ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 10/118-12/25

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши заяву (вх. № 18261/19 від 24.09.2019) Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про видачу дублікату наказу у справі № 10/118-12/25

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України",

04116, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Шолуденка, буд. 1,

до Житлово-комунального підприємства "НЕМІШАЄВЕ",

07853, Київська область, Бородянський р-н, смт Немішаєве, вул. Чкалова, буд. 42,

про стягнення 63958,38 грн.

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 18.12.2012 у справі № 10/118-12/25 позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Житлово-комунального підприємства "НЕМІШАЄВЕ" про стягнення 63958,38 грн. задоволено повністю, стягнуто з Житлово-комунального підприємства "НЕМІШАЄВЕ" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 55654,76 грн. основної заборгованості, 4175,78 грн. пені, 1799,61 грн. інфляційних втрат, 2526,69 грн. 3% річних та 1609,50 грн. судового збору.

04.02.2013 господарським судом Київської області видано наказ на примусове виконання рішення суду.

Через канцелярію господарського суду Київської області від Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшла заява про видачу дублікату вказаного наказу (вх. № 18261/19 від 24.09.2019).

За результатами розгляду вказаної заяви суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 19.4. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Тобто, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

У наказі від 04.02.2013, що виданий господарським судом Київської області на виконання рішення у справі № 10/118-12/25, зазначено, що він дійсний для пред`явлення до виконання до 02.01.2014.

Одночасно, судом враховано, що відповідно до частини 4 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підтвердження пред`явлення наказу господарського суду Київської області від 04.02.2013 у справі № 10/118-12/25 до виконання заявником надано копію заяви до відділу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2013 № 31/10-1665, з копією фіскального чеку УДППЗ "Укрпошта".

Проте, заявником не надано доказів відкриття відповідного виконавчого провадження, періоду перебування спірного виконавчого документа на виконанні, дати повернення його стягувачу, зокрема, не надано жодної постанови державного виконавця, яка б була належним доказом відповідних обставин, хоча у доданих до заяви документах вказано, що відповідні відомості містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (лист Бородянського районного відділу державної виконавчої служби від 04.07.2019 № 7124/15.3-41).

Судом враховано, що спірний наказ суду видано 04.02.2013, тобто, під час дії Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, згідно з приписами пункту 2 частини 1 статті 22 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, згідно з статтею 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02.06.2016.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.99 № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (Рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001).

Відтак, можливість застосування до спірних правовідносин приписів Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 наявна тільки у разі, якщо строк пред`явлення спірного виконавчого документу не скінчився до набрання чинності цим законом, оскільки, Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII не відновлює дію наказів господарських судів, строк пред`явлення яких до виконання сплив до набрання ним чинності, отже, положення пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

Отже, твердження заявника про трирічний строк дії спірного наказу також має бути доведений суду.

Повернення виконавчого документа стягувачу з певних підстав, передбачених як попереднім, так і чинним Законом України "Про виконавче провадження", не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених для пред`явлення цього виконавчого документу до виконання.

Зважаючи на вказане, судом враховано, що як річний, так і трирічний строк, наявність якого не доведена стягувачем, сплинули, доказів, з яких можливо встановити період переривання строку пред`явлення до виконання спірного наказу суду не надано, що унеможливлює видачу його дублікату, незалежно від причин втрати ориганалу.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.05.2018 у справі № 5016/149/2011.

Відповідно до частин 3, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Твердження заяви Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про наявність постанови державного виконавця від 21.02.2017 про повернення спірного виконавчого документу стягувачу не підтверджується належними доказами, крім того, навіть у листі відділу державної виконавчої служби від 04.07.2019 № 7124/15.3-41 вказано, що постанови від 21.02.2017 видано про закінчення виконавчих документів згідно з пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", при цьому, судом враховано, що частина 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", у редакції, чинній на 21.02.2017, не містить другого пункту, проте, у цілому, по-перше, йдеться про "закінчення виконавчих документів", по-друге, стаття 47 регулює порядок виплати сум, що стягнуті, відтак, можливо, йдеться про належне виконання, а, по-третє, у вказаному листі взагалі не йдеться про наказ від 04.02.2013 на суму 63958,38 грн., за дублікатом якого звернувся заявник.

Відтак, заява Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" грунтується на припущенні існування постанови державного виконавця від 21.02.2017 про повернення спірного виконавчого документу стягувачу, чим і обгрунтоване звернення до суду.

При цьому, належних доказів вказаних обставин і того, що стягувач не пропустив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання суду не надано, а відповідно до частин 3, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України суд докази не збирає.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви (вх. № 18261/19 від 24.09.2019) Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про видачу дублікату наказу у справі № 10/118-12/25 у зв`язку з тим, що заявником не доведена її відповідність вимогам пункту 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України - того, що не закінчився строк пред`явлення виконавчого документу до виконання та відсутності клопотання про поновлення відповідного строку.

Керуючись статтею 234, пунктом 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви (вх. № 18261/19 від 24.09.2019) Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про видачу дублікату наказу у справі № 10/118-12/25 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 03.10.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук