СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р. Справа № 917/1494/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.

судове засідання проводиться в режимі відеоконференції з Господарським судом Дніпропетровської області відповідно до ухвали Східного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 за клопотанням ПАТ "Тепловозоремонтний завод"

та за участю :

від позивача - адвокат Пономаренко М.А. (свідоцтво серія ПТ № 2314 від 02.10.2019, довіреність б/н від 26.05.2019) прибув до приміщення Східного апеляційного господарського суду;

від відповідача - ліквідатор Штельманчук М.С. (посвідчення № 194 від 28.02.2013) прибув до приміщення Господарського суду Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (вх. №2254 П/2) на рішення, ухвалене Господарським судом Полтавської області у складі судді Ореховської О.О. 05.03.2019 (дата складання повного тексту рішення 14.03.2019, час проголошення рішення о 12 годині 15 хвилин), у справі № 917/1494/17

за позовом ПАТ "Українська залізниця" місцезнаходження : 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815 в особі регіональної філії "Південна залізниця ПАТ "Українська залізниця" місцезнаходження: 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7, код 40081216

до Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод" місцезнаходження: м. Полтава, вул. Гайового, 30, код 13962568

про стягнення грошових коштів

в межах справи про банкрутство № 18/1247/12 про банкрутство ПАТ "Тепловозоремонтний завод" код 13962568,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод" про стягнення заборгованості за Договором П/Т - 081167/НЮ на капітальний ремонт КР-2, КПР тепловозів ТЕП-70 та модернізацію тепловозів ТЕП - 70, 2ТЕ-116 в сумі 2967400,00грн, з яких: 50000,00грн. балансової вартості тепловоза серії ТЕП-70 №89 ; 2894400,00грн вартості оплаченого капітального ремонту в обсязі КРП даного тепловоза; 22500,00грн штрафу за невиконання погоджених сторонами обсягів робіт; 500,00грн непогашеної частини збитків за простій гарантійного тепловоза.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.02.2018 прийнято заяву до розгляду в межах справи про банкрутство ПАТ "Тепловозоремонтний завод" № 18/1247/12.

На момент прийняття заяви Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до розгляду ПАТ "Тепловозоремонтний завод" знаходився на стадії процедури санації.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.10.2018 у справі №917/1494/17 залишено позов без розгляду; повернуто Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 44511,00грн., сплачений відповідно до платіжного доручення №454612 від 30.08.2017, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи №917/1494/17.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" задоволено.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.10.2018 у справі №917/1494/17 скасовано.

Справу №917/1494/17 направлено на розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Справа після закінчення апеляційного провадження надійшла до Господарського суду Полтавської області 09.01.2019.

На момент повернення справи № 917/1494/17 до місцевого господарського суду Господарським судом Полтавської області у справі № 18/1247/12 прийнято постанову від 06.12.2018, якою припинено процедуру санації ПАТ "Тепловозоремонтний завод". Визнано ПАТ "Тепловозоремонтний завод" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором підприємства - банкрута арбітражного керуючого Штельманчука М.С. (свідоцтво на право здійснення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 28.02.2013 № 194) з наданням йому повноважень відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвалено, крім іншого, що вимоги, які виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Зазначений строк є граничним та поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 у справі № 917/1494/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване наступним:

- в частині стягнення 2894400,00 грн : суд дійшов висновку, що договірні зобов`язання в частині здійснення капітального ремонту тепловоза відповідачем були виконані, а позивачем фактично заявлено позовні вимоги, які стосуються правовідносин щодо гарантійного ремонту тепловоза, а не його капітального ремонту. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 894 400,00грн вартості оплаченого капітального ремонту в обсязі КРП тепловоза, заявлені позивачем безпідставно, а тому задоволенню не підлягають;

- в частині вимог про стягнення з відповідача 50 000,00грн балансової вартості неповернутого тепловоза: суд зазначив, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру балансової вартості неповернутого тепловоза, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 50 000,00грн. балансової вартості неповернутого тепловоза задоволенню не підлягають. Крім того, суд з посиланням на положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зауважив, що майно, яке не належить банкруту на праві власності, не може бути включене до складу ліквідаційної маси банкрута з метою його подальшої реалізації і в ході ліквідаційної процедури підлягає поверненню ліквідатором їх власникам;

- в частині вимог про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 50 % вартості невиконаних робіт, що становить 22 500,00 грн. з розрахунку, що вартість неякісно виготовленого регулятора обертів дизеля СУДМ-01 № 37 становить 45 000,00грн. суд зазначив, що приймаючи до уваги дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.07.2012 у справі № 18/1247/12 про банкрутство ПАТ "Теповозоремонтний завод", суд дійшов до висновку, що нарахування штрафу суперечить приписам ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 22 500,00грн. задоволенню не підлягають.

Після ухвалення рішення у справі, у зв`язку з надходженням касаційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду про залишення позову без розгляду та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 за результатами апеляційного перегляду вказаної ухвали справа направлена до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 20.05.2019 касаційну скаргу ПАТ "Тепловозоремонтний завод" в особі ліквідатора Штельманчука М.С. залишено без задоволення. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі № 917/1494/17 залишено без змін.

Під час знаходження справи у Верховному Суді 03.04.2019 від позивача ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" надійшла апеляційна скарга на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 у справі № 917/1494/17. Отже, скарга подана в межах строків, встановлених процесуальним законом.

В апеляційній скарзі апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим на підставі неповно з`ясованих обставин справи, внаслідок оцінки доказів, що мають значення для справи.

Апелянт вказує на те, що тепловоз серії ТЕП-70 № 089 направлений на повторний капітальний ремонт в обсязі КРП. Отже, повинен був бути виконаний повторний капітальний ремонт в тому ж обсязі, що і при проведенні первинного ремонту, вартість якого була встановлена сторонами договору ( 2 894 400,00 грн) та сплачена позивачем у повному обсязі.

З моменту направлення тепловозу на повторний капітальний ремонт та станом на теперішній час тепловоз не відремонтовано та не повернуто його власнику - позивачу. Апелянт посилається, що на даний час тепловоз знаходиться на території відповідача в розібраному стані, що позбавляє позивача права його використання. Зважаючи на наведене, позивач нарахував та заявив до стягнення збитки у розмірі балансової вартості тепловозу серії ТЕП-70 № 089. Позивач стверджує, що докази балансової вартості тепловозу наявні в матеріалах справи, отже висновки суду першої інстанції про відсутність таких доказів не відповідають дійсним обставинам.

Також, апелянт вважає, що місцевий господарський суд порушив норми матеріального права в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача штрафу. Так, апелянт звертає увагу на те, що постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ухвалена 06.12.2018, тоді як штрафні санкції нараховані та заявлені до стягнення станом на 04.09.2017.

Апелянт просить суд: скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 у справі № 917/1494/17 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Автоматизованою системою розподілу справ (скарг) між суддями визначено склад колегії суддів : головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О. (витяг з протоколу 22.07.2019)

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 30.09.2019.

Від відповідача надійшов відзив (вх. 9232 від 30.09.2019) на апеляційну скаргу, в якому він наводить заперечення щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, а в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити. Наводить обґрунтування своєї позиції у справі.

На підставі розпорядження керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у зв`язку з відпусткою судді Гези Т.Д., яка приймала участь у відкритті апеляційного провадження, автоматизованою системою визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи : головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В. (витяг з протоколу 30.09.2019).

В судовому засіданні апеляційного господарського суду 30.09.2019 представник заявника апеляційної скарги підтримала її вимоги в повному обсязі та наполягала на задоволенні скарги; ліквідатор відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги та наполягав на тому, що місцевим господарським судом належним чином досліджені обставини справи та зроблені правомірні та обґрунтовані висновки, які відповідають нормам матеріального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права в межах вимог та доводів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позовні вимоги у даній справі стосуються правовідносин між ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії Південна залізниця "ПАТ "Укрзалізниця" (позивачем) та ПАТ "Тепловозоремонтний завод", які виникли з договору № П/Т-081167/НЮ на капітальний ремонт та модернізацію тепловозів від 25.06.2008.

Позивач зазначає, що після виконання відповідачем капітального ремонту тепловозу ТЕП70 № 89 після введення його в експлуатацію відбулась гарантійна відмова тепловозу (несправність дизельно-генератної установки). Зазначений випадок став підставою для повернення тепловозу ТЕП70 № 89 відповідачу для проведення гарантійного ремонту.

Як вказує позивач, відповідачем не повернуто відремонтованого тепловозу позивачу, що стало підставою для звернення з позовом у даній справі.

Позивач просить стягнути з відповідача вартість оплаченого капітального ремонту у розмірі 2894400 грн; балансову вартість тепловозу - 50000 грн; штраф за невиконання погоджених сторонами у договорі обсягів робіт 22500,00 грн; непогашену частину збитків 500 грн.

Як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується сторонами СТГО "Південна залізниця" звернувся з позовом до ВАТ "Тепловозоремонтний завод" про зобов`язання виконати умови договору № П/Т -081167/НЮ у іншій справі.

У справі № 5/170 Господарським судом Полтавської області ухвалено рішення 09.11.2010, яким задоволено позовні вимоги СТГО "Південна залізниця" до ВАТ "Тепловозоремонтний завод" та зобов`язано ВАТ "Тепловозоремонтний завод виконати договірні зобов`язання щодо гарантійного ремонту тепловозу ТЕП-170 № 89, який належить Статутному територіально - галузевому об`єднанню (СТГО) "Південна залізниця" в повному обсязі в натурі з його поверненням власникові у строк не пізніше 30.11.2010.

Зазначене рішення набрало законної сили.

У подальшому за заявою відповідача виконання вказаного рішення неодноразово відстрочувалось до 01.04.2013.

На виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства" до найменування боржника - ВАТ "Тепловозоремонтний завод" було внесено зміни та 24.05.2013 було зареєстровано нове найменування - Публічне акціонерне товариство "Тепловозоремонтний завод".

На виконання наказу Міністерства інфраструктури України № 212 від 10.04.2012 було змінено найменування позивача СТГО "Південна залізниця" на державне підприємство "Південна залізниця". Законом України від 23.02.2012 № 4442-VI "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" визначено правові підстави, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі - Товариство), управління і розпорядження його майном. Згідно статті 2 зазначеного Закону України товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Постановою КМ України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

До переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюються ПАТ "Укрзалізниця", крім інших увійшло Державне підприємство "Південна залізниця".

Протоколом засідання правління ПАТ "Укрзалізниця" від 21.10.2015 № 1 датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрзалізниця" є 01.12.2015.

Відповідно до протоколу засідання правління ПАТ "Укрзалізниця" від 16.11.2015 № 5 було затверджено положення про регіональну філію "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

Згідно з підпунктом 1 пункту 2.8 Положення регіональна філія "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності, крім іншого, виступати позивачем та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі з правом підпису.

Апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2894400,00 грн вартості оплаченого капітального ремонту, зважаючи на наступне.

Як встановлено та зазначено вище, позивачем, як стороною договору № П/Т-081167/НЮ на капітальний ремонт, реалізовано своє право щодо судового захисту порушеного права обрано на власний розсуд спосіб такого захисту шляхом звернення з позовними вимогами у справі № 5/170. За результатами розгляду таких вимог ухвалено судове рішення, яким зобов`язано відповідача виконати умови договору в частині гарантійного ремонту та повернути тепловоз власникові.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.129-1 Конституції України: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

В п.37. Рішення по справі "Деркач та Палек проти України" (заяви NN 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року, остаточне з 06.06.2005 року, Європейський Суд зазначив: "37. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява N 589498/00, п. 34)."

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України: в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

В силу положень ч.1 ст.129 Конституції України, ч.1 ст.2, ч.1 ст.6, ч.2 ст.48 чинного Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.1 ч.3 ст.2, ч.1 ст.11 ч.1 ст.236 чинного Господарського процесуального кодексу України, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86 пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є юридична визначеність.

Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Юридична визначеність, крім іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані.

Як встановлено та зазначено вище, позивач реалізував своє право щодо судового захисту своїх порушених прав та отримав судове рішення з цього приводу (у справі № 5/170).

Матеріали справи не містять доказів, а позивачем не надано документів щодо виконавчого провадження з виконання судового рішення у справі № 5/170 та взагалі відомостей щодо отримання виконавчого документу для примусового виконання зазначеного рішенням, пред`явлення його до виконання, відкриття виконавчого провадження тощо.

Звертаючись з позовом у даній справі (№ 917/1494/17), позивач фактично намагається змінити спосіб виконання судового рішення у справі № 5/170 та замість способу виконання рішення шляхом виконання відповідачем умов договору № П/Т-081167/НЮ щодо гарантійного ремонту тепловоза просить суд повернути сплачені за капітальний ремонт грошові кошти в повному обсязі. Тоді як у справі № 5/170, крім іншого, встановлено, що капітальний ремонт проведений, та у відповідача за цим договором залишились перед позивачем лише гарантійні зобов`язання у вигляді проведення гарантійних ремонтів (а.2 рішення у справі № 5/170 а.с. 22 зворотня сторінка).

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим, правомірним та відповідним матеріалам справи висновок місцевого господарського суду щодо безпідставності позовних вимог в частині стягнення з відповідача 2894400,00 грн вартості оплаченого капітального ремонту тепловозу.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача 50000 грн балансової вартості тепловозу, апеляційний господарський суд також погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення зазначених вимог, з урахуванням наступного.

Так, як зазначено вище, позивач реалізував своє право на судовий захист порушених прав та отримав на такий захист рішення господарського суду у іншій судовій справі № 5/170, яким зобов`язано відповідача повернути позивачу (власнику) тепловоз в натурі.

Натомість, без надання доказів пред`явлення зазначеного рішення (5/170) до виконання, матеріалів виконавчого провадження, доказів неможливості такого виконання, звернення позивача (як стягувача) із заявами про зміну способу такого виконання шляхом заміни вимог щодо повернення тепловозу в натурі на вимоги щодо відшкодування його балансової вартості в межах справи № 5/170, ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" звертається з вимогами про стягнення балансової вартості тепловозу ТЕП-70 у даній справі, тим самим фактично намагаючись змінити спосіб виконання чинного судового рішення у іншій справі

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що Господарським судом Полтавської області обґрунтовано відмовлено у задоволенні таких вимог.

Апеляційний господарський суд вважає правомірним оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні з відповідача збитків від простою тепловозу в розмірі 500 грн у зв`язку з наступними мотивами.

Так, вимоги про стягнення збитків від простою тепловозу обґрунтовані тим, що після направлення тепловозу на гарантійний додатковий ремонт тепловоз не повернутий власнику, тому позивач вважає, що на підставі п. 7.4 Договору № П/Т-081167/НЮ він має право на відшкодування збитків від такого простою. Позивач зазначив про те, що частково збитки були виставлені та погашені відповідачем у 2009 році при оплаті претензії № НРП-04/1294 від 12.08.2009 (на суму 1750 грн). Однак, позивач вказує, що з урахуванням того, що ним нараховано 2250 грн, а відповідач сплатив 1750 грн, тому вважає, що відповідач має ще сплатити 500 грн збитків.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що в рішенні Господарського суду Полтавської області у справі № 5/170 від 09.11.2010 на сторінці 3 судом встановлено та зазначено " факт невиконання умов укладеного договору та подальших письмових домовленостей сторін стосовно проведення повторного капітального (гарантійного) ремонту тепловозу в обсязі КРП відповідачем не заперечується, що підтверджується, зокрема листами за № 70-23/118 від 27.10.2009 (а.с. 56), № 70-10/26 від 26.11.2009 (а.с. 46), № 70-04/10-54 від 11.02.2010 (а.с. 47); № 70 -23/119 від 17.09.2010 (а.с. 73), а також визнаними та оплаченими в повному обсязі відповідачем претензії за неякісну модернізацію тепловозу на суму 2500 грн та за неповернення тепловозу у місячний строк на суму 6750,00 грн № НРП -02/180 (а.с. 37-38) та НРП-04/1294 (а.с.40) відповідно."

Отже, з викладеного вбачається, що при розгляді іншої справи судом встановлено що зазначену позивачем у позові у справі № 917/1494/17 претензію № НРП-04/1294 на суму 2500 грн. визнано відповідачем та сплачено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили. Тобто, станом на момент 09.11.2010 відповідачем визнано та оплачено виставлені позивачем претензії щодо сплати збитків за простой тепловоза, що встановлено судовим рішенням у іншій справі.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що в позові у даній справі (№ 917/1494/17) позивач зазначає про нарахуванням ним збитків за простой тепловозу у розмірі 2250 грн з посиланням на той самий номер претензії № НРП-04/1294, та їх часткову оплату відповідачем у 2009 році в сумі 1750 грн, тоді як у вказаному судовому рішенні № 5/170 зазначено за тим же номером претензії розмір нарахованих визнаних та сплачених відповідачем збитків 2500 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про недоведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення з відповідача збитків 500 грн.

Перевіривши обґрунтованість та відповідність нормам процесуального права рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні штрафу у розмірі 50% вартості невиконаних робіт, що становить 22 500,00 грн., апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що рішення місцевого господарського суду у зазначеній частині ухвалено у відповідності до норм матеріального права та обставин справи, зважаючи на таке.

Як вбачається з позовної заяви позивач звернувся до суду з вимогами, крім іншого, про стягнення штрафу 06.09.2017. Відповідно до заяви позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф на підставі п. 5.3. Договору № П/Т - 081167/НЮ за невиконання погоджених сторонами обсягів робіт у розмірі 22500 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд послався на те, що штраф нарахований та заявлений до стягнення під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, який введений ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.07.2012 у справі № 18/1247/12.

Заявник апеляційної скарги вважає, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться та починає діяти після ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом. Так, на думку апелянта, оскільки постанова про визнання боржника банкрутом ухвалена 06.12.2018, а з позовом у справі ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" звернулось у вересні 2017, тому нарахування штрафних санкцій було здійснено поза межами дії мораторію і вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Однак, апеляційний господарський суд зазначає, що такі висновки апелянта не відповідають Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ані в редакції чинній на момент ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом, ані в редакції чинній на момент постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Так, пунктом четвертим резолютивної частини ухвали Господарського суду Полтавської області від 02.07.2012 у справі № 18/1247/12 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів з наслідками, передбаченими ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній на момент постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (02.07.2012) суддя, прийнявши заяву про порушення справи про банкрутство, не пізніше ніж на п`ятий день з дня її надходження виносить і направляє сторонам та державному органу з питань банкрутства ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство, в якій вказується про прийняття заяви до розгляду, про введення процедури розпорядження майном боржника, призначення розпорядника майна, дату проведення підготовчого засідання суду, яке має відбутися не пізніше ніж на тридцятий день з дня прийняття заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не передбачено цим Законом, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону (в редакції чинній на 07.2012 року) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію не нараховується штраф (пеня) та інші штрафні санкції.

В наступному 06.12.2018 Господарським судом Полтавської області ухвалено постанову про визнання боржника Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод" банкрутом, керуючись Законом "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній на грудень 2018 року.

Отже, мораторій на задоволення вимог кредиторів діяв з 02.07.2012 та не припиняв своєї дії на момент звернення позивача ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" з позовом у справі № 917/1494/17.

Тобто, місцевим господарським судом правомірно та обґрунтовано відмовлено у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 22500 грн, оскільки позивач нарахував штрафні санкції під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, що прямо заборонено Законом.

Зважаючи на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду законне, обґрунтоване, ухвалене при належному, повному та об`єктивному дослідженні обставин справи та вірному застосуванні норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи, тому її вимоги залишаються без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги витрати апелянта у вигляді сплаченого судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта відповідно до положень статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2019 у справі № 917/1494/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.10.2019

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов