ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року Справа № 908/870/19

м.Дніпро, пр. Д.Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

cекретар судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано - магнієвий комбінат на рішення господарського суду Запорізької області від 12.06.2019 у справі №908/870/19 (суддя Горохов І.С., повне рішення складено 24.06.2019)

за позовом публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя

до товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький титано - магнієвий комбінат, м.Запоріжжя

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Запорізької області від 12.06.2019 у справі №908/870/19 позов публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) Запоріжжяобленерго задоволено, з товариства обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) Запорізький титано-магнієвий комбінат на користь позивача стягнуто заборгованість за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії за період з жовтня 2018 по грудень 2018 в сумі 604468грн.82коп., пеню в сумі 62363644грн.87коп., три процента річних в сумі 5219664грн.61коп., п"ять процентів річних в сумі 2492678грн.87коп.та інфляційні втрати в сумі 15751245грн.78коп.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №76 від 01.12.2012 в частині повної та своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії та послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, а також з обставин щодо порушення відповідачем умов договорів про самостійне виконання рішення суду №№1114, 1115 від 03.12.2013, які полягають у несвоєчасному виконанні графіку платежів за цими договорами, а також з відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення неустойки; при цьому господарським судом враховано фінансовий стан обох сторін, довготривале невиконання відповідачем основного зобов`язання, відповідач не довів факту, що даний випадок є винятковим;

-не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ Запорізький титано - магнієвий комбінат подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з`ясування господарським судом обставин справи та на неправильне застосування норм матеріального права просить це рішення скасувати частково, прийняти нове та відмовити у задоволенні позову в частині стягнення суми 6212662грн.56коп., з яких інфляційні нарахування - 3719983грн.69коп., п`ять процентів річних - 2492678грн.87коп. та зменшити на 90 процентів пеню в сумі 41226270грн.29коп.;

- у поданій скарзі йдеться про те, що нарахування п`яти процентів річних та інфляційних втрат в загальній сумі 6212662грн.56коп. на заборгованість за період з липня 2010 року по липень 2011 року виникли за зобов`язаннями по договорах про самостійне виконання рішень суду №№ 1114, 1115 від 03.12.2013 та по договору на користування електричною енергією №76/199 від 01.07.2000, при цьому договорами №№ 1114, 1115 від 03.12.2013 не передбачалося, що їх укладення припинить існуючи зобов`язання товариства за договором №76 від 01.07.2000, а сторони договорів тільки обумовили порядок та терміни їх виконання, про те, що позивачем при зверненні з позовною заявою були порушені правила об`єднання вимог, про те, що розмір пені, яка стягується позивачем не співрозмірний сумі основної заборгованості, про те, що за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» збиток від операційної діяльності склав 846599582грн., кредиторська заборгованість загалом складає 500392 тис.грн., про те, що додаткові витрати підприємства через збільшення тарифів на електроенергію у 2018 році складатимуть близько 60 млн.грн., що призведе до погіршення фінансового стану товариства, а також про те, що господарський суд, відмовляючи товариству у зменшенні суми неустойки на 90 процентів врахував тільки фінансовий стан позивача та жодним чином не врахував інтереси та матеріальний стан ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат»;

- позивач вважає рішення господарського суду законним та обгрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що на сьогоднішній день відповідач має заборгованість за електричну енергію, спожиту за період з липня 2010 по липень 2011, яка виникла на підставі договору про користування електричною енергією №76 від 01.07.2000, укладеного з державним підприємством «Запорізький титано-магнієвий комбінат» та підтверджена судовими рішеннями у справах №№11/292/10, 10/339/10, 19/5009/1481/11, 13/5009/5894/11-20/5009/5894/11, на те, що ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» є правонаступником державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» із підтвердженням прав та обов`язків, які виникли у підприємства в період чинності договору на користування електричною енергією №76 від 01.07.2000, на те, що правомірність здійснення позивачем нарахувань п`яти процентів річних та інфляційних втрат також підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від 26.03.2019 у справі №908/2384/18, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2019, на те, що, в даному випадку, позиція відповідача щодо порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог є безпідставною, оскільки правовідносини за договорами №76 від 01.07.2000 та №76 від 01.12.2012 склалися у сфері енергопостачання, сторонами цих договорів є позивач і відповідач, на те, що доводи відповідача про ускладнення роботи підприємства у разі сплати пені в повному обсязі не заслуговують на увагу тому, що відповідач не був позбавлений права на протязі 2010-2018 років здійснювати оплату за спожиту електричну енергію, однак з 2010 року і до теперішнього часу жодних оплат з погашення заборгованості останнім не здійснювалося, а також на те, що позивач знаходиться у критичному фінансовому стані.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2012 відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (постачальником) та державним підприємством «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (споживачем) укладено договір про постачання електричної енергії №76, на підставі розділу 1 якого постачальник електричної енергії зобов`язався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку 1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу, а споживач - оплачувати постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 6 додатку № 4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію до договору за підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем Акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

П. 10 додатку № 4 встановлено, що споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує п`ять операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної-вимоги доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка або платіжної-вимоги доручення вважається, зокрема, при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

П.11 додатку № 4 сторони погодили, що якщо споживач не надав «Акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» в обумовлений термін, постачальник електричної енергії самостійно визначає обсяги спожитої електроенергії та надає споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для сплати виходячи із середньодобового обсягу споживання електроенергії за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання споживачем даних про використану електричну енергію протягом наступного розрахункового періоду.

Умовами п. 5 додатку № 6 Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії до договору встановлено, що споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує п`ять операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної-вимоги доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка або платіжної-вимоги доручення вважається, зокрема, при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

Відповідно до п. 4.2.1 договору за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію (п. 11 додатку №4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію) та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії (п.5 додатку №6 Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії), споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов`язання по сплаті, в розмірі 0,5процентів від суми платежу за кожний день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Згідно з п. 9.5 договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2013. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

На виконання умов договору позивачем здійснена поставка відповідачу активної електроенергії та надані послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії.

Відповідач порушив умови договору. Вартість електричної енергії в сумі 81689888грн.01коп. за період з листопада по грудень 2014року не сплатив, у зв`язку з чим, позивачем нараховано пеню в сумі 6445667грн.88коп. за період з 19.01. по 08.04.2019, три проценти річних в сумі 537138грн.99коп. за період з 19.01. по 08.04.2019 та інфляційні втрати в сумі 1229432грн.81коп. за період з 01.01. по 28.02.2019.

Відповідач також не виконав належним чином договірні зобов`язання в частині своєчасної оплати отриманої електроенергії у період з серпня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 283365694грн.82коп., внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 22358713грн.10коп. за період з 19.01. по 08.04.2019, три проценти річних в сумі 1815103грн.08коп. за період з 19.01. по 08.04.2019 та інфляційні втрати в сумі 4264652грн.80коп. за період з 01.01. по 28.02.2019.

Крім того, відповідачем порушені зобов`язання з оплати рахунків за спожиту електричну енергію у період з вересня по грудень 2018року та рахунків за послуги з компенсації перетікання реактивної енергії за період з жовтня по грудень 2018 року на загальну суму 187169862грн.22коп., у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 14768708грн.03коп. за період з 19.01. по 08.04.2019, три проценти річних в сумі 1230725грн.67коп. за період з 19.01. по 08.04.2019 та інфляційні втрати в сумі 1992712грн.71коп. за період з 01.01. по 28.02.2019.

Також відповідач порушив умови договору в частині оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії за період з жовтня по грудень 2018 року, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 604468грн.82коп..

Матеріали справи свідчать також і про те, що 03.12.2013 між ВАТ «Запоріжжяобленерго» (кредитором) та державним підприємством «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (боржником) було укладено договори № 1114 та 1115 про самостійне виконання рішень суду.

Згідно з п. 1.1 договору №1114 кредитор та боржник домовилися про самостійне виконання боржником рішень господарського суду Запорізької області від 06.12.2010 по справі №10/339/10, виконання якого розстрочено ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.11.2013 та від 27.12.2011 по справі №13/5009/5894/11-20/5009/5894/11, виконання якого розстрочено ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.11.2013 в частині сплати заборгованості за спожиту активну електричну енергію (основний борг).

Відповідно до п. 1.1 договору №1115 кредитор та боржник домовилися про самостійне виконання боржником рішень господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 по справі №11/292/10, виконання якого розстрочено ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.11.2013 та від 16.05.2011 по справі №19/5009/1481/11, виконання якого розстрочено ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.11.2013 в частині сплати заборгованості за спожиту активну електричну енергію (основний борг).

У вказаних договорах сторонами погоджено графік погашення заборгованості: загальний строк погашення заборгованості боржника перед кредитором встановлено протягом семи років, починаючи з січня 2014 року по грудень 2020року.

Перший платіж із погашення заборгованості за договором №1114 - не пізніше 31.01.2014.

Перший платіж із погашення заборгованості за договором № 1115 - не пізніше 20.01.2014.

Згідно з п.2.5 договорів №№ 1114 та 1115 кожний черговий платіж має бути здійснений боржником не пізніше останнього числа місяця (останній робочий день місяця), в якому платіж підлягає перерахуванню.

Відповідно до п. 3.2 цих договорів у разі несвоєчасного виконання боржником графіку платежів за ухвалами суду про розстрочку виконання рішення та цим договором, останній сплачує кредитору інфляційні втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції та п`ять процентів річних, нарахованих на суму простроченого грошового зобов`язання за весь період прострочки.

Графік платежів за договорами про самостійне виконання рішень суду №1114 та №1115 відповідачем не виконаний, внаслідок чого заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період з липня 2010року по липень 2011року складає 226565301грн.85коп..

У цьому зв`язку позивачем нараховано та заявлено до стягнення п`ять процентів річних в сумі 1714063грн.09коп за період з 19.01. по 08.04.2019 та інфляційні втрати в сумі 2296144грн.91коп. за період з 01.01 по 28.02.2019.

Підставою для прийняття перелічених у п.1.1 договорів №1114, 1115 судових рішень стали обставини щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором на користування електричною енергією №76/199 від 01.07.2000.

В процесі розгляду справи господарським судом позивач подав заяву про збільшення позовних вимог.

Відповідно до вказаної заяви позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії за період з жовтня по грудень 2018 року в сумі 604 468грн. 82коп., пеню в сумі 62363644грн. 87коп., три проценти річних в сумі 5 219 664грн.61коп., п`ять процентів річних в сумі 2492678грн.87коп.та інфляційні втрати в сумі 15751 245грн.78коп..

Зазначені суми визначені позивачем шляхом збільшення періоду нарахування пені та трьох процентів річних до 13.05.2019, інфляційних втрат до 31.03.2019.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 530 названого Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за договором №76 від 01.12.2012 та за договорами про самостійне виконання рішення суду №1114 та №1115 від 03.12.2013 в частині повної та своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії та послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії і ненадання ним належних та допустимих доказів, які б спростовували такі порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Доводи скаржника про те, що позивачем при поданні позову були порушені правила об`єднання позовних вимог у одній позовній заяві колегією суддів визнані безпідставними.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під позовною вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів), або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача виникла на підставі договорів на користування електричною енергією №76 від 01.07.2000 та про постачання електричної енергії №76 від 01.12.2012.

Проаналізувавши зміст позовної заяви та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що цивільні права та обов`язки між сторонами виникли на підставі зазначених договорів внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за цими договорами по оплаті вартості поставленої позивачем електричної енергії, ці вимоги пов`язанні між собою підставами виникнення в частині необхідності встановлення обставин розрахунку за договорами, що і є спільною підставою для звернення з позовом у цій справі.

Отже, позовні вимоги, заявлені у цій справі, відповідно до положень ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України можуть бути об`єднані в одній позовній заяві.

Також безпідставні посилання скаржника на те, що господарський суд, відмовляючи відповідачу у зменшенні суми неустойки врахував тільки фінансовий стан позивача та жодним чином не врахував інтереси та матеріальний стан відповідача.

Так, відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З наведених норм випливає, що зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обгрунтувань.

Таке зменшення не є обов`язком суду.

Матеріалами справи підтверджується, що прострочення відповідача носить систематичний та триваючий характер.

Разом з тим, позивачем надано докази свого скрутного фінансового стану, зокрема, звіт про фінансовий стан на 31.12.2018 та висновок судового експерта, наданого в рамках проведеного економічного дослідження №282 від 17.05.2018, з яких вбачається критичний фінансово-господарський стан ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Отже, суд першої інстанції правомірно враховав фінансовий стан та інтереси обох сторін, довготривале невиконання відповідачем основного зобов`язання, недоведення відповідачем того факту, що даний випадок є винятковим, а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ТОВ Запорізький титано-магнієвий комбінат про зменшення неустойки.

Доводи скаржника про неспіврозмірність розміру пені сумі основної заборгованості та про наявність у нього збитків є необгрунтованими, оскільки нарахування пені позивачем є наслідком систематичного порушення скаржником умов вказаних вище договорів, а наявність збитків не є належною підставою для зменшення неустойки при умові наявності підтверджених обставин щодо критичного фінансово-господарського стану підприємства позивача.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Запорізької області від 12.06.2019 у справі №908/870/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 30.09.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.П. Широбокова