РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2019Справа № 910/10209/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ерідан"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд"
простягнення 113003,62 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ерідан" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" 113003,62 грн, з яких: 80000,00 грн основного боргу, 26928,00 грн інфляційних втрат та 6075,62 грн 3% річних. Також позивач просив суд покласти на відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги на суму 14500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору на виконання проектних робіт №6694 від 25.03.2014 в частині здійснення оплати за виконані роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2019, судом відкрито провадження у справі №910/10209/19; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; позивачу - строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 05.08.2019 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01004, м.Київ, вул.Червоноармійська/Басейна, будинок 1-3/2, літ."А".

Станом на дату розгляду справи по суті до суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №223 відповідно до якого ухвала Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 була вручена відповідачу.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Ерідан" (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" (замовник, відповідач) було укладено договір №6694 на виконання проектних робіт (договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України та даним договором, замовник доручає і зобов`язується прийняти та оплатити, а виконавець бере на себе зобов`язання за завданням замовника розробити проектну документацію стадії "Робоча документація" за розділом "Зовнішнє електропостачання" для забезпечення Торгівельно-розважального комплексу у складі об`єкту будівництва: "Житлова та громадська забудова з автовокзалом на території по вул.Кільцева дорога, 1, 1а, 1в, обмеженої вулицями Кільцева дорога, західною межею забудови по вулицях Теремківській та Жулянській і міською межею, у Голосіївському районі м.Києва" (надалі - об`єкт, роботи), та передати погоджені результати робіт замовнику (п.1.1), склад, вартість, об`єм, інші дані та вимоги щодо робіт визначаються в кошторисах, які є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1 та додаток №2 до договору) та в завданні на проектування, яке є невід`ємною частиною цього договору (додаток №3 до договору) (надалі - Завдання на проектування) (п.1.2), результатом виконання робіт є погоджена проектна документація стадії "Робоча документація" розділом "Зовнішнє електропостачання" (надалі - Проектна документація, документація) (п.1.3).

Передача замовнику результатів робіт здійснюється зі складанням відповідних актів здачі-приймання виконаних робіт (надалі - акт) та накладних про фактичну передачу проектної документації (надалі - накладна). Накладні підписуються уповноваженими представниками сторін та засвідчують сам факт передачі певного обсягу проектної документації. Накладна не є документом, який підтверджує факт виконання виконавцем зобов`язань, передбачених договором. Акт є документом, який засвідчує факт виконання виконавцем зобов`язань за договором у цілому або у певній частині (п.1.4 договору).

Замовник зобов`язаний забезпечити оплату робіт і прийняти їх результати у випадку, якщо роботи були виконані згідно умов договору, а виконавець зобов`язаний, зокрема, своєчасно, професійно та належним чином виконувати прийняті на себе відповідно до умов цього договору зобов`язання (п.п.2.1.2, 2.3.1 договору).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору загальна вартість робіт відповідно до протоколу погодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною договору (додаток №1 до цього договору) становить 66666,67 грн, крім того ПДВ 20% у сумі 13333,33 грн, всього з урахуванням ПДВ 80000,00 грн, в загальну вартість робіт згідно умов договору включено всі втрати виконавця пов`язані з виконаннямумов договору, повний розрахунок за цим договором здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання акту.

Датою прийняття робіт вважається дата підписання сторонами акту (п.4.9 договору).

Згідно п.6.1 договору цей договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами зобов`язань по ньому.

У додатку №1 до договору сторонами погоджено договірну ціну на суму 80000,00 грн з ПДВ, а у додатку №2 до договору сторони погодили завдання на проектування.

Відповідно до акту №1 від 30.12.2016 здачі-приймання виконаних робіт за договором на виконання проектних робіт №6694 від 25.03.2014 виконавець передав, а замовник прийняв роботи на суму 80000,00 грн без зауважень та заперечень.

10.05.2019 та 05.06.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію за вих.№73 від 10.05.2019 про оплату заборгованості, яку відповідач отримав, однак відповіді не надав, заборгованість не оплатив.

Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині здійснення розрахунків за виконані позивачем роботи, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ерідан" звернулося до просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 80000,00 грн, 26928,00 грн інфляційних втрат та 6075,62 грн 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч.1, ч.4 ст.202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст.837 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Статтею 887 Цивільного кодексу України передбачено за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до приписів ч.1 ст.843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Статтею 889 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, в тому числі, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого відповідач доручив і зобов`язався прийняти та оплатити, а позивач взяв на себе зобов`язання за завданням відповідача розробити проектну документацію стадії "Робоча документація" за розділом "Зовнішнє електропостачання" для забезпечення Торгівельно-розважального комплексу у складі об`єкту будівництва: "Житлова та громадська забудова з автовокзалом на території по вул.Кільцева дорога, 1, 1а, 1в, обмеженої вулицями Кільцева дорога, західною межею забудови по вулицях Теремківській та Жулянській і міською межею, у Голосіївському районі м.Києва" (надалі - об`єкт, роботи), та передати погоджені результати робіт відповідачу.

Умовами п.п.3.1, 3.2 договору визначено, що загальна вартість робіт відповідно до протоколу погодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною договору (додаток №1 до цього договору) становить 66666,67 грн, крім того ПДВ 20% у сумі 13333,33 грн, всього з урахуванням ПДВ 80000,00 грн, в загальну вартість робіт згідно умов договору включено всі втрати виконавця пов`язані з виконаннямумов договору, повний розрахунок за цим договором здійснюється протягом 10 банківських днів після підписання акту.

Як встановлено судом, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за укладеним між сторонами договором, що підтверджується відповідним актом №1 від 30.12.2016 здачі-приймання виконаних робіт за договором на виконання проектних робіт №6694 від 25.03.2014 на суму 80000,00 грн, який підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень та скріплений печатками господарюючих суб`єктів.

Отже, з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України та приписів п.3.2 договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт станом на момент вирішення спору настав.

Однак, як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" своїх зобов`язань по оплаті виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт належним чином та у строк, встановлений укладеним між сторонами договором, не виконало, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість на суму 80000,00 грн.

Відтак за висновками суду, позовні вимоги про стягнення з відповідача 80000,00 грн основного боргу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 26928,00 грн за період з лютого місяця 2017 року по червень місяць 2019 року та 3% річних на суму 6075,62 грн за період прострочки з 18.01.2017 по 31.07.2019.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання по оплаті виконаних позивачем робіт, то вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірений судом, тобто у розмірі 6075,62 грн.

Як вже вказувалось судом, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, а також постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за прострочення оплати відповідачем виконаних позивачем робіт за період з лютого місяця 2017 року по червень місяць 2019 року, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат на суму 22339,71 грн, а отже вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ерідан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд".

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вказувалось вище, позивачем було заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14500,00 грн.

За змістом ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

До позовної заяви позивачем долучено договір №19.07-19 про надання правничої допомоги від 19.07.2019, який укладений між позивачем, як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням "Адвокати Київщини", відповідно до умов п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, сторони домовились, що вартість послуг (гонорар), що надається адвокатським об`єднанням за договором становить 40 відсотків від встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі-роботи адвокатського об`єднання (його партнерами, адвокатами та/або співробітниками) згідно договору (п.4.1), сторони домовились, що вартість послуг (гонорар), що надається адвокатами адвокатського об`єднання за договором за участь у судовому засіданні та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді становить 1500,00 гривень за кожен факт надання таких послуг, а вразі якщо судове засідання чи ознайомлення з матеріалами справи в суді відбудеться довше аніж 1 година, то вартість послуг (гонорар) адвокатського об`єднання за договором визначається за п.4.1 даного договору (п.4.2). додатково до гонорару клієнт оплачує адвокатському об`єднанню додаткові витрати необхідні для виконання послуг (судовий збір, вартість проведення експертиз та оплату вартості висновків експертиз, звітів оцінювачів, поштові витрати тощо) (п.4.3.1), за результатами надання правничої допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правничої допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським об`єднанням факсимільним зв`язком, поштою або на електронну адресу. На письмову вимогу клієнта, адвокатське об`єднання може надавати акти про надання правничої допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правничої допомоги із ідентифікацією (п.4.4), оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється на умовах 100% попередньої оплати. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку та/або акту наданих послуг та/або додаткової угоди до договору (п.4.6), цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.7.1).

Відповідно до додаткової угоди №3 до договору №19.07-19 про надання правничої допомоги від 19.07.2019 сторони виклали п.4.1.3 в наступній редакції: "Вартість послуг (гонорар) адвокатського об`єднання за договором становить: консультація клієнта, роз`яснення прав та обов`язків, складання проектів процесуальних документів; збирання, копіювання, підготовка матеріалів та документів для позовної заяви - 1500,00 грн; написання та подача позовної заяви від Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ерідан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань за договором на виконання проектних робіт №6694 від 25.03.2014 до Господарського суду міста Києва - 10000,00 грн; аванс за представництво інтересів позивача в 2-х судових засіданнях (або за дві години участі в судових засіданнях) у Господарському суді міста Києва - 3000,00 грн". Додатково до гонорару клієнт оплачує адвокатському об`єднанню додаткові витрати необхідні для виконання послуг (судовий збір, вартість проведення експертиз та оплату вартості висновків експертиз, звітів оцінювачів, поштові витрати тощо).

Крім того, до позовної заяви позивачем також долучено копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5300/10 від 12.03.2015, що видано Головненко Д.О . , ордер серії КС №351493 від 29.07.2019 та акт №3 приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2019.

Згідно платіжного доручення №3161 від 29.07.2019 позивач сплатив на користь Адвокатського об`єднання "Адвокати Київщини" 14500,00 грн з призначенням платежу - за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди №3 від 22.07.2019 до договору №19.07-19 від 19.07.2019.

Дослідивши акт №3 приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2019 до договору №19.07-19 про надання правничої допомоги від 19.07.2019, який долучено адвокатом до позовної заяви, судом встановлено, що адвокатом не було надано послуги у вигляді представництва та захисту інтересів клієнта в суді на суму 3000,00 грн, а отже вказана сума судом не розподіляється.

Отже суд вважає доведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу на суму 11500,00 грн, які відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на часткове задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісжитлобуд" (01004, м.Київ, вул.Червоноармійська/Басейна, будинок 1-3/2, літ."А", ідентифікаційний код 34615529) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ерідан" (02121, м.Київ, вул.Колекторна, будинок 3, ідентифікаційний код 19494950) 80000 (вісімдесят тисяч) грн 00 коп. основного боргу, 3% річних у розмірі 6075 (шість тисяч сімдесят п`ять) грн 62 коп., інфляційні втрати на суму 22339 (двадцять дві тисячі триста тридцять дев`ять) грн 71 коп., судовий збір у розмірі 1843 (одна тисяча вісімсот сорок три) грн 00 коп. та 11033 (одинадцять тисяч тридцять три) грн 07 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.М. Смирнова