СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа № 922/3270/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі судового засідання: за участю представників сторін від позивача від відповідача розглянувши апеляційну скаргу Мартюхіна Н.О. Лакіза В.В., Шутенко І.А. Єлфімовій Ю.О. Мазур Л.Б., довіреність №220/533/Д від 03.12.18 р. ОСОБА_1 А ОСОБА_2 О ОСОБА_2 , довіреність б/н від 24.09.19 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту", м. Харків (вх. №2376 Х/2)
на рішення господарського суду Харківської області
від24.06.2019 (повний текст від 04.07.2019)
у справі№ 922/3270/18 (суддя Ольшаченко В.І.)
за позовомМіністерства оборони України,м. Київ
до відповідача проТовариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту", м. Харків стягнення 40326,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/3270/18 позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" на користь Міністерства оборони України пеню за період з 01.12.2017 по 12.12.2017 у сумі 10296,00 грн та штраф у сумі 30030,00 грн за порушення умов договору №286/3/17/310 від 20.10.2017 та судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту", в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/3270/18 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, з огляду на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, зважаючи на наступне:

- різниця між очікуваною підприємством датою укладання договору та фактичною датою його укладання складає 9 робочих днів, а розпочата 19.09.2017 процедура закупівлі та укладання Договору була завершена підписанням договору лише 20.10.2017, тобто фактично за 28 робочих днів до кінцевого строку поставки Товару 30.11.2017;

- з урахуванням строку, встановленого в Договорі та тривалості технологічного циклу виробництва Товару, виготовлення Товару з наступним його прийманням і транспортуванням потребує мінімального періоду з 21.10.2017 по 13.12.2017;

- наведені вище обставини були підтверджені Харківською торгово-промисловою палатою, якою за запитом Відповідача надано висновок про істотну зміну обставин №289/63.01-6 від 28.11.2017 та встановлено, що за даних обставин, враховуючи надані документи вбачається, що для ТОВ «ХЗЗІЗ» має місце істотна зміна обставин, яка унеможливлює виконання ним зобов`язань за Договором в частині дотримання строків поставки товару. У зв`язку із настанням істотної зміни обставин, Харківська торгово-промислова палата дійшла висновку про те, що ТОВ «ХЗЗІЗ» має право наполягати на внесенні змін до вищевказаного Договору в частині перенесення строків (термінів) постачання Товару;

- вважає, що вжив всі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язань за договором, однак через затримку термінів проведення процедури закупівлі та укладення Договору з боку Позивача допустив прострочення поставки товару на 12 днів, Відповідач підлягає звільненню від відповідальності за допущене порушення взятих на себе зобов`язань;

- через те, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату і час судового засідання у даній справі, не отримував ухвали про відкриття провадження, виклики та повідомлення суду, Відповідач не мав можливості надати суду першої інстанції свій відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення господарського зобов`язання. Як наслідок судом першої інстанції справа була розглянута виключно за наявними в ній матеріалами з урахуванням доводів лише сторони Позивача, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України;

- суд першої інстанції не врахував положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», якою передбачено, що розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. За таких обставин розмір пені за період з 01.12.2017 по 21.12.2017 у даному випадку не може перевищувати 3808,11 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019 сформовано колегію суддів апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. головуючий суддя, судді Лакіза В.В., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 по справі №922/3270/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" на рішення Господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/3270/18; призначено справу до розгляду на "16" вересня 2019 р. о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №105.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2019, у зв`язку із перебуванням суддів-членів колегії Шутенко І.А. та Лакізи В.В. у відпустці на дату розгляду справи та враховуючи положення ст. 32 ГПК України щодо незмінності сформованого складу суду, розгляд справи призначено до розгляду на "26" вересня 2019 р. о 16:30 год.

Позивач в судовому засіданні 26.09.2019 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач в судовому засіданні 26.09.2019 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Під час звернення із апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" додало до останньої додаткові документи, які не були надані до місцевого господарського суду, а саме: копію висновку Харківської торгово-промислової палати №289/63.01-6 від 28.11.2017 та копію листа відповідача №2811/2 від 28.11.2017.

В обґрунтування причин ненадання вищевказаних документів, апелянтом зазначено, що останній не був належним чином повідомлений про дату і час судового засідання через неотримання процесуальних документів місцевого господарського суду.

В той же час, вищевказані додаткові документи не можуть бути прийняті апеляційним господарським судом, зважаючи на наступне.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" з відміткою відповідача про їх отримання, що свідчить про обізнаність відповідача про дату та час розгляду справи (т.1, а.с. 145, 147).

Отже, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту", що останній не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи є безпідставними, необґрунтованими та такими, що прямо суперечать матеріалам справи.

Інших причин в обґрунтування ненадання копії висновку Харківської торгово-промислової палати №289/63.01-6 від 28.11.2017 та копії листа №2811/2 від 28.11.2017, відповідачем не зазначено.

Враховуючи наведене, апелянтом не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, які би свідчили про неможливість подання вищевказаних доказів з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин копія висновку Харківської торгово-промислової палати №289/63.01-6 від 28.11.2017 та копія листа №2811/2 від 28.11.2017 не приймаються судовою колегією апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.10.2017 між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту", відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол від 09.10.2017 №75/605/4), був укладений договір №286/3/17/310 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (надалі договір), за яким постачальник (відповідач) зобов`язується у 2017 році поставити замовнику сумки (1892) (Сумки (1892) (Сумка-підсумок розкладна універсальна, кольору FS 34089/34151 Oliva green) (далі - товар), а замовник (позивач) - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Відповідно до специфікації товару, що викладена у п. 1.2 договору, загальна кількість товару для постачання - 2000 шт, ціна за одиницю товару без ПДВ 178,75 грн, ціна товару без ПДВ 357500,00 грн, ПДВ 71500,00 грн, ціна товару з ПДВ становить 429000,00 грн. Строк (термін) постачання встановлено до 30.11.2017 (включно).

Згідно з п. 4.1 договору ціна цього договору становить 429000,00 грн, у тому числі ПДВ 71500,00 грн (за загальним фондом).

Пунктом 3.7 вказаного договору сторони визначили, що приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений представником замовника. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару за якістю та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).

Згідно з п. 5.2 договору до рахунку-фактури додаються: акт приймального контролю (якості) товару, на якому повинен бути оригінал підпису одержувача замовника, завірений належним чином, який підтверджує одержання товару; видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження, яке оформлюється одержувачем замовника.

Пунктом 6.1 договору зазначеного договору сторони визначили, що товар постачається на умовах DDP - склад замовника, відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо.

Відповідно до п. 6.2 договору місцем поставки товару є об`єднані центри забезпечення Тилу Збройних Сил України (далі одержувачі замовника) згідно з рознарядкою та ростовкою Міністерства оборони України, які є невід`ємною частиною договору, з обов`язковим дотриманням передбачених ними вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень. Постачальнику надається право, за попередньою письмовою згодою замовника, на дострокове постачання товару в обсягах, передбачених договором.

Згідно з п. 6.3 договору датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.

Відповідно до п. 7.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

В додатку №1 до договору сторони узгодили рознарядку Міністерства оборони України за специфікацією.

15.11.2017 між сторонами була укладена додаткова угода №1 до договору, в якій сторони продовжили строк дії цього договору.

У зв`язку із несвоєчасним виконанням взятих на себе відповідачем зобов`язань, Міністерство оборони України претензією від 18.12.2017 вимагало від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" сплати суми штрафних санкцій у розмірі 40 326 грн., яка була залишена без задоволення відповідачем.

Не погодившись із вищевказаними обставинами, Міністерство оборони України звернулось до місцевого господарського суду із позовом (із врахуванням останньої уточненої позовної заяви від 31.05.2019 №849) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" про стягнення пені у розмірі 10 296,00 грн та штрафу у розмірі 30 030,00 грн за порушення умов договору №286/3/17/310 від 20.10.2017 за період з 01.12.2017 по 12.12.2017.

Як вже зазначалось вище, рішенням господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/3270/18 позов задоволено в повному обсязі.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" взяло на себе зобов`язання за договором №286/3/17/310 від 20.10.2017 поставити Міністерству оборони України товар на загальну суму 429000 грн. до 30.11.2017.

В той же час, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" поставило продукцію лише 13.12.2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №106 від 13.12.2017 та поясненнями сторін.

Відповідно до ст.ст.216 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.3.4 договору сторони передбачили, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,2 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі.

В даному випадку суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій

Враховуючи наведене, з огляду на умови договору, положення діючого законодавства та факту невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної поставки товару, перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача пені за період з 01.12.2017 по 12.12.2017 у сумі 10296,00 грн та штрафу у сумі 30030,00 грн за порушення умов договору №286/3/17/310 від 20.10.2017.

Доводи скаржника, що суд першої інстанції не врахував положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» під час прийняття оскаржуваного рішення, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки дія вищевказаного закону не підпадає під регулювання спірних правовідносин, зважаючи на те, що пеню в даному спорі заявлено не за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, а за порушення відповідачем строків поставки товару.

Доводи апелянта, щодо наявності затримки термінів проведення процедури закупівлі та укладення Договору з боку позивача не можуть бути підставою для звільнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" від юридичної відповідальності, зважаючи на наступне:

- укладаючи договір поставки №286/3/17/310 від 20.10.2017 відповідач взяв на себе обов`язок поставити позивачу товар до 30.11.2017 та повинен був усвідомлювати наслідки неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань;

- в оголошенні про проведення закупівлі товарів від 19.09.2017, розміщеному на сайті prozorro.gov.ua також було зазначено строк поставки товару до 30.11.2017, у зв`язку із чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" було обізнано із строками поставки товару ще у вересні 2017;

- як стверджує відповідач в апеляційній скарзі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" було визначено переможцем торгів 09.10.2017, у зв`язку із чим останній мав всі можливості для здійснення завчасної підготовки необхідної кількості товару;

- на думку судової колегії апеляційного господарського суду, в разі наявності обставин, які не дозволяли відповідачу своєчасно поставити продукцію, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" не було позбавлене можливості проведення переговорів із позивачем з метою перенесення термінів поставки.

Отже, вищевказані обставини свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" було завчасно обізнано про строки поставки товару до 30.11.2017, як до прийняття участі в торгах у відповідності до положень Закону України «Про публічні закупівлі», так і під час укладання договору поставки. При цьому, строк виконання договору поставки не прив`язується до моменту його безпосереднього укладання, а встановлюється, як в оголошенні про проведення торгів, так і в самому договорі поставки.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог.

Інші доводи відповідача були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/3270/18 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" на рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/3270/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/3270/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя В.В. Лакіза

Суддя І.А. Шутенко

( Повний текст постанови складено 01.10.2019 року).