ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2019м. ДніпроСправа № 904/3078/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія Спутник", м.Дніпро

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КОМФОРТНИЙ", м.Дніпро

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг в сумі 5 004,90 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія Спутник" звернулося до господарського суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КОМФОРТНИЙ" і просить суд стягнути 4 791,88 грн. - боргу за період з 01.03.2019р. по 30.04.2019р., 13,59 грн. - 3% річних, 40,90 грн. - інфляційних витрат, 158,53 грн. - пені за період з 13.04.2019р. по 20.06.2019р. та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором №06/02/2018/К про надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку від 01.01.2018р. в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

09.08.2019р. Відповідач подав відзив на позов, в якому просить суд закрити провадження в частині позовних вимог на суму 2 395,94 грн., 13,59 грн. 3% річних, 40,90грн. інфляційних витрат, у зв`язку зі сплатою, що підтверджується платіжними дорученнями №284 від 29.07.2019р., №293 від 07.08.2019р.

В іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки умовами договору не передбачено стягнення пені.

Крім того, Відповідач просить стягнути з Позивача на користь Відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 1500,00грн.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія Спутник" (далі-Виконавець, Позивач) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "КОМФОРТНИЙ" (далі-Замовник, Відповідач) укладено Договір №06/02/2018/К про надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку (далі-Договір) (а.с.19-21).

Відповідно до п.1.1. Договору, Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги з ведення бухгалтерського та податкового обліку і складання звітності, а Замовник зобов`язується своєчасно сплачувати винагороду Виконавцю і сумлінно виконувати інші свої обов`язки за цим договором.

Згідно п.3.1. Договору, вартість послуг за даним Договором складає 2 074,70 грн. на місяць.

В п.3.2. Договору вказується, що оплата послуг Виконавця сплачується Замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання Акту надання послуг.

Пунктом 3.3. Договору визначено, оплата послуг Виконавця сплачується шляхом безготівкового переказу грошових коштів на його поточний банківський рахунок, вказаний в цьому договорі, якщо сторони своєю додатковою угодою не визначать інше.

Вартість послуг Виконавця може бути переглянута, за погодженням Сторін, у разі істотної зміни кількості і якості послуг, що надаються Виконавцем в рамках цього Договору (п.3.4. Договору).

01.01.2019р. між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору, виклавши п.3.1. Договору в наступній редакції:

«Вартість послуг за даним Договором складає 2 395,94 грн.»(а.с.22).

01.03.2019р. Відповідач на адресу Позивача направив лист від 01.03.2019р. №01/03-19 про припинення дії договору. Вказаним листом Відповідач повідомив про намір припинити дію Договору №06/02/2018/к від 01.01.2018р. з 01.04.2019р., а останнім днем дії Договору вважати 31.03.2019р.

Позивач вважає, що Договір №06/02/2018К від 01.01.2018р. вважається розірваним з 01.05.2019р., оскільки пропозицію щодо розірвання Договору, Відповідачем було відправлено 01.03.2019р., з підстав того, що п.6.2. Договору, передбачено, що будь-яка із сторін має право розірвати його в односторонньому порядку, попередивши контрагента письмово не пізніше, ніж за два місяці до дати його розірвання.

Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за період з 01.03.2019р. по 30.04.2019р. складає 4 791,88 грн.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 4 791,88 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Відповідач після винесення судом ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.07.2019р. частково сплатив заборгованість за отримані послуги у розмірі 2 395,94 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №284 від 29.07.2019р. з призначенням платежу «згідно рахунку №99 від 29.03.19»

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, суд вбачає підстави для закриття провадження у справі в цій частині, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

З урахуванням часткової оплати, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 2 395,94 грн. не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вказувалось вище, п.1.1. Договору встановлено, що Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги з ведення бухгалтерського та податкового обліку і складання звітності, а Замовник зобов`язується своєчасно сплачувати винагороду Виконавцю і сумлінно виконувати інші свої обов`язки за цим договором.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що оплата послуг Виконавця сплачується Замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання Акту надання послуг.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 01.01.2019р. до Договору, змінено п.3.1. Договору де встановлен, що «Вартість послуг за даним Договором складає 2 395,94 грн.».

Таким чином, обов`язковою умовою для оплати послуг Позивача в сумі 2 395,94 грн. є складений і підписаний між сторонами Акт надання послуг за певній період (в даному випадку за квітень 2019 року), після підписання якого сплата повинна бути проведена Відповідачем протягом 10 (десяти) банківських днів.

Матеріали справи взагалі не містять Акту надання послуг за квітень 2019 року між Позивачем та Відповідачем.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що Позивач за свої послуги в квітні місяці 2019 року склав Акт надання послуг, направив його на адресу Відповідача, останній отримав його чи відмовився отримати, відмовився оплатити тощо. Тобто відсутній фактично намір Позивача отримати від Відповідача кошти за надані послуги за відповідним Актом.

Посилання Позивача на те, що Договір №06/02/2018К від 01.01.2018р. вважається розірваним з 01.05.2019р., оскільки пропозицію щодо розірвання Договору, Відповідачем було відправлено 01.03.2019р., з підстав того, що п.6.2. Договору, передбачено, що будь-яка із сторін має право розірвати його в односторонньому порядку, попередивши контрагента письмово не пізніше, ніж за два місяці до дати його розірвання, стосується лише терміну дії договору, але продовження терміну дії договору не може бути підставою для нарахування і проведення оплати Відповідачем підміняючи при цьому первинний документ бухгалтерського обліку у вигляді Акту надання послуг.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України)

Відповідно до ст.. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені вище судом обставини, позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості за квітень 2019 року у розмірі 2 395,94 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати отриманих послуг, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 158,53 грн. за період з 13.04.2019р. по 20.06.2019р.

Суд не вбачає підстав для стягнення пені, оскільки Договором не встановлено неустойку у вигляді пені за порушення зобов`язання, а у відповідності до ст.ст. 548, 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу 3% річних у розмірі 13,59 грн. за період березень 2019р., та інфляційні витрати за березень 2019р. в сумі 40,90 грн.

Відповідач після винесення судом ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.07.2019р. сплатив суму 3% річних та інфляційні витрати в загальному розмірі 54,49грн., що підтверджується копією платіжного доручення №293 від 07.08.2019р.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, суд вбачає підстави для закриття провадження у справі в цій частині, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача суми у розмірі 2 395,94 грн. боргу задоволенню не підлягають.

В іншій частині суд закриває провадження по справі. В частині стягнення пені в сумі 158,53грн. суд відмовляє.

Щодо стягнення з Позивача на користь Відповідача витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та те, що спір виник з вини Відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з Позивача.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.193, 216-218, 230 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 525-526, 530, 548, 549, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

В іншій частині позовних вимог закрити провадження по справі.

В частині стягнення пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

26.09.2019р.

Повне рішення складено 26.09.2019