РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2019Справа № 910/10826/19
За позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 57 835, 00 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Саницька Б.В.

Представники сторін: не з`явились

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство «» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення вартості недостачі вантажу - вугілля кам`яного марки Г, що була зафіксована комерційними актами №476906/1797 від 02.11.2018, №476906/1796 від 02.11.2018, №476906/1798 від 02.11.2018, №476906/1809 від 05.11.2018, які було складено на станції Новогродівка Донецької залізниці на загальну суму 57 835,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10826/19, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, засідання призначено на 10.09.2019.

Представники сторін в судове засідання 10.09.2019 не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином ухвалою суду, направленою на адреси місцезнаходження, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в позові, отримання якої підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений ухвалою суду, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дійшов висновку, що неявка представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до залізничних накладних № 52515939, 52450434, 52556453, 52582269 вантажовідправником ТОВ «ЦЗФ «СЕЛИДІВСЬКА» (станція призначення - Енергодар «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця») було відправлено вагони з вантажем - вугілля кам`яне марки Г, код вантажу 161202.

Судом встановлено, що на станції Енергодар «Придніпровська залізниця» було здійснено комісійне зважування маси вантажу та виявлена нестача вугілля кам`яного у деяких вагонах в про що складено комерційні акти 476906/1797 від 02.11.2018, №476906/1796 від 02.11.2018, №476906/1798 від 02.11.2018, №476906/1809 від 05.11.2018.

У комерційному акті № 476906/1797 від 02.11.2018 зазначено, що у накладній № 52482130 від 24.10.2018 вказано тару вагону № 56957103 - 22200 кг, нетто - 68000 кг, а при перезважуванні фактично виявилось: тара вагону - 22200 кг, нетто - 63950 кг, що менше на 4050 кг; при комерційному огляді: навантаження вище рівня бортів на 10 см, зі скосами до бортів, вкатане, марковане поперечними борознами. Маркування порушене, вантаж потоптаний; над 1,2 люками виїмка близько 340 см х 280 см х 30-40 см. Течі вантажу не має У технічному відношенні вагон справний.

У комерційному акті №476906/1798 від 02.11.2018 зазначено, що у накладній № 52556453 від 28.10.2018 вказано тару вагону № 61299822 - 23600 кг, нетто - 66300 кг, а при перезважуванні фактично виявилось: тара вагону - 23600 кг, нетто - 64880 кг, що менше на 1420 кг; при комерційному огляді: навантаження вище рівня бортів на 20 см, зі скосами до бортів, вкатане, марковане поперечними борознами та вапном. Маркування нанесено нерівномірно, частину вантажу не покриває, над 5-7 люками виїмка близько 360 см х 280 см х 20-40 см, в місці виїмки маркування відсутнє. Течі вантажу не має У технічному відношенні вагон справний.

У комерційному акті №476906/1796 від 02.11.2018 зазначено, що у накладній № 52515939 від 26.10.2018 вказано тару вагону № 60459120 - 23400 кг, нетто - 69600 кг, а при перезважуванні фактично виявилось: тара вагону - 23400 кг, нетто - 55310 кг, що менше на 14290 кг; при комерційному огляді: навантаження вище рівня бортів на 20 см, зі скосами до бортів, вкатане, марковане поперечними борознами та вапном. Є виїмки на 1 люком близько 70 см х 260 см х 20-40 см, над 4-7 люками близько 600 см х 280 см х 30-40 см, в місці виїмок маркування відсутнє. Течі вантажу не має У технічному відношенні вагон справний.

У комерційному акті №476906/1809 від 05.11.2018 зазначено, що у накладній № 52582269 від 01.11.2018 вказано тару вагону № 62110432 - 23500 кг, нетто - 69050 кг, а при перезважуванні фактично виявилось: тара вагону - 23500 кг, нетто - 66030 кг, що менше на 3020 кг; при комерційному огляді: навантаження вище рівня бортів на 10 см, зі скосами до бортів, вкатане, марковане вапном та поперечними борознами. Маркування нанесено нерівномірно, частину вантажу не покриває, над 3-7 люками ліворуч виїмка близько 800 см х 120 см х 150 см х 5-15 см, в місці виїмки маркування відсутнє. Течі вантажу не має У технічному відношенні вагон справний.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідачем не вчинено дій по збереженню вантажу, переданого йому на перевезення за накладними № 52515939, 52450434, 52556453, 52582269, у зв`язку з чим позивач вважає, що йому завдано збитків у вигляді вартості втраченого майна у розмірі 57 835, 00 грн, які просить стягнути з відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 57 835, 00 грн збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні у вагонах №56957103, 60459120, 61299822, 62110432 за накладними № 52515939, 52450434, 52556453, 52582269.

Так, за змістом ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, відповідно до накладних № 52515939, 52450434, 52556453, 52582269 вантажовідправником вантажоодержувачу (станція призначення - Енергодар «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця») було відправлено вагони №56957103, 60459120, 61299822, 62110432, з вантажем - вугілля кам`яне марки Г, код вантажу 161202.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як встановлено судом, на станції на станції Енергодар (Придніпровська залізниця) було здійснено перезважування зазначених вагонів про що складено відповідні комерційні акти - №476906/1797 від 02.11.2018, №476906/1796 від 02.11.2018, №476906/1798 від 02.11.2018, №476906/1809 від 05.11.2018.

Також судом встановлено судом, за даними вказаних комерційних актів виявлено таку недостачу вантажу у вагонах: №56957103 - 4050, 00 кг, 60459120 - 14 290, 00 кг, 61299822 - 1420, 00 кг, 62110432 - 3020, 00 кг.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

У матеріалах справи наявні довідки відправника про вартість відправленого вантажу (вугільної продукції). Відповідно до зазначених довідок фактична вартість 1 тони вугілля кам`яного (з ПДВ) є такою: у вагоні № 56957103 - 2775, 30 грн, у вагонах № 60459120 та 61299822 - 2919, 28 грн, у вагоні № 62110432 - 2762, 66 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Так, враховуючи положення ст. 27 Правил видачі вантажів, зважаючи на те, що втраченим вантажем було вугілля кам`яне (яке при навантажені не було вологим), позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1 % від маси вантажу.

Вартість втраченого вантажу (з ПДВ) з урахуванням норми природних втрат становить: у вагоні № 56957103 - 9352, 76 грн, вагоні № 60459120 - 39 684, 69 грн, вагоні № 61299822 - 2209, 89 грн, у вагоні № 62110432 - 6587, 66 грн.

Отже, загальна вартість втраченого вантажу, що перевозився в вагонах у вище вказаних вагонах становить 57 835, 00 грн.

Відтак, перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 131 Статуту залізниць України претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Матеріалами справи підтверджується, що перевезення вантажу на підставі накладних № 52515939, 52450434, 52556453, 52582269 здійснював відповідач.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Виходячи з аналізу ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах №56957103, 60459120, 61299822, 62110432, шкідливого результату такої поведінки (шкодою) - недостача товару та причинному зв`язку між протиправної поведінкою та завданою шкодою.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що недостача вантажу у вагонах №56957103, 60459120, 61299822, 62110432 сталась не з його вини (відповідно до ст. 127 Статуту).

Також в матеріалах справи містяться повідомлення АТ «Укрзалізниця» №324, 322, 350, 351 по заявлених АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» претензіях, в яких відповідачем визнаються зазначені вище суми збитків по втраті вантажу, однак станом на час розгляду справи докази перерахування вказаних коштів відсутні.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що заявлені АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (69006, місто Запоріжжя, вулиця Добролюбова, 20, ідентифікаційний код 00130872) 57 835 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн 00 коп. збитків та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Я.А.Карабань