014 року.

Нормативна грошова оцінка земель міста Рівного підлягає щорічній індексації відповідно до вимог діючого законодавства.

Платниками орендної плати за земельні ділянки при поданні податкових декларацій до органів державної податкової служби м.Рівного застосовувати починаючи з 1 січня 2014 року, нормативну грошову оцінку земель міста Рівного, яка затверджена цим рішенням, без внесення змін до договорів оренди землі (п.6 рішення Рівненської міської ради від 04.07.2013 року №3122).

Частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України, ч.6 ст.193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати; у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Статтею 36 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються в судовому порядку.

Як було встановлено, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.01.2017р. у справі №817/1749/16 задоволено позов Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області до Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках. Присуджено до стягнення з Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" кошти платника податків, що має податковий борг по орендній платі за землю, з рахунків у банках у сумі 289 696,09 грн. до місцевого бюджету Рівненської міської ради.

Мотивами прийняття вказаної постанови стало те, що за даними обліку позивача станом на 18.10.2016р. за відповідачем рахується податковий борг зі сплати орендної плати з юридичних осіб у загальній сумі 289 696,09 грн., що виник на підставі: - податкового розрахунку земельного податку від 17.02.2015р. №, термін сплати 30.08.2015р., у розмірі 7027,36 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 17.02.2015р. №, термін сплати 30.09.2015р., у розмірі 12749,95 грн.; - податкового повідомлення-рішення від 02.10.2015р. № у розмірі 3594,07 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 58,02 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 17.02.2015р. №, термін сплати 30.10.2015р., у розмірі 12 749,95 грн.; - податкового повідомлення-рішення від 09.11.2015р. № у розмірі 36,05 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 1196,07 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 17.02.2015р. №, термін сплати 30.11.2015р., у розмірі 12749,95 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 480,39 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 247,36 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 19,47 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 5208,85 грн.; - нарахованої пені на податкове повідомлення-рішення від 28.08.2014р. № у розмірі 791,80 грн.; - нарахованої пені на податкове повідомлення-рішення від 28.08.2014р. № у розмірі 82,61 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 3027,24 грн.; - нарахованої пені на податкове повідомлення-рішення від 21.10.2014р. № у розмірі 11,75 грн.; - нарахованої пені на податкове повідомлення-рішення від 31.10.2014р. № у розмірі 105,06 грн.; - нарахованої пені на податкове повідомлення-рішення від 10.11.2014р. № у розмірі 180,43 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 5375,19 грн.; - нарахованої пені на податкове повідомлення-рішення від 18.12.2014р. № у розмірі 132,56 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 1809,84 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 17.02.2015р. № у розмірі 8385,43 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 12.02.2014р. № у розмірі 550,86 грн.; - нарахованої пені на податкове повідомлення-рішення від 17.02.2015р. № у розмірі 325,24 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 17.02.2015р. №, термін сплати 30.12.2015р., у розмірі 12749,95 грн.; - податкового повідомлення-рішення від 17.12.2015р. № у розмірі 1149,64 грн.; - податкового повідомлення-рішення від 28.12.2015р. № у розмірі 11,58 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 17.02.2015р. №, термін сплати 30.01.2016р., у розмірі 12750 грн.; - податкового повідомлення-рішення від 15.01.2016р. № у розмірі 18506,03 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 18.02.2016р. №, термін сплати 01.03.2016р., у розмірі 18270,91 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 18.02.2016р. №, термін сплати 30.03.2016р., у розмірі 18270,91 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 17.02.2015р. № у розмірі 4646,58 грн.; - нарахованої пені на податкове повідомлення-рішення від 02.06.2015р. № у розмірі 172,02 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 17.02.2015р. № у розмірі 4714,70грн.; - податкового повідомлення-рішення від 05.04.2016р. № у розмірі 6648,96 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 18.02.2016р. №, термін сплати 30.04.2016р., у розмірі 18270,91 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 18.02.2016р. №, термін сплати 30.05.2016р., у розмірі 18270,91 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 18.02.2016р. №, термін сплати 30.06.2016р., у розмірі 18270,91 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 17.02.2015р. №, у розмірі 329,92 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 18.02.2016р. №, термін сплати 30.07.2016, у розмірі 18270,91 грн.; - податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016р. №001741204 у розмірі 200,00 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 18.02.2016 № , термін сплати 30.08.2016р., у розмірі 18270,91 грн.; - нарахованої пені на податковий розрахунок земельного податку від 17.02.2015р. №, у розмірі 4753,93 грн.; - податкового розрахунку земельного податку від 18.02.2016р. №, термін сплати 30.09.2016р., у розмірі 18270,91 грн.

Постанова вступила в силу 15.02.2017р.

17.02.2017р. по даній постанові Рівненським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист (арк.справи 80-86).

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.01.2017р. у справі №817/1749/16 присуджено до стягнення з Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" заборгованість з орендної плати за землю за період з 17.02.2015р. по 18.10.2016р.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. №422, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.05.2016р. за №751/28881.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску, органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником податків та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій. В ІКП на дату проведення кожної облікової операції підбиваються підсумки за всіма її графами. Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку згідно із переліком форм інтегрованих карток для обліку податків, зборів та єдиного внеску, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб. Органом ДФС, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку в режимі перегляду.

Так, згідно інтегрованої картки платника податків за Господарським товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" станом на 01.06.2019р. рахується заборгованість за період з 28.10.2016р. по 31.05.2019р. в сумі 670 126 грн. 31 коп. (арк.справи 128-136).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.07.2019р., про стягнення 670126 грн. 31 коп. основного боргу за орендну земельної ділянки є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають до задоволення.

Крім цього, відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, податковий борг погашається у порядку календарної черговості його виникнення. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл.

Тому, як вірно відмічено судом першої інстанції, сплачені Господарським товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" кошти в сумі 139 424 грн. 35 коп. (арк.справи 188-207) були зараховані на погашення податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб присудженого до стягнення з Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" згідно постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 10.01.2017р. у справі №817/1749/16, а не в рахунок погашення заборгованості, що є предметом спору у даній справі, що узгоджується з приписами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги встановлені обставини, господарський суд Рівненської області дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог Рівненської міської ради до Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" про стягнення боргу за оренду земельної ділянки в розмірі 670 126 грн. 31 коп.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Пронін проти України», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії)

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, апеляційну скаргу Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" на рішення господарського суду Рівненської області від 16.07.19р. у справі №918/223/19 слід залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Господарського товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнешляхбуд" на рішення господарського суду Рівненської області від 16.07.19р. у справі №918/223/19 залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 07.10.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.