ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Справа № 924/532/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Василишин А.Р.

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.

за участю представників:

позивача: Незнамова Т.О. адвокат

відповідача: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.07.2019 у справі №924/532/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляціи?них втрат в розмірі 3 800,95 грн (суддя Виноградова В.В., м.Хмельницький, повний текст складено 15.07.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка Хмельницької області

про стягнення 3235139,82 грн., з яких 2454859,66 грн. заборгованості, 449284,81 грн. пені, 85225,65 грн. 3% річних, 245769,70 грн. інфляційних втрат

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.

1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" про стягнення 3235139,82 грн., з яких 2454859,66 грн. заборгованості, 449284,81 грн. пені, 85225,65 грн. 3% річних, 245769,70 грн. інфляційних втрат.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач несвоєчасно та в неповному обсязі здійснив оплату за газ, переданий за договором постачання природного газу від 21.09.2017 р. №1195/1718-КП-34 в січні - березні 2018 р. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 20, 173, 174, 175, 193, 216, 217, 230, 231, 264, 265 ГК України.

3. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.07.2019 у справі №924/532/19 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" про стягнення 3235139,82 грн., з яких 2454859,66 грн. заборгованості, 449284,81 грн. пені, 85225,65 грн. 3% річних, 245769,70 грн. інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2454859,66 грн. заборгованості, 85225,65 грн. 3% річних, 241968,75 грн. інфляційних втрат, 449284,81 грн. пені, 48470,08 грн. витрат зі сплати судового збору. У решті позову відмовлено.

4. Рішення господарського суду мотивоване тим, що на виконання умов договору у січні-березні 2018 р. позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 2629235,72 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими відтисками печаток сторін актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2018 р. за січень 2018 р. на суму 859651,81 грн., від 28.02.2018 р. за лютий 2018 р. на суму 778334,16 грн., від 31.03.2018 р. за березень 2018 р. на суму 991249,75 грн. Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ. Відповідачем здійснювались розрахунки за отриманий природний газ згідно з договором, що підтверджується випискою по операціях за договором 1195/1718-КП-34 за період 01.10.2017 р. 28.02.2019 р. на загальну суму 174376,06 грн. Однак зазначені розрахунки здійснені в неповному обсязі та з порушенням передбаченого п. 6.1 договору строку оплати, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 2454859,66 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості та доказів, які би її спростовували, суду не подано. З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2454859,66 грн. заборгованості заявлені правомірно та підлягають задоволенню.

5. Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд першої інстанції вважав, що зазначені нарахування здійснені у можливих межах, а тому вимоги про стягнення 85225,65 грн. 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

6. При здійсненні перевірки поданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань судом першої інстанції звернута увага, що позивачем окремі нарахування здійснено на суми заборгованостей станом на кінець відповідного місяця із включенням до їх складу інфляційних втрат за попередній місяць, що чинним законодавством не передбачено. Так, за підрахунком суду, здійсненим із використанням ІПС "Законодавство", інфляційні нарахування на заборгованість за зобов`язаннями січня 2018 р. становлять 79408,67 грн. (на заборгованість в сумі 842066,64 грн. за березень 2018 р. 9262,73 грн., на заборгованість в сумі 837615,09 грн. за квітень 2018 р. 6700,92 грн., на заборгованість в сумі 836094,28 грн. за травень 2018 р. 0,00 грн., на заборгованість в сумі 836094,28 грн. за червень-жовтень 2018 р. 24304,21 грн., на заборгованість в сумі 726125,84 грн. за листопад 2018 р. 10165,76 грн., на заборгованість в сумі 709458,60 грн. за грудень 2018 р. 5675,67 грн., на заборгованість в сумі 685275,75 грн. за січень 2019 р. 6852,76 грн., за лютий 2019 р. 3426,38 грн., за березень 2019 р. 61617,48 грн., за квітень 2019 р. 6852,76 грн.). Решта інфляційних втрат нараховані в межах можливого. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вважав, що обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 241968,75 грн., з огляду на що у стягненні 3800,95 грн. інфляційних втрат належить відмовити.

7. Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум пені, судом першої інстанції встановлено, що останні нараховані правомірно, з урахуванням умов договору та вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення заявлені обґрунтовано.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

8. Не погоджуючись з ухваленим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляціи?них втрат в розмірі 3 800,95 грн. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Хмельницькоі? області від 04.07.2019 у справі No924/532/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляціи?них втрат в розмірі 3 800,95 грн. скасувати та ухвалити в ціи? частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

9. Вважає, що місцевий господарський суд при ухваленні оскаржуваного рішення діи?шов помилкового висновку про те, що нарахування інфляційних втрат на суми заборгованостей станом на кінець відповідного місяця із включенням до і?х складу інфляціи?них втрат за попередніи? місяць чинним законодавством не передбачено.

10. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК Украі?ни боржник, якии? прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язании? сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляціі? за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченоі? суми, якщо законом або договором не встановлении? іншии? розмір відсотків.

11. Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК Украі?ни, нарахування інфляціи?них втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальнии? вид цивільно-правовоі? відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту маи?нового права та інтересу, якии? полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляціи?них процесів та отримання компенсаціі? (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

12. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляціі?, а також 3% річних є правом кредитора, яким останніи? наділении? в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту маи?нового права та інтересу.

13. Крім того, в обґрунтування вимог викладених в апеляційній скарзі посилається на правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 про те, що нарахування інфляційних втрат за наступний період необхідно здійснювати з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

14. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 04.07.2019 у справі №924/532/19.

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.

15. Адвокат Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні 02.10.2019 підтримав доводи апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить суд рішення Господарського суду Хмельницькоі? області від 04.07.2019 у справі No924/532/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляціи?них втрат в розмірі 3 800,95 грн. скасувати та ухвалити в ціи? частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

16. В судове засідання 02.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" своїх представників не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомило.

17. Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

18. Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

19. Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

20. Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест".

21. Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.

22. Заслухавши пояснення адвоката Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні 02.10.2019, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.07.19р. у справі №924/532/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляціи?них втрат в розмірі 3 800,95 грн. без змін, виходячи з наступного.

23. Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (споживач) на підставі, зокрема Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 р. №187 (далі Положення), укладено договір постачання природного газу №1195/1718-КП-34 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору(а.с. 13-22).

25. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, установами та організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 договору).

26. У пункті 2.1 договору зазначено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2017 р. по 31.03.2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 780,0 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.): жовтень 45,0 тис. куб. метрів, листопад 110,0 тис. куб. метрів, грудень 155,0 тис. куб. метрів, січень 175,0 тис. куб. метрів, лютий 155,0 тис. куб. метрів, березень 140,0 тис. куб. метрів.

27. Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором, повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього договору. Допускається відхилення фактично переданих обсягів газу від планових обсягів, зазначених в п. 2.1 цього договору. Узгодження обсягів газу, що передаються по даному договору у відповідному місяці, підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі газу відповідно до розділу 3 даного договору. При цьому, споживач не позбавляється права на корегування за власною ініціативою планових обсягів газу, зазначених в пункті 2.1 цього договору, шляхом підписання додаткової угоди. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі ± 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від підтвердженого постачальником планового обсягу (номінацій) без узгодження сторін. Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу відповідно до п. 3.7 цього договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу (п. п. 2.2 - 2.4 договору).

28. Згідно з п. 3.1 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні країни, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

29. Пунктами 3.2, 3.3 договору передбачено, що постачання природного газу за цим договором здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 12 Положення. У разі невиконання споживачем вимог пункту 12 Положення постачальник не підтверджує планові обсяги газу (номінацію) для споживача, при цьому передача природного газу не здійснюється.

30. Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7 договору).

31. За умовами п. 3.10 договору споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному місяці.

32. Згідно з п. п. 5.1, 5.2 договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладення договору ціна на природний газ становить 4942,00 гривні за 1000 куб. м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначення ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін. Ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 7907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9488,64 грн.

33. Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

34. У пункті 6.2 договору сторони погодились, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.

35. Відповідно до п. 6.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу - погашається основна сума заборгованості.

36. Згідно з пп. 6 п. 7.2 договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

37. У пункті 8.2 договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

38. Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3 договору).

39. Відповідно до п. 12.1 договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 р. до 31.03.2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

40. Договір підписаний уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін.

41. Сторонами 19.04.2018 укладено додаткову угоду №1, за умовами якої сторони додали до п. 2.1 договору абзац у редакції, яка передбачає, що постачальник передає споживачу в період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 150 тис. куб. м., у тому числі по місяцях (тис. куб. м.): квітень 150,0. Розділ 12 договору викладено в такій редакції: 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 р. по 31.05.2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Згідно з п. 4 зазначеної додаткової угоди вона набуває чинності з дати її підписання сторонами і поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами станом на 31.03.2018((а.с. 23).

42. Позивачем надано підписані сторонами та скріплені відтисками печаток акти приймання-передачі природного газу відповідно до договору від 21.09.2017 р. №1195/1718-КП-34 на загальну суму 2629235,72 грн., а саме: від 31.01.2018 р. за січень 2018 р. на суму 859651,81 грн. (90,598 тис. куб. м.), від 28.02.2018 р. за лютий 2018 р. на суму 778334,16 грн. (82,028 тис. куб. м.), від 31.03.2018 р. за березень 2018 р. на суму 991249,75 грн. (104,467 тис. куб. м.)(а.с. 28-30).

43. Також у матеріалах справи наявна сформована позивачем виписка по операціях за договором 1195/1718-КП-34 за період 01.10.2017 р. 28.02.2019 р., в якій відображено здійснені відповідачем оплати за договором на загальну суму 174376,06 грн.(а.с. 31-33).

44. У зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості поставленого та отриманого природного газу у січні-березні 2018 р. за договором від 21.09.2017 р. №1195/1718-КП-34 позивач звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з відповідача 3235139,82 грн., з яких 2454859,66 грн. заборгованості, 449284,81 грн. пені, 85225,65 грн. 3% річних, 245769,70 грн. інфляційних втрат.

45. Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 04.07.2019 у справі №924/532/19 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" про стягнення 3235139,82 грн., з яких 2454859,66 грн. заборгованості, 449284,81 грн. пені, 85225,65 грн. 3% річних, 245769,70 грн. інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2454859,66 грн. заборгованості, 85225,65 грн. 3% річних, 241968,75 грн. інфляційних втрат, 449284,81 грн. пені, 48470,08 грн. витрат зі сплати судового збору. У решті позову відмовлено.

46. При цьому, АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не погоджується із вказаним рішенням лише в частині відмови в задоволенні позову щодо 3800 грн. 95 коп. інфляційних втрат.

47. Таким чином, в силу вимог ст. 269 ГПК України судова колегія переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині правомірності нарахування інфляційних втрат.

48. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача 245769,70 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за газ, поставлений у січні-березні 2018 року.

49. Суд першої інстанції при здійсненні перевірки поданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань судом звернув увагу, що позивачем окремі нарахування здійснено на суми заборгованостей станом на кінець відповідного місяця із включенням до їх складу інфляційних втрат за попередній місяць, що чинним законодавством не передбачено. Так, за підрахунком суду першої інстанції, здійсненим із використанням ІПС "Законодавство", інфляційні нарахування на заборгованість за зобов`язаннями січня 2018 р. становлять 79408,67 грн. (на заборгованість в сумі 842066,64 грн. за березень 2018 р. 9262,73 грн., на заборгованість в сумі 837615,09 грн. за квітень 2018 р. 6700,92 грн., на заборгованість в сумі 836094,28 грн. за травень 2018 р. 0,00 грн., на заборгованість в сумі 836094,28 грн. за червень-жовтень 2018 р. 24304,21 грн., на заборгованість в сумі 726125,84 грн. за листопад 2018 р. 10165,76 грн., на заборгованість в сумі 709458,60 грн. за грудень 2018 р. 5675,67 грн., на заборгованість в сумі 685275,75 грн. за січень 2019 р. 6852,76 грн., за лютий 2019 р. 3426,38 грн., за березень 2019 р. 61617,48 грн., за квітень 2019 р. 6852,76 грн.). Решта інфляційних втрат нараховані в межах можливого. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вважав, що обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 241968,75 грн., з огляду на що у стягненні 3800,95 грн. інфляційних втрат належить відмовити, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції.

50. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

51. Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

52. Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

53. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

54. Відповідно до п. 3.2 вищевказаної постанови індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

55. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

56. Відповідно до п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 року згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

57. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

58. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

59. Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

60. У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

61. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем здійснено нарахування індексу інфляції за січень 2018 року в сумі 83 209,62 грн.

62. При цьому, індекс інфляції на заборгованість помилково здійснено нарахування інфляції на інфляцію (індекс інфляції позивачем розраховано, виходячи з суми боргу вже з урахуванням інфляції в попередньому періоді). Детальний розрахунок інфляції, здійснений позивачем, наявний в матеріалах справи (а.с. 26-27).

63. З метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду обставин справи, колегією суддів перевірено правильність здійсненого позивачем нарахування інфляційних втрат за січень 2018 року, а саме : Для визначення індексу за будь який період необхідно індекси за кожен місяць, що входять у відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат (Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Лист ВСУ № 62-97 від 03.04.1997 року) заборгованість станом на березень 2018 року 842066,64 грн. х 1.0110000 (березень 2018 р. 101.1%)-842066,64 = 9262,73 грн. інфляційних нарахувань з 01.03.2018 по 31.03.2018; заборгованість станом на квітень 2018 року (з урахуванням проплати в розмірі 4451,55 грн.) становить 837615,09 грн. х 1.0080000 (квітень 2018 р. 100.8%)-837615,09 = 6700,92 грн. інфляційних нарахувань з 01.04.2018 по 30.04.2018; заборгованість станом на травень 2018 року (з урахуванням проплати в розмірі 1520,81 грн.) становить 836094,28 грн. х 1.0000000 (травень 2018 р. 100%) - 836094,28 = 0 грн. інфляційних нарахувань з 01.05.2018 по 31.05.2018; заборгованість станом на червень - жовтень 2018 року становить 836094,28 грн. х 1.0290687 (червень 2018 р. 100% х липень 2018 р. 99,3% х серпень 2018 р. 100% х вересень 2018 р. 101,9% х жовтень 2018 р. 101,7%) 836094,28 грн. = 24304,21 грн. інфляційних нарахувань з 01.06.2018 по 31.10.2018; заборгованість станом на листопад 2018 року (з урахуванням проплати в розмірі 109968,44 грн.) становить 726125,84 грн. х 1.0140000 (листопад 2018 р. 101.4%) 726125,84 грн. = 10165,76 грн. інфляційних нарахувань з 01.11.2018 по 30.11.2018; заборгованість станом на грудень 2018 року ( з урахуванням проплати в розмірі 16667,24 грн.) становить 709458,60 грн. х 1.0080000 (грудень 2018 р. 100.8%) 709458,60 грн. = 5675,67 грн. інфляційних нарахувань з 01.12.2018 по 31.12.2018; заборгованість станом на січень 2019 року (з урахуванням проплати в розмірі 24182,85 грн.) становить 685275,75 грн. х 1.0100000 (січень 2019 р. 101%) 685275,75 грн. = 6852,76 грн. інфляційних нарахувань з 01.01.2019 по 30.01.2019; заборгованість станом на лютий 2019 року становить 685275,75 грн. х 1.0050000 (лютий 2019 р. 100.5%) - 685275,75 грн. = 3426,38 грн. інфляційних нарахувань з 01.02.2019 по 28.02.2019; заборгованість станом на березень 2019 року становить 685275,75 грн. х 1.0090000(березень 2019 р.) 685275,75 грн. = 6167,48 грн. інфляційних нарахувань з 01.03.2019 по 31.03.2019; заборгованість станом на квітень 2019 року становить 685275,75 грн. х 1.0100000 (квітень 2019 р. 101%) 685275,75 грн. = 6852.76 грн. інфляційних нарахувань з 01.04.2019 по 30.04.2019. В загальному інфляційні нарахування за зобов`язаннями за січень 2018 року становлять (9262,73 + 6700,92 + 0 + 24304,21 + 10165,76 + 5675,67 + 6852,76 + 3426,38 + 6167,48 + 6852.76) 79408,67 грн.

64. Таким чином, судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок розміру інфляційних втрат та встановлено, що розмір інфляційних втрат за січень 2018 року становить 79408,67 грн. В решті інфляційних втрат за січень 2018 року в сумі 3800,95 грн. слід відмовити.

65. Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

66. Визначаючи правову природу грошового зобов`язання, необхідно, перш за все, виходити з правил ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до яких зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

67. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

68. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 5 вказаної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

69. Таким чином, виходячи із положень зазначених норм, розрахунок позивача про стягнення інфляційних втрат не породжує прав і обов`язків у розумінні зобов`язальних правовідносин, а є способом захисту тих прав, які вже виникли з інших існуючих правовідносин і щодо яких виник спір.

70. Правова природа інфляційних втрат зовсім інша ніж грошового зобов`язання, оскільки інфляційні втрати - це особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

71. Тобто, інфляційні втрати носять допоміжний до основного зобов`язання характер.

72. В той же час, у даному випадку спір стосується коштів, правову природу яких визначено розрахунком позивача за зобов`язаннями за січень 2018 року.

73. Тому інфляційні нарахування не є грошовим зобов`язанням у розумінні вимог статті 625 Цивільного кодексу України, а розрахунок позивача не змінює їх правову природу.

74. Відповідно до п. 1.14. постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням. А є заходом відповідальності за порушення зобов`язань.

75. На суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти (п. 3.3 постанови), а отже й наступні інфляційні нарахування.

76. Таким чином, системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням в розумінні положень ч. 1 ст. 509 ЦК України.

77. На підставі вищевикладеного, обґрунтованим розміром інфляційних втрат за січень 2018 року є 79408,67 грн., який правильно обчислений судом першої інстанції та підлягає стягненню з відповідача.

78. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

79. Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду.

80. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 241968,75 грн., з огляду на що у стягненні 3800,95 грн. інфляційних втрат належить відмовити.

81. Посилання апелянта на постанову об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки обставини у даній справі та у справі №905/600/18 не є аналогічними обставинам даної справи. Як вбачається з постанови об`єднаної палати, висновок у справі №905/600/18 здійснений на підставі не виконання відповідачем, зокрема рішення суду від 20.04.2017 у справі № 905/822/15 про стягнення з ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Макіївкагаз» боргу за поставлений природний газ, з урахуванням відповідальності за порушення грошових зобов`язань, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак, в справі №924/532/19 яка розглядається судом апеляційної інстанції в даному випадку серед підстав стягнення інфляційних втрат немає будь якого рішення суду щодо стягнення з відповідача заборгованості за газ, переданого за договором постачання природного газу від 21.09.2017 р. №1195/1718-КП-34 в січні - березні 2018 р., що спростовує посилання скаржника на застосування висновків викладених в постанові у справі №905/600/18 як на підставу скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляціи?них втрат в розмірі 3 800,95 грн.

82. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

83. За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.07.2019 у справі №924/532/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляціи?них втрат в розмірі 3 800,95 грн., без змін.

84. З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.07.2019 у справі №924/532/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляціи?них втрат в розмірі 3 800,95 грн, без змін.

2. Справу №924/532/19 повернути Господарському суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

4. Поновити дію рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.07.2019 у справі №924/532/19.

Повний текст постанови складений "03" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Олексюк Г.Є.