24 вересня 2019 року Справа № 913/359/19
м. Харків Провадження № 16/913/359/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Бережної Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Міллер", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Лугань", м. Старобільськ Луганської області
про стягнення 108 680 грн. 37 коп.
в присутності представників учасників справи:
від позивача представник не прибув;
Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Міллер" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Лугань" про стягнення боргу за договором про надання юридичних послуг від 06.06.2018 № 300/3/06-06-2018 в сумі 84 902 грн. 00 коп., штрафу в сумі 16 980 грн. 40 коп., пені в сумі 5 715 грн. 18 коп., 3% річних в сумі 488 грн. 48 коп., інфляційних втрат в сумі 594 грн. 31 коп., всього 108 680 грн. 37 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання юридичних послуг від 06.06.2018 № 300/3/06-06-2018 стосовно своєчасної оплати рахунків від 20.02.2019 № 26 та від 01.03.2019 № 37.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Шеліхіній Р.М.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 913/359/19, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 22.07.2019.
Ухвалою від 15.07.2019 задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання 22.07.2019 в режимі відеоконференції та доручено Подільському районному суду м. Києва забезпечити проведення відеоконференції.
Відповідач відзивом від 19.07.2019 № б/н, наданим у судовому засіданні 22.07.2019, проти позову заперечив та зазначив, що в додатку № 1 до договору про надання юридичних послуг від 06.06.2018 № 300/3/06-06-2018 вказано, що у разі прийняття позитивного судового рішення на користь клієнта, компанія позивача отримує 10% від суми. Відповідач вказує, що жодного застереження з приводу того, що 10% мають розраховуватися від ціни позову, ні договір, ні додаткова угода не містять. Відповідач стверджує, що 10% від суми, зазначеної в додатку, а саме 3 880 грн. 00 коп., було враховано при проведенні розрахунку з позивачем, що відповідач підтверджує актом звірки взаємних розрахунків від 15.02.2019. За твердженням відповідача, ним були сплачені адвокатські послуги на суму 23 289 грн. 30 коп. 30 коп., які надавались адвокатом ОСОБА_1 М ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у справі № 812/1729/18, проте сам адвокат не заявив про їх стягнення до судових дебатів, чим позбавив можливості відповідача відшкодувати їх на свою користь. Крім цього, відповідач зазначає, що договір про надання юридичних послуг від 06.06.2018 № 300/3/06-06-2018 не стосується спору про стягнення гарантійного внеску з МТСБУ, на який позивач посилається у позові.
Ухвалою суду від 22.07.2019 розгляд справи відкладено на 01.08.2019.
Ухвалою від 23.07.2019 задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання 01.08.2019 в режимі відеоконференції та доручено Оболонському районному суду м. Києва забезпечити проведення відеоконференції.
31.07.2019 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Відповідне клопотання також на електронну адресу суду надійшло від представника відповідача.
Суд задовольнив клопотання сторін та ухвалою суду від 01.08.2019 відклав розгляд справи на 19.08.2019.
Ухвалою від 08.08.2019 задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання 19.08.2019 в режимі відеоконференції та доручено Подільському районному суду м. Києва забезпечити проведення відеоконференції.
15.08.2019 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 14.08.2019 № б/н, якою позивач уточнив позовні вимоги в частині стягнення пені, шляхом її виключення із позовних вимог. Решта вимог залишилась незмінною. Відповідні уточнення надіслані відповідачу поштовим зв`язком АТ "Укрпошта".
Позивачем надана відповідь на відзив від 15.08.2019 № б/н, в якій позивач зазначає, що обов`язок по оплаті рахунків визнаний у відповіді на листи, за якими було надіслано відповідачу рахунки. Що стосується акту звірки розрахунків станом за період з 01.01.2019-15.02.2019, то зазначений акт не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Копія акту звірки не може братися до уваги судом, оскільки не містить відтиску печатки позивача та підписана Богдановим Г.Ю ОСОБА_2 , який не є керівником ПАТ "СК "Оранта-Лугань", інформація про його повноваження у даному акті відсутні, тобто даний акт підписаний неналежною особою. А тому, акт звірки взаєморозрахунків, на який посилається відповідач, не може братися судом до уваги, оскільки не є належним та допустимим доказом у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України.
Щодо надання адвокатських послуг позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Міллер" та Адвокатським об`єднанням "Міллер" укладено договір про здійснення спільної діяльності, за умовами якого сторони домовились здійснювати спільну діяльність у сфері права, а саме, надання юридичних послуг та професійної правової (правничої) допомоги клієнтам. Саме в рамках даної спільної діяльності і було залучено Адвокатське об`єднання "Міллер" для представництва інтересів відповідача у судових органах на підставі договору від 06.06.2018 № 300/3/06-06-2018, укладеного між позивачем та відповідачем.
Також позивач посилається на те, що грошові кошти в сумі 4 950 грн. 00 коп. повернуто відповідачу у зв`язку з тим, що вказані кошти за послуги за договором від 06.06.2018 № 300/3/06-06-2018 було сплачено відповідачем надмірно.
Висновки відповідача, що позивач жодним чином не стосується судового спору про стягнення гарантійного внеску з МТСБУ є безпідставними та спростовуються, зокрема, самою позовною заявою про стягнення суми гарантійного внеску, у якій зазначено, що між ПАТ "СК "Оранта-Лугань" та ТОВ "Юридична компанія Міллер" було укладено договір про надання юридичних послуг від 06.06.2018 № 300/3/06-06-2018. Тобто представництво інтересів відповідача у вказаній судовій справі позивачем документально підтверджено.
Судове засідання, призначене на 19.08.2019, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Шеліхіної Р.М. у відпустці, про що 15.08.2019 було повідомлено сторони шляхом передачі телефонограм.
19.08.2019 на адресу суду надійшла заява позивача від 14.08.2019 № б/н про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в розмірі ціни позову, які наявні на його розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ "Альфа-Банк", а також на інших банківських рахунках, виявлених під час виконання ухвали суду, крім арешту грошових коштів, які призначені для виплати заробітної плати працівникам та виконання зобов`язань з оплати загальнообов`язкових податків, зборів та платежів.
На підставі розпорядження заступника керівника апарату суду від 19.08.2019 № 187-р у зв`язку з перебуванням судді Шеліхіної Р.М. з 12.08.2019 по 06.09.2019 був проведений повторний автоматизований розподіл заяви про забезпечення позову, яка згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.08.2019 розподілена судді Косенко Т.В.
Ухвалою суду від 21.08.2019 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.
Від відповідача у справі 05.09.2019 надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача від 02.09.2019 № б/н, в яких останній зазначає, що твердження позивача, що відповідь відповідача, яка була надіслана електронною поштою підтверджує, що відповідач визнає обов`язок зі сплати відповідної суми коштів, є надуманими та не відповідають доказам, на які посилається позивач, оскільки вказана відповідь не несе будь-якої іншої інформації, та відсутнє взагалі прийняття або визнання будь-яких зобов`язань зі сплати будь-яких коштів. Електронна адреса, з якої надійшла відповідь, на має жодного відношення до електронної пошти відповідача, яка вказана у договорі від 06.06.2018 № 300/3/06-06-2018 та яка використовується останнім.
Що стосується доводів позивача, що акт звірки взаєморозрахунків не є первинним документом та доказом, то відповідач зазначає, що якщо акт підписаний позивачем, то позивач визнає факт відсутності заборгованості відповідача, і не має значення це первинний документ чи ні, цей документ є належним доказом в розумінні ст. 76 ГПК України. Крім того, ОСОБА_4 , підписуючи акт, діяв на підставі довіреності від 02.07.2018 № 04-02/42, виданою Головою Правління ПАТ "СК "Оранта-Лугань" Ковальовим О.В.
Також, відповідач зазначає, що додаток № 25/06/2018 між позивачем та відповідачем не укладався, а як вбачається з долученого до відповіді на відзив додатку, останній укладений між АО "Міллер" та ТОВ "ЮК Міллер" та є додатком до договору про спільну діяльність від 22.01.2018. Більш того, договір про спільну діяльність, так і додаток № 25/06/2018 відповідач бачить вперше. Ці документи, які матимуть суттєве значення, в першу чергу для відповідача, позивачем відповідачу не надавались на ознайомлення, і ПАТ "СК "Оранта-Лугань" стороною у таких не є.
З приводу посилань позивача на справу про стягнення гарантійного внеску з МТСБУ відповідач зазначає наступне.
В додатку № 1 до договору про надання юридичних послуг від 06.06.2018 № 300/3/06-06-2018 перелічено саме послуги, що стосуються представництва інтересів відповідача у спорі саме з органом ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень. У вказаному додатку немає жодного посилання на те, що такий додаток стосується супроводження двох справ, як і не містить переліку послуг по будь-якій іншій справі крім з ДФС. У спірних правовідносинах та у нашому спорі з МТСБУ ТОВ "ЮК Міллер" жодним чином не фігурує та з ТОВ "ЮК Міллер" нами жодних додатків до договору № 300/3/06-06-2018 по даному спору не укладалось. Першим апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 22.01.2019 у справі № 812/1729/18 встановлено, що юридичні послуги надавались адвокатом Найємом М.-М. на підставі договору від 01.11.2018 № 10/03112018, укладеним між ПАТ "СК "Оранта-Лугань" та АО "Міллер" (а не ЮК "Міллер"). У вказаному договорі відсутнє будь-яке застереження щодо необхідності сплати на користь АО "Міллер" 10% від будь-якої суми. Крім того, у справі № 910/8952/18 інтереси товариства представляв адвокат Синявська Х.Ю. на підставі договору про співпрацю та надання правової допомоги від 28.03.2018 № б/н, укладеного між адвокатом Синявською Х.Ю. та Адвокатським об`єднанням "Міллер". В сою чергу, АО "Міллер" діяло на підставі договору від 01.11.2018 № 10/03112018, укладеного між ПАТ "СК "Оранта-Лугань" та АО "Міллер" (а не ЮК "Міллер"), в якому відсутнє будь-яке застереження щодо необхідності сплати на користь АО "Міллер" 10% від будь-якої суми.
На підставі розпорядження заступника керівника апарату суду від 05.09.2019 № 196-р у зв`язку з перебуванням судді Шеліхіної Р.М. з 12.08.2019 по 06.09.2019 у відпустці був проведений повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.09.2019 розподілена судді Секірському А.В.
Ухвалою суду від 05.09.2019 прийнято справу № 913/359/19 до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін зі стадії розгляду справи по суті, повідомлено учасників справи про призначення справи до розгляду по суті на 24.09.2019.
Крім того, 24.09.2019 на офіційну електронну адресу від представника позивача надійшла заява про забезпечення доказів (шляхом допиту свідків).
Подана заява про забезпечення доказів (шляхом допиту свідків) мотивована тим, що досягнення домовленостей між позивачем та відповідачем щодо сплати 10% від суми рішення (ціни позову, яка буде задоволена) може бути підтверджено свідком ОСОБА_5 , який на час досягнення вищевказаної домовленості між позивачем та відповідачем перебував на посаді юриста позивача та здійснював супровід справ № 910/8952/18 та № 812/1729/18, спілкувався з відповідачем як клієнтом та був обізнаний про фінансові домовленості, досягнуті між позивачем та відповідачем, а також свідком ОСОБА_4 , представником відповідача, з яким дана домовленість була досягнута під час зустрічі.
Розглянувши відповідну заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Частинами 2 та 3 вказаної статті передбачено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
За змістом ч. 1 ст. 111 ГПК України у заяві про забезпечення доказів зазначаються:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб-громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб-громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;
4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;
5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;
6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;
7) перелік документів, що додаються до заяви.
Згідно ч. 3 ст. 111 ГПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.
Як вбачається із заяви, позивачем не сплачений судовий збір у зв`язку з тим, що Законом України "Про судовий збір" не встановлена ставка судового збору за подання заяви про забезпечення доказів до господарського суду.
Однак, суд не може погодитись з таким висновком заявника виходячи з наступного.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".
Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ст. 1 Закону України "Про судовий збір").
Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється:
- за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством;
- за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України;
- за видачу судами документів;
- у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік заяв, які не оплачуються судовим збором при зверненні до суду. В даному переліку заява про забезпечення доказів відсутня.
Стаття 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює розміри ставок судового збору, який сплачується при зверненні до суду з відповідною заявою.
В розділі, який стосується звернення до господарського суду, не зазначена заява про забезпечення позову.
Однак, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду, зокрема, заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На час прийняття Закону України "Про судовий збір", Господарський процесуальний кодекс України не передбачав можливості звернення до суду з заявою про забезпечення доказів, а містив норми про вжиття запобіжних заходів, які за своїм змістом та правовими наслідками є тотожніми.
Крім того, здійснивши системне тлумачення норм Закону України "Про судовий збір" щодо розміру судового збору за подання до загального та адміністративного судів заяв про забезпечення доказів, суд дійшов висновку, що законодавцем закладений підхід, при якому ставка судового збору є однаковою як для заяви про забезпечення позову так і для заяви про забезпечення доказів.
Недосконалість законодавства в цьому питанні, з урахуванням зазначеного вище, не може бути підставою для ухилення від сплати судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів.
Отже, заявник при зверненні до господарського суду з заявою про забезпечення доказів мав сплатити за її розгляд 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 960 грн. 50 коп.
Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Також суд звертає увагу, що при вирішенні питання про забезпечення доказів суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення доказів, наявності зв`язку між конкретним заходів до забезпечення доказів і предметом позовної вимоги.
Отже, така процесуальна дія як забезпечення доказів вчиняється судом лише у випадку доведення особою, яка подала відповідну заяву, факту можливої втрати засобу доказування або того, що збирання чи подання відповідних доказів стане неможливим або утрудненим.
Як вбачається з тексту заяви про забезпечення доказів, вона обґрунтована потребою у з`ясуванні в процесі допиту свідків того, чи було досягнуто домовленість між позивачем і відповідачем щодо сплати 10% від суми рішення (ціни позову, яка буде задоволена). При цьому, в заяві немає жодних посилань на обставини та докази, які свідчать про наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Крім того, ст. 87 ГПК України встановлено, що показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
Статтею 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.
У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.
Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом.
Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.
Стаття 89 ГПК України встановлює процесуальний механізм виклику свідка та визначає:
1.Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
2.Суд має право зобов`язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з`явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання.
3.В ухвалі про виклик свідка суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
Зміст наведених норм свідчить про те, що участь у господарському процесі свідків обумовлена наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України.
Так, процесуальний закон встановлює в якості передумови виклику свідка наявність його заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 88 ГПК України.
Відсутність такої заяви унеможливлює здійснення судом процесуальних дій з виклику осіб у відповідному процесуальному статусі, визначеному ст. 66 ГПК України.
Для здійснення процесуальної дії з виклику свідка законом також встановлені певні умови, а саме:
- встановлення в ході здійснення господарським судом судочинства суперечливості обставин, викладених свідком у заяві іншим доказам;
- виникнення у суду сумнівів щодо змісту обставин, викладених свідком у заяві;
- виникнення у суду сумнівів щодо достовірності чи повноти, викладених свідком у заяві обставин.
За відсутності зазначених умов у суду відсутні повноваження для здійснення процесуальних дій з виклику свідків.
Таким чином, допит свідка проводиться судом за умови невідповідності обставин, наведених свідком у заяві, іншим доказам у справі, їх недостовірності чи неповноти, проте в матеріалах справи відсутні нотаріально засвідчені заяви свідків, в яких ними викладено їх показання.
Враховуючи викладене, подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Міллер" заява про забезпечення доказів від 23.09.2019 № б/н підлягає поверненню.
Крім того, позивачем також на електронну адресу надіслані письмові пояснення на заперечення на відповідь на відзив та ухвалу суду від 05.09.2019.
У судове засідання 24.09.2019 прибув представник відповідача.
Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 11.09.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте заявив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).
Згідно ч. 2 ст. 252 ГПК України 24.09.2019 розпочато розгляд справи по суті.
За приписами ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України врегульовано, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно ч. 3 ст. 216 ГПК України про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання ухвалами.
За змістом ч. 2 ст. 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
З метою повного та всебічного розгляду справи по суті, захисту прав учасників справи, забезпечення права на доступ до суду всім учасникам справи, а також враховуючи клопотання позивача, суд вважає, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, а тому розгляд справи по суті слід відкласти у межах строків, встановлених ст. 248 ГПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 111, 120, 202, 216, 232, 234, 235, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Повернути заяву про забезпечення доказів (шляхом допиту свідків) Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Міллер".
2.Повідомити учасників справи про відкладення розгляду справи по суті на 15.10.2019 об 11 год. 30 хв.
3.Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: м. Харків, проспект Науки, 5 (кабінет № 109).
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та за приписами п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України підлягає оскарженню в частині повернення заяви заявникові до суду апеляційної інстанції у строк, передбачений ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А.В. Секірський