ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 справа № 914/1007/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська», Донецька область, Марїнський район, с. Вовчанка,

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів,

про: стягнення заборгованості в розмірі 38 015,07 грн

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового

засідання Григорчук Н.В.

Представники учасників процесу:

Позивача: не з`явився;

відповідача: Гачак І.О.-довіреність №Ц/6-63/292-18 від 29.12.2018р.

Представникам сторін, що з`явились в судове засідання, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу Акорд.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про стягнення заборгованості в розмірі 38 015,07 грн.

Ухвалою суду від 28.05.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі №914/1007/19 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.07.2019 р. суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

В судові засідання 24,06.2019 р., 15.07.2019 р., 27.08.2019 р., 09.09.2019 р., 23.09.2019 р. представник позивача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується долученими до матеріалів справи поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень, причин неприбуття в судове засідання не повідомив.

В судове засідання 23.09.2019 р. представник відповідача з`явився, позовні вимоги заперечив, просить суд в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 23.09.2019, визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

Застосовуючи статтю 3 ГПК України, статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

А тому, оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, явка сторін не визнавалася обовязковою судом, а участь в засіданні суду є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 23.09.2019 р. за відсутності представника позивача.

Зміст та підстави вимог позивача.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем, через втрату вантажу заподіяно позивачу збитки в розмірі 38 015,07 грн.

Зміст та підстави заперечень відповідача.

Відповідач, скориставшись процесуальним правом, передбаченим Господарським процесуальним кодексом України та на виконання вимог ухвали суду від 28.05.2019р., подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечує та вважає недоведеними, з огляду на те, що Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження незабезпечення Відповідачем схоронності вантажу, наявності слідів доступу до вантажу, а комерційні акти, складені по прибуттю потягу до станції Глинна-Наварія Львівської залізниці не містять відомостей щодо причин виникнення незбереженості вантажу. Позивачем не надано суду доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника. Суть спірних правовідносин у цій справі, як зазначає Відповідач у відзиві на позовну заяву, виходячи із позовної заяви, полягає у вирішенні питання щодо стягнення боргу за поставку товару, а не з договору перевезення вантажу.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

30.12.2013р. між ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі-Замовник) та ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» (далі-Виконавець) був укладений договір №13-15/76-У, відповідно до якого Замовник зобов`язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги Виконавця, пов`язані зі збагачення вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов`язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити ) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором.

Відповідно до п. 1.1.3. Договору поставка вугільного концентрату у листопаді та грудні 2018 р. здійснювалась на залізничну станцію Глинна-Наварія Львівської області.

ТОВ " ЦЗФ "Курахівська" відповідно до Технічних умов завантажило вугілля кам`яне марки ДГКОМ (13-100):

- у вагон №50053099 в кількості 59 600 кг по накладній №45974854 від 07.11.2018 р;

- у вагон № 61015152 в кількості 49400 кг по накладній № 52786860 від 11.11.2018 р.;

- у вагон № 56339625 в кількості 53600 кг по накладній № 52721578 від 07.11.2018 р.;

- у вагон № 53530259 в кількості 50300 кг по накладній № 52802394 від 12.11.2018 р;

- у вагон № 56046253 в кількості 55100 кг по накладній № 53382933 від 16.12.2018 р.;

- у вагон № 61190559 в кількості 53400 кг по накладній № 53328365 від 13.12.2018 р.;

- у вагон № 54751037 в кількості 55900 кг по накладній № 53367561 від 15.12.2018 р.;

- у вагон № 52586567 в кількості 54100 кг по накладній № 53330007 від 13.12.2018 р.

та передало вказаний вантаж для перевезення Залізниці.

Згідно з накладними №№ 45974854 (досл 52721610), 52786860, 52721578, 52802394, 53382933, 53328365, 53367561, 53330007 Залізниця прийняла у ТОВ «Ц ЦЗФ «Курахівська» Донецької залізниці для перевезення вугілля і зобов`язалась доставити його на станцію Глинна-Наварія Львівської залізниці на адресу ПП «ОЛІЯР».

По прибуттю потягу на станцію Глинна-Наварія Львівської залізниці 23.11.2018р., 22.12.2018р., були складені комерційні акти № 378008/60, 378008/61, 378008/62, 378008/63, 378008/64, 378008/65, 378008/66, 378008/67.

Відповідно до комерційного акту № 378008/60 від 23.11.2018 р. було проведено комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №50053099 по накладній брутто-83000 кг, тара 23400 кг, нетто 59600 кг. При переважуванні вагону на справних 150 т. тензометричних вагах вантажоодержувача виявилось : вага брутто 78350 кг, тара перевірена з документа 23400 кг, вага нетто 54950 кг, що менше ваги вказаної в документі на 4650 кг. Вагон в технічному відношенні в справному стані, люки закриті. Комісійне зважування та перевірку проводили.

Відповідно до комерційного акту № 378008/61 від 23.11.2018 р. було проведено комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №61015152 по накладній брутто-72700 кг, тара 23300 кг, нетто 49400 кг. При переважуванні вагону на справних 150 т. тензометричних вагах вантажоодержувача виявилось : вага брутто 70050 кг, тара перевірена з документа 23300 кг, вага нетто 46750 кг, що менше ваги вказаної в документі на 2650 кг. Вагон в технічному відношенні в справному стані, люки закриті. Комісійне зважування та перевірку проводили.

Відповідно до комерційного акту № 378008/62 від 23.11.2018 р. було проведено комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №56339625 по накладній брутто-77000 кг, тара 23400 кг, нетто 53600 кг. При переважуванні вагону на справних 150 т. тензометричних вагах вантажоодержувача виявилось : вага брутто 76300 кг, тара перевірена з документа 23400 кг, вага нетто 52900 кг, що менше ваги вказаної в документі на 700 кг. Вагон в технічному відношенні в справному стані, люки закриті. Комісійне зважування та перевірку проводили.

Відповідно до комерційного акту № 378008/63 від 23.11.2018 р. було проведено комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №53530259 по накладній брутто-72900 кг, тара 22600 кг, нетто 50300 кг. При переважуванні вагону на справних 150 т. тензометричних вагах вантажоодержувача виявилось : вага брутто 72450 кг, тара перевірена з документа 22600 кг, вага нетто 49850 кг, що менше ваги вказаної в документі на 450 кг. Вагон в технічному відношенні в справному стані, люки закриті. Комісійне зважування та перевірку проводили.

Відповідно до комерційного акту № 378008/64 від 22.12.2018 р. було проведено комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №56046253 по накладній брутто-78700 кг, тара 23600 кг, нетто 55100 кг. При переважуванні вагону на справних 150 т. тензометричних вагах вантажоодержувача виявилось : вага брутто 76950 кг, тара перевірена з документа 23600 кг, вага нетто 53350 кг, що менше ваги вказаної в документі на 1750 кг. Вагон в технічному відношенні в справному стані, люки закриті. Комісійне зважування та перевірку проводили.

Відповідно до комерційного акту № 378008/65 від 22.12.2018 р. було проведено комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №61190559 по накладній брутто-76800 кг, тара 23400 кг, нетто 53400 кг. При переважуванні вагону на справних 150 т. тензометричних вагах вантажоодержувача виявилось : вага брутто 75400 кг, тара перевірена з документа 23400 кг, вага нетто 52000 кг, що менше ваги вказаної в документі на 1400 кг. Вагон в технічному відношенні в справному стані, люки закриті. Комісійне зважування та перевірку проводили.

Відповідно до комерційного акту № 378008/66 від 22.12.2018 р. було проведено комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №54751037 по накладній брутто-79400 кг, тара 23500 кг, нетто 55900 кг. При переважуванні вагону на справних 150 т. тензометричних вагах вантажоодержувача виявилось : вага брутто 78600 кг, тара перевірена з документа 23500 кг, вага нетто 55100 кг, що менше ваги вказаної в документі на 800 кг. Вагон в технічному відношенні в справному стані, люки закриті. Комісійне зважування та перевірку проводили.

Відповідно до комерційного акту № 378008/67 від 22.12.2018 р. було проведено комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №52586567 по накладній брутто-78000 кг, тара 23900 кг, нетто 54100 кг. При переважуванні вагону на справних 150 т. тензометричних вагах вантажоодержувача виявилось : вага брутто 77300 кг, тара перевірена з документа 23900 кг, вага нетто 53400 кг, що менше ваги вказаної в документі на 700 кг. Вагон в технічному відношенні в справному стані, люки закриті. Комісійне зважування та перевірку проводили.

Позивач, у позовній заяві зазначив, що згідно довідки відправника вартість 1 тони відвантаженого вугілля у полувагоні № 50053099 по накладній №52721610 становить 4275,60 грн., з урахуванням ПДВ; у полувагоні № 61015152 по накладній №52786860 становить 4275,60 грн, з урахуванням ПДВ; у полувагоні № 56339625 по накладній №52721578 становить 4275,60 грн, з урахуванням ПДВ; у полувагоні № 53530259 по накладній №52802394 становить 4275,60 грн, з урахуванням ПДВ; у полувагоні № 56046253 по накладній №53382933 становить 4275,60 грн, з урахуванням ПДВ; у полувагоні № 61190559 по накладній №53328365 становить 4275,60 грн, з урахуванням ПДВ; у полувагоні № 54751037 по накладній №53367561 становить 4275,60 грн, з урахуванням ПДВ; у полувагоні № 52586567 по накладній №53330007 становить 4275,60 грн, з урахуванням ПДВ.

Позивач, у позовній заяві зазначив, що Вартість недостачі, виявленої у вагоні №50053099 з урахуванням норми природної втрати складає 17 333,29 грн із розрахунку 4054 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 4275,60 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ); Вартість недостачі, виявленої у вагоні №610151529 з урахуванням норми природної втрати складає 9 218,20 грн із розрахунку 2156 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 4275,60 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ); Вартість недостачі, виявленої у вагоні №56339625 з урахуванням норми природної втрати складає 701,20 грн із розрахунку 164 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 4275,60 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ); Вартість недостачі, виявленої у вагоні №53530259 з урахуванням норми природної втрати складає 226,61 грн із розрахунку 53 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 4275,60 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ); Вартість недостачі, виявленої у вагоні №56046253 з урахуванням норми природної втрати складає 5 126,45 грн із розрахунку 1199 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 4275,60 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ); Вартість недостачі, виявленої у вагоні №61190559 з урахуванням норми природної втрати складає 3 702,67 грн із розрахунку 866 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 4275,60 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ); Вартість недостачі, виявленої у вагоні №54751037 з урахуванням норми природної втрати складає 1 026,82 грн із розрахунку 241 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 4275,60 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ); Вартість недостачі, виявленої у вагоні №52586567 з урахуванням норми природної втрати складає 679,83 грн із розрахунку 159 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 4275,60 грн (вартість 1 т вугілля з ПДВ).

За розрахунком Позивача, загальна вартість недостачі у вказаних вагонах (з урахуванням норми природної втрати) становить 38 015,076 грн.

Згідно з довідками ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вологість вантажу 8%, відтак, з урахуванням норм, встановлених ч.2 ст. 114 Статуту залізниць України, відповідно до якого при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів завантажених у вологому стані проведено наступний розрахунок:

Вагон № 52721610: 59 600 кг х 2% = 1 192 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. 59 600 кг - 1 192 кг - 54 950 кг = 3 458 кг - недостача вантажу.

Вагон № 61015152: 49 400 кг х 2% = 988 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. 49 400 кг - 988 кг - 46 750 кг = 1 662 кг - недостача вантажу.

Вагон № 56339625: 53 600 кг х 2% = 1 072 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. 53 600 кг - 1 072 кг - 52 900 кг = 372 кг - недостача вантажу.

Вагон № 53530259: 50 300 кг х 2% = 1 006 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. 49 850 кг - 1 006 кг - 49 850 кг = + 556 кг - не має недостачі вантажу.

Вагон № 56046253: 55 100 кг х 2% = 1 102 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. 55 100 кг - 1 102 кг - 53 350 кг = 648 кг - недостача вантажу.

Вагон № 61190559: 53 400 кг х 2% = 1 068 кг. - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. 53 400 кг - 1 068 кг - 52 000 кг = 332 кг - недостача вантажу.

Вагон № 54751037: 55 900 кг х 2% = 1 118 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. 55 900 кг - 1 118 кг - 55 100 кг = + 318 кг - не має недостачі вантажу.

Вагон № 52586567: 54 100 кг х 2% = 1 082 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. 54 100 кг - 1 082 кг - 53 400 кг = + 382 кг - не має недостачі вантажу.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 908 Цивільного Кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського Кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 п. 5 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 р. № 01-8/917 Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства право звернення до залізниці з претензією або з позовом, з підстав, що випливають із Статуту залізниць України або договору перевезення вантажу, пункту 130 Статуту залізниць України надає сторонам у договорі перевезення вантажу вантажовідправнику або вантажоодержувачу у відповідних випадках, передбачених Статутом. Власник вантажу (якщо він не є відправником або одержувачем вантажу) не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення.

Згідно ст. 133 Статуту залізниць України передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним підписом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції).

Відповідно до переуступних підписів на накладних: №45974854 (досл 52721610), 52786860, 52721578, 52802394, 53382933, 53328365, 53367561, 53330007 за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», право на пред`явлення позову передано ТОВ ЦЗФ Курахівська.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача суму у розмірі 38 015,07 грн, як збитки, що виникли у зв`язку з незбереженням залізницею відповідачем вантажу при перевезенні.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує її інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов`язань причиною.

Відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу регулюється Статутом залізниць України, норми якого є спеціальними у сфері залізничних перевезень і не суперечать положенням Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до статті 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України, статті 314 Господарського кодексу України та статей 114 та 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за збереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, розмір шкоди, завданої внаслідок втрати вантажу, складається з вартості вантажу, який оплачений, але фактично не був отриманий.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №910/13327/17.

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1 розділу 4 «Правила оформлення перевізних документів», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Згідно з п. 3.20. роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 за змістом ст. 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Згідно з п. 3.21. роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст. 3 1 Статуту придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснювалось його засобами.

Статтею 37 Статуту передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником.

Згідно ст. 32 Статуту відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснити навантаження з виконанням Технічних умов.

Відповідно до п. 1 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, під час перевезення у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин (п. 2 Правил).

Згідно п. 9 згаданих Правил зазначено, що у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Відповідно до відомомтей, що містяться у комерційних актах, складених по прибуттю потягу на станцію Глинна-Наварія Львівської залізниці 23.11.2018р., 22.12.2018р., вагони в технічному відношенні були справними, торцеві двері та розвантажувальні люки з обох сторін були закриті, що підтверджує відсутність причинного зв`язку між дією перевізника і втратою або ушкодженням вантажу, а отже, і відсутність його вини.

Статтею 111 Статуту передбачені випадки звільнення від відповідальності Залізниці, зокрема у випадку коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без них, коли таке перевезення дозволено Правилами перевезення вантажів.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження сплати вартості вантажу, про нестачу якого вказано в комерційних актах №450003/3, №450003/4, №450003/10, №450003/31/2, №450003/17, №450003/32, №482004/108/38, №482004/109/39, № 482004/110/40.

Згідно п. 18 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005 № 01-8/344 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України» господарським судам роз`яснено, що в разі неподання Позивачем обґрунтованого розрахунку суми, що стягується чи оспорюються (тобто, загальної суми рахунка або іншого документа вантажовідправника), господарський суд відмовляє в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

При цьому, слід зазначити, що надані позивачем довідки про вартість вугілля не є достатніми доказами, які б могли підтвердити саме понесення позивачем збитків, оскільки вони жодним чином не доводять обставин оплати вартості втраченого вантажу, тобто заподіяння реальної шкоди (витрат, які зазнала особа у зв`язку із втратою вантажу). Таким чином, Позивачем не надано доказів того, що залізницею не забезпечено схоронності вантажу, що наявні сліди доступу до вантажу, не доведено обставини заподіяння йому збитків та не подано доказів оплати втраченого вантажу, внаслідок чого суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-78, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 01.10.2019 р.

Суддя Синчук М.М.