ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа№ 910/15976/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Грищенко О.М. за довіреністю від 23.03.2019;

від відповідача: не з`явився;

від органу ДВС: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.07.2019 (суддя Мельник В.І.)

по розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС"

на бездіяльність Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі № 910/15976/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Трест промтехмонтаж-2"

про стягнення 67217,82 грн.,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03 липня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" (далі - позивач) на бездіяльність Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі орган ДВС або Святошинський ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві) при примусовому виконанні рішення суду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу на бездіяльність державного виконавця. Також просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 2700 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки органом ДВС не надано доказів вчинення будь-яких виконавчих дій у період з 09.01.2019 по 01.04.2019, також інформація про виконавчі дії відсутня у Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Ухвала суду, направлена за адресою державної реєстрації відповідача, повернута поштою без вручення з довідкою "Будинок на ремонті".

Згідно з ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Орган ДВС був також належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, однак, представника не направив, відзив на апеляційну скаргу не подав.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Також вказав, що подасть докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу у встановлений ГПК України строк.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів оскарження вбачається, що рішенням господарського суду міста Києва від 28.10.2016 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест промтехмонтаж-2" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" 38875,40 грн. основного боргу, 3493,05 грн. 3% річних, 21925,73 грн. інфляційних втрат та 1378,00 грн. судового збору.

На примусове виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва 14 грудня 2016 року виданий відповідний наказ, який в подальшому був пред`явлений для виконання до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постановою головного державного виконавця від Скурожинською Н.М. від 02 грудня 2016 року було відкрито виконавче провадження №53023400.

Виконавчий документ повертався стягувачу, однак ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 була скасована постанова органу ДВС про повернення виконавчого документу.

27 грудня 2017 року головним державним виконавцем було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 року було задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність Державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 у даній справі.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №53023400, зобов`язано державного виконавця усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вжиття заходів щодо перевірки майнового стану боржника у виконавчому провадженні №53023400 та зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС усунути допущене порушення шляхом внесення документів, які стосуються виконавчого провадження №53023400, до Автоматизованої систем виконавчого провадження.

18 березня 2019 року позивач звернувся до органу ДВС з клопотанням про вчинення виконавчих дій, у якому навів перелік дій, які вважав необхідним здійснити для виконання рішення, та просив повідомити про розгляд клопотання до 27 березня 2019 року.

За доводами позивача, дане клопотання залишено органом ДВС без відповіді та задоволення, а виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", вчинені не були.

На підтвердження вказаних доводів позивачем надано роздруківку з Інформацією про виконавче провадження №53023400 з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 01 квітня 2019 року, згідно якої були вчинені наступні виконавчі дії: відкриття виконавчого провадження 02.12.2016; постанови про арешт майна та коштів боржника 05.04.2017; постанова про повернення виконавчого документу 26.06.2017; постанова про відновлення виконавчого провадження 27.12.2017.

У зв`язку із не вчиненням будь-яких інших виконавчих дій позивач 01 квітня 2019 року звернувся до суду із скаргою, у якій просив суд:

- визнати за період із 09 січня 2019 року по 01 квітня 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 із врахуванням ст.ст. 8, 10, 18, 26, 48 Закону України "Про виконавче провадження".

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 із врахуванням ст.ст. 10, 18, 26, 48 Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16.

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

За наслідками розгляду скарги на бездіяльність органу ДВС суд першої інстанції прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець надав суду усні пояснення відносно зазначеного скаржником та пояснив, що ним виконано всі дії, передбачені чинним законодавством.

Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із цими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, при здійснені заходів примусового виконання рішень виконавець повинен діяти виключно у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 11 цієї Інструкції перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Тобто, наслідком здійснення державним виконавцем виконавчих дій, зазначених в статтях 10, 48 Закону України "Про виконавче провадження", є повне виконання судового рішення.

При цьому, висновок щодо "безрезультатності" та/або "неможливості розшуку майна чи встановлення/з`ясування певних обставин" буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

З матеріалів оскарження вбачається, що виконавче провадження було відкрито 02.12.2016, потім лише 05.04.2017 накладено арешт на кошти і майно боржника, а 26.06.2017 повернуто виконавчий документ стягувачу. Після відновлення виконавчого провадження 27.12.2017 державним виконавцем не було вчинено жодних виконавчих дій, що підтверджується інформацією з Автоматизованої систем виконавчого провадження.

Однак, згідно наведених положень Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен був періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів чого ним надано не було ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (див. рішення у справі "Трихліб проти України", заява №58312/00, пп. 25 - 32, від 20 вересня 2005 року, у справі "Іммобіліаре Саффі проти Італії", заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п. 66).

У рішенні у справі "Анацький проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що з огляду на невиконання рішення з грудня 2002 року, приблизно два роки та одинадцять місяців, та неспроможність здійснити необхідні заходи для виконання рішення на користь заявника державні органи позбавили п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Протоколу №1 їх практичного змісту. Таким чином, у цій справі п. 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Протоколу №1 були порушені. ("Анацький проти України", №10558/03, пп. 22 - 23, рішення від 13 грудня 2005 року).

Отже, внаслідок невжиття всіх передбачених чинним законодавством заходів для примусового виконання судового рішення, органом державної виконавчої служби порушені права позивача (стягувача у виконавчому провадженні) та вимоги ст.ст.129, 129-1 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Конвенції, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, що може призвести до завдання збитків державі

Статтею 339 ГПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що невжиття державним виконавцем всіх передбачених законом заходів свідчать про порушення державним виконавцем принципів своєчасності та повноти проведення виконавчих дій, а тому скарга позивача на бездіяльність органу державного виконавця щодо визнання неправомірною бездіяльності органу ДВС та зобов`язання усунути допущені порушення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Однак місцевий господарський суд, пославшись лише на усні пояснення представника органу ДВС, які не наведені ні в протоколі, ні в ухвалі суду, не підтверджені жодними доказами, безпідставно відмовив у задоволенні скарги, не обґрунтувавши мотивів відмови та які саме усні пояснення покладені в її основу.

Частиною 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвалу Господарського суду міста Києва від 03 липня 2019 року визнати законною та обґрунтованою не можна, а тому вона підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення скарги позивача на бездіяльність органу ДВС.

Відповідно до ст. 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У зв`язку із задоволенням скарги з органу ДВС підлягає стягненню на користь позивача 1921 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2700 грн., про стягнення яких заявлено у апеляційній скарзі, то воно наразі залишається без розгляду, оскільки на дату прийняття даної постанови позивачем не надано доказів фактичного понесення вказаних витрат.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03 липня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

3. Визнати за період із 09 січня 2019 року по 01 квітня 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 із врахуванням ст.ст. 8, 10, 18, 26, 48 Закону України "Про виконавче провадження".

4. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 із врахуванням ст.ст. 10, 18, 26, 48 Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16.

5. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Святошинського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження №53023400 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2016 року по справі №910/15976/16 до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

6. Стягнути із Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, ідентифікаційний код 34999049) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" (03187, м. Київ, вул. Ак. Глушкова, 40, кор. 5, офіс 526, ідентифікаційний код 38964292) 1921 (одну тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

8. Матеріали оскарження повернути до Господарського суду міста Києва.

9. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.09.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

М.Л. Яковлєв