ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/522/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02 квітня 2019 року, повний текст складено 12 квітня 2019 року

у справі № 915/522/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ

до відповідача: Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг

про стягнення збитків у розмірі 1355363,69 грн.,

головуючий суддя Семенчук Н.О.

місце прийняття рішення: Господарський суд Миколаївської області

Учасники судового процесу про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ (далі ТОВ МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ) звернулось з позовом до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі - Миколаївська філія ДП Адміністрація морських портів України) про стягнення з останнього 1355363,69 грн. збитків на підставі ст.ст. 22,1166 та 1172 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2016 позивачем отримано лист від Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" № 18-14/7385, за змістом якого з 01.01.2017 узгодження прийому суден у Миколаївський морський порт під обробку здійснюватиметься лише за наявності укладеного між ДП "Адміністрація морських портів України" і портовим оператором договору, що передбачає доступ до причалу Адміністрації Миколаївського морського порту. У зв`язку з наведеним для доступу до причалу № 12 ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" уклало з відповідачем договір від 12.01.2017 № 2-П-МИФ-17 зі строком дії до 09.02.2017. До закінчення строку дії цього договору, а саме 16.01.2017, позивач звернувся до відповідача із листом № 01-3/81 про продовження дії договору до 31.12.2017, проте 09.02.2017 отримав лист Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" в якому відповідач не обґрунтовуючи своєї відмови у підписанні додаткової угоди у редакції позивача, запропонував продовжити строк дії договору до 09.03.2017. У відповідь на лист ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" від 22.02.2017 про продовження дії договору на більш тривалий термін Миколаївська філія ДП "Адміністрація морських портів України" знову запропонувала продовження дії договору на один місяць - до 09.04.2017, у зв`язку з чим цю додаткову угоду було підписано ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" із протоколом розбіжностей в частині строку дії договору до 31.12.2017, необхідність чого обґрунтовано позивачем у супровідному листі.

ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" наголосило, що незважаючи на всі його пропозиції продовжити співробітництво шляхом продовження строку дії договору від 12.01.2017 № 2-П-МИФ-17 на більш тривалий термін, Миколаївська філія ДП "Адміністрація морських портів України" ігнорувало ці пропозиції та не вчиняло жодних дій для продовження строку дії договору, у зв`язку з чим 10.04.2017 договір припинив свою дію. Позивач вважає такі дії (бездіяльність) відповідача незаконними і такими, що порушують законне право позивача на здійснення підприємницької діяльності, чим завдано збитків (шкоди) підприємству.

Так, позивач зазначив про виставлення його контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шиппінг" (далі - ТОВ "Метінвест-Шиппінг") претензії через невиконання перед ним зобов`язань на суму 1 355 363,69 грн, яку було задоволено, заявлені збитки перераховано позивачем згідно з платіжним дорученням від 16.05.2017 № 110.

Позивач також зазначав, що між ним і Миколаївською філією ДП "Адміністрація морських портів України" було укладено договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу від 28.04.2017 № 63-П-АМПУ строком до 31.12.2017, але через блокування діяльності позивача у період із 10.04.2017 (дати закінчення попереднього договору) до укладення нового договору, позивач був позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність з надання відповідних послуг з обслуговування суден, у зв`язку з чим зазначав збитків у заявленій до стягнення сумі.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.07.2017р. (суддя Мавродієва М.О.) позов ТОВ МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ 1355363,69 грн. майнової шкоди та 20330,0 грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.07.2017 у справі №915/522/17 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 13.03.2018 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.07.2017 у справі №915/522/17 скасовано, справу передано до Господарського суду Миколаївської області на новий розгляд.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що суди не з`ясували питання стосовно того, чи є обов`язковим для укладення договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів), зважаючи на приписи чинного законодавства, а отже і наявність чи, навпаки, відсутність у Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України правових підстав для неукладення такого договору та укладення на певний строк. Суди не надали оцінки доводам відповідача щодо неукладення договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) із ТОВ Метал Стивідорінг Компані" у період із дня закінчення попереднього договору від 12.01.2017 № 2-П-МИФ-17 - 10.04.2017 до укладення нового договору від 28.04.2017 № 63-П-АМПУ-17 саме з підстав недосягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору. Суди не з`ясували питання вжиття самим позивачем заходів щодо виконання укладеного із ТОВ Метінвест-Шиппінг" договору від 04.01.2017 № 01-Д/МСК і недопущення завдання збитків шляхом звернення до відповідача стосовно видачі разової заявки про надання послуги доступу портового оператора до причалу за відсутності укладеного договору. Таким чином, судами не було встановлено обставин стосовно того, що саме протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки, при цьому, не з`ясовано питання реальності цих збитків, за відсутності відповідного розрахунку. Крім того, суди залишили поза увагою приписи законодавства щодо презумпції вини правопорушника, а також доведення позивачем.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.04.2018 справу №915/522/17 прийнято до провадження суддею Коваль С.М. та призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.05.2018 (суддя Коваль С.М.) залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю Метінвест-Шіппінг.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.07.2018 р. було зупинено провадження у справі для проведення судово - економічної експертизи (суддя Коваль С.М.).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.12.2018 справу №915/522/17 прийнято до свого провадження суддею Семенчук Н.О. за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено 14 січня 2019 року.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2019р. (суддя Семенчук Н.О.) у задоволенні позову відмовлено повністю. Заяву №18-01-02.01-2788 від 03.05.2018 Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) про поворот виконання рішення задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) 1 355 363,69 грн. боргу та 20 330,00 грн. судового збору.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем належними та допустимими доказами протиправної поведінки та вини відповідача, а також не доведено реальності збитків, оскільки позивачем не надано розрахунку із зазначенням складових збитків з доказами на підтвердження відповідної суми.

Враховуючи, що для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме: - протиправна поведінка боржника; - наявність збитків; - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; - вина боржника, та беручи до уваги, те що відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2019 у справі №915/522/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Скаржник не погоджується з висновком суду щодо недоведеності наявності всіх чотирьох умов відповідальності.

Так скаржник зазначає, що протиправна поведінка відповідача виражається у неправомірній бездіяльності шляхом не продовження строку дії договору №2-П-МИФ-17 від 12.01.2017р., та в подальшому не підтвердженні прийому судна КАZІМ DЕDЕ під завантаження металопродукції.

1 355 363,69 грн. витрати, які ТОВ МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ понесло від відновлення свого порушеного права шляхом компенсації збитків контрагенту (ТОВ «МЕТІНВЕСТ ШИППІНГ»), згідно виставленої претензії через невиконання договірних зобов`язань з прийому під обробку судна КАZІМ DЕDЕ .

На думку скаржника, вина відповідача проявляється у ставленні останнього до своїх дій (бездіяльності) та виражена у формі прямого умислу, оскільки відповідач усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності, яка полягала у не продовженні строку дії договору №2-П-МИФ-17 від 12.01.2017р. та не підтвердженні прийому судна КАZІМ DЕDЕ під завантаження металопродукції, та передбачав, що така бездіяльність призведе до неможливості ТОВ МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ здійснювати обробку суден та виконувати свої зобов`язання перед контрагентами.

Також скаржник вважає, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою полягає у тому, що безпідставна відмова МФ ДП «АМПУ» у наданні доступу портового оператора до причалу мала наслідком позбавлення ТОВ «МСК» можливості користуватися причалом, а отже здійснювати свою господарську діяльність та виконувати свої зобов`язання перед контрагентами, що в свою чергу завдало збитків контрагенту ТОВ «МЕТІНВЕСТ ШИППІНГ», які був зобов`язаний відшкодувати позивач.

Крім того, скаржник не погоджується з висновком господарського суду про те, що вимоги експерта не виконані саме позивачем, адже останнім надані суду всі наявні у нього докази щодо суми збитків.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 915/522/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ на рішення Господарського суду Миколївської області від 02 квітня 2019 року у справі №915/522/17.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2019р. призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ на 31 липня 2019 року об 11:30 год.

У відзиві на апеляційну скаргу від 18.06.2019р. ДП "АМПУ" просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2019р. по справі №915/522/17 без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2019р. продовжено розгляд апеляційного провадження на розумний строк. Судове засідання у справі №915/522/17 призначено на 26.09.2019 о 11:30 год.

В судове засідання 26.09.2019 представники сторін не з`явились, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час апеляційного перегляду, 30.12.2016 ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" отримало від Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України " лист № 18-14/7385, за змістом якого з 01.01.2017 узгодження прийому суден у морський порт Миколаїв під обробку та інші операції здійснюватиметься лише у разі наявності укладеного між ДП "Адміністрація морських портів України" та портовим оператором договору, що передбачає доступ до причалу Адміністрації Миколаївського морського порту. У зв`язку з наведеним ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" 27.12.2016 звернулося до відповідача із листом № 01-3/678 з проханням укласти договір про забезпечення доступу портового оператора до причалів № № 12, 13 починаючи з 01.01.2017.

12.01.2017 між ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" та Миколаївською філією ДП "Адміністрація морських портів України" було укладено договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) № 2-П-МИФ-17 з додатками, пунктом 7.1 якого визначено, що договір діє до 09.02.2017 включно.

Як встановлено господарським судом, ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" зверталося до Миколаївською філією ДП "Адміністрація морських портів України" з листами про необхідність продовження строку дії договору до 31.12.2017, проте, додатковими угодами до договору від 12.01.2017 № 2-П-МИФ-17 строк його дії продовжувався на один місяць.

Договір від 12.01.2017 № 2-П-МИФ-17 припинив свою дію 10.04.2017.

У подальшому між ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" та Миколаївською філією ДП "Адміністрація морських портів України" 28.04.2017 було укладено договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу № 63-П-АМПУ-17 строком дії до 31.12.2017.

Водночас, як встановлено господарським судом, 04.01.2017 між ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" (виконавець) і ТОВ "Метінвест-Шиппінг" (замовник) укладено договір № 01-Д/МСК, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання з виконання робіт (надання послуг), пов`язаних із навантаженням, вивантаженням, зберіганням і внутрішньопортовим супроводом через причали № № 12, 13 Миколаївського морського порту експортного генерального вантажу, що направляється контрагентами замовника в порт, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві вартість фактично наданих робіт і послуг. Згідно з пунктом 4.2 цього договору сторонами було досягнуто згоди щодо відшкодування та компенсації всіх збитків, завданих у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору.

04.04.2017 ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" відповідно до пункту 5.6 Зводу звичаїв морського порту Миколаїв 2015 року на електронну адресу диспетчерської Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" подало заявку (номінацію) № 01-3/533 про підтвердження прийому судна під завантаження 9500 тон металопродукції 10-13.04.2017 на причал № 12 порту, однак цю номінацію підтверджено не було, у зв`язку з чим позивач направив на адресу відповідача листи від 11.04.2017, від 12.04.2017 та від 14.04.2017.

18.04.2017 ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" звернулося до Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" з проханням укласти договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу та підтвердити прийом судна "КАZІМ DЕDЕ", проте відповіді не отримало.

Завантаження судна "КАZІМ DЕDЕ" було здійснено позивачем 19.04.2017 на підставі разової заявки про надання послуги доступу портового оператора до причалу № 01-3/581 від 18.04.2017.

16.05.2017 ТОВ МСК отримало ТОВ Метінвест-Шиппінг претензію №№17/05/03 від 12.05.2017 про відшкодування збитків у розмірі 51200 дол. США у зв`язку з невиконанням з боку ТОВ МСК своїх обов`язків з прийому під обробку судна КАZІМ DЕDЕ, тобто, порушення умов укладеного між ТОВ Метінвест-Шиппінг та ТОВ МСК Договору№01-Д/МСК від 04.01.2017, при цьому розрахунку складових збитків у розмірі 51 200 дол США, які понесені контрагентом внаслідок не виконання ТОВ «МСК» умов договору, до вказаної претензії не надано.

16.05.2017 ТОВ МСК перерахувало ТОВ Метінвест-Шиппінг 1355363,69 грн., штрафних санкцій, що підтверджується платіжним дорученням №110 від 16.05.2017 (т.1 а.с.303).

Предметом спору у справі, що розглядається є вимога ТОВ "Метал Стивідорінг Компані" про стягнення з Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" на підставі, зокрема статей 22 та 1166 Цивільного кодексу України збитків у розмірі 1 355 363,69 грн, завданих незаконними діями (бездіяльністю) відповідача щодо укладення договору про забезпечення доступу до причалу портового оператора, у зв`язку з чим позивач не виконав зобов`язань за договором від 04.01.2017 перед своїм контрагентом - ТОВ "Метінвест-Шиппінг" і сплатив заявлену до стягнення суму на виконання його претензії.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 Цивільного кодексу України.

При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Як у випадках порушення зобов`язання за договором, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 Цивільного кодексу України) передбачає презумпцію вини правопорушника.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що протиправна поведінка відповідача виражається у сукупності послідовних незаконних дій (бездіяльності), а саме: неправомірній бездіяльності щодо продовження строку дії Договору №2-П-МИФ-17 від 12.01.2017 або укладення нового Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу, із цієї причини, подальшому непідтвердженні прийому судна КАZІМ DЕDЕ під завантаження металопродукції, що призвело до понесення ТОВ «МСК» витрат у розмірі 1355363,69 грн. як компенсації збитків контрагенту (ТОВ МЕТІНВЕСТ ШИППІНГ згідно виставленої претензії через невиконання договірних зобов`язань з прийому під обробку судна КАZІМ DЕDЕ.

Разом із цим за змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 626 та 627 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання наведено у статті 179 Господарського кодексу України, в якій зокрема зазначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (частина 3 статті 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до пункту 11 статті 1 Закону України "Про морські порти України" портовий оператор (стивідорна компанія) - суб`єкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського терміналу, проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов`язані з цим види господарської діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про морські порти України" функціонування та розвиток морських портів здійснюються зокрема за принципами: забезпечення конкуренції серед суб`єктів господарювання, що виробляють однакову продукцію (товари, роботи, послуги) у морському порту; рівності прав усіх суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у морському порту, недопущення дискримінації у доступі до об`єктів портової інфраструктури загального користування.

За змістом статті 18 Закону України "Про морські порти України" господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обов`язкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту.

Пунктом 5.6 Зводу звичаїв морського порту Миколаїв 2015 року установлено, що прийом суден у морський порт Миколаїв під обробку та інші операції проводиться на підставі укладених договорів (угод) та здійснюється тільки після попереднього узгодження з портовим оператором та адміністрацією порту.

Таким чином, послуга доступу до причалу може надаватися на підставі укладеного договору та заявок в межах договору або на підставі разових заявок з гарантією оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про забезпечення доступу портового оператора до причалу №2-П-МИФ-17 від 12.01.2017 припинив свою дію 09.04.2017 внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Новий договір між сторонами про забезпечення доступу портового оператора до причалу був укладений лише 28.04.2017. Отже у період з 10.04.2017 року по 27.04.2017 року між сторонами не існувало господарських правовідносин щодо користування причалами, які знаходяться в господарському віданні ДП АМПУ.

Відсутність факту продовження договору №2-П-МИФ-17, а також нового договору у період з 10.04.2017 по 24.07.2017 пояснюється тим, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору. І вказані факти не можуть вважатись незаконними чи протиправними діями з боку відповідача, оскільки Законом встановлено право сторони (в даному випадку право відповідача) на відстоювання своєї позиції щодо умов договору, і якщо волевиявлення сторони не є вільним, не відповідає її волі, то це є умовою недійсності правочину.

Як передбачено ч. 1 ст. 19 Закону України "Про морські порти України", у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Частиною 2 ст. 21 вказаного Закону передбачено, що перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до Переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2015 № 483, до таких послуг з 01.01.2016 віднесено, зокрема, забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства.

Наказом Міністерства інфраструктури України "Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України" від 18.12.2015 № 541, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за № 1608/28053, затверджено відповідні тарифи, розрахунок плати тощо.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про погодження тарифів на спеціалізовану послугу із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України" № 1331-р від 14.12.2015 погоджено встановлені Міністерством інфраструктури в установленому порядку тарифи на спеціалізовані послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства.

Портовий оператор може користуватись причалом на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності. Договір з надання послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу не передбачений чинним законодавством як обов`язковий, а також не існує прямої вказівки закону щодо обов`язковості укладення такого договору для відповідача, тому вказаний договір має укладатись згідно з загальними нормами законодавства та містити всі істотні умови договору. Крім того, беручи до уваги вище наведені законодавчі акти, укладаючи договір з надання послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу сторони зобов`язані дотримуватись лише єдиних тарифів визначених Законом.

Отже, протиправна поведінка з боку відповідача була відсутня, оскільки відповідач не ухилявся від продовження договірних правовідносин з позивачем, а користувався правом наданим йому Законом щодо певних умов таких правовідносин, а саме строку його дії. Крім того, укладення договору чи продовження його дії залежало як від позивача так і від відповідача щодо досягнення домовленості з його істотних умов.

Щодо прийому судна в порт по разовій заявці, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що завантаження судна КАZІМ DЕDЕ здійснено позивачем 19.04.2017 на підставі разової заявки про надання послуги доступу портового оператора до причалу № 01-3/581 від 18.04.2017. Надання даної послуги з боку відповідача підтверджується Актом наданих послуг (виконаних робіт) №23882794 від 20.04.2017. Факт перевантаження вантажу підтверджується вантажними маніфестами. Отже, зобов`язання яке виникло на підставі разової заявки позивача було виконано відповідачем без жодних порушень.

Збитки, які позивач просить суд стягнути з відповідача були завдані простоєм судна у період з 12 квітня 2017 року по 19 квітня 2017 року, тобто у період коли між сторонами не існувало договірних зобов`язань.

Чинними нормами законодавства передбачено, що зобов`язання виникають з правочинів або з актів цивільного законодавства.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю договірних відносин у позивача та відповідача у період з 10 квітня 2017 року по 27 квітня 2017 року, відповідач не міг порушити договірне зобов`язання, а зобов`язання яке виникло на підставі разової заявки, було виконано відповідачем, що також не заперечується позивачем.

Так, відсутність порушення зобов`язання виключає не тільки протиправну поведінку відповідача, а і підставу для відповідальності, внаслідок якої могли утворитись збитки/шкоди.

Таким чином, позивач не довів протиправність поведінки та наявність вини з боку відповідача, а також, що відповідач дійсно мав на меті завдати збитки позивачу.

Також, позивачем не доведено реальності збитків, оскільки ним не надано розрахунку із зазначенням складових збитків з доказами на підтвердження відповідної суми.

Так, укладений між ТОВ «МСК» та ТОВ «МЕТІНВЕСТ ШИППІНГ» договір від 04.01.2017 №01-Д/МСК не містить конкретних ставок штрафних санкцій.

Крім того, до наданої претензії №17/05/03 від 12.05.2017 про відшкодування збитків у розмірі 51200 дол. США у зв`язку з невиконанням з боку ТОВ МСК своїх обов`язків з прийому під обробку судна КАZІМ DЕDЕ, ТОВ Метінвест-Шиппінг не надано розрахунку складових збитків у розмірі 51 200 дол США.

Таким чином, позивачем не доведено реальність збитків, оскільки ним не надано відповідного розрахунку, та доказів на підтвердження відповідної суми, правових підстав відповідних ставок при розрахунку сум.

Відповідно до статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладені вище обставини та норми права, а також недоведеність позивачем наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для стягнення 1 355 363,69 грн. збитків.

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення від 02.04.2019р. не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування цього рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2019 у справі №915/522/17 - без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

01.10.2019р

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький