РІШЕННЯ

23 вересня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/381/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Державного підприємства "Артемсіль", вул. Чкалова, 1а, м. Соледар, Бахмутський район, Донецька область, 84545

до відповідача Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001

про стягнення заборгованості в загальній сумі 2 867 367,79 грн

За участі представників:

Позивача: Сороки І.В. - адвоката

Відповідача: не прибув

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Для розгляду справи в режимі відеоконференцзв`язку використовуються засоби для здійснення фіксації судового процесу в режимі відеоконференції "TrueConf".

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи:

Державне підприємство Артемсіль, надалі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України", надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 2 867 367 грн 79 коп., з яких: 2 571 973 грн 68 коп. - основний борг та 295 394 грн 11 коп. - пеня.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу №145 від 17.08.2018 та Додаткової угоди №1 від 11.09.2018 до нього.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено належати чином засвідчені копії: Договору купівлі-продажу №145 від 17.08.2018 та Додаткових угод №1 від 11.09.2018, №2 від 10.12.2018 та №3 від 28.12.2018 до нього; акту звірки взаєморозрахунків станом на 29.03.2019; залізничних накладних та рахунків-фактур за період з жовтня місяця 2018 року по лютий місяць 2019 року; листа за №23/11-183 від 22.04.2019 та доказів його надіслання на адресу відповідача, а також інші документи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 20.06.2019, головуючим суддею для розгляду справи №921/381/19 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/381/19; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 11:00 год. 22.07.2019 та запропоновано сторонам у справі надати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

18.07.2019 відповідач через відділ діловодства господарського суду долучив до матеріалів справи заперечення на позов за №06-2/896 від 17.07.2019 (вх. №12609), згідно яких зазначає, що п. 4.3 Договору сторони передбачили, що підставою для оплати зі сторони відповідача є письмово погоджена заявка та виставлений позивачем рахунок. Однак, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем рахунків позивача на оплату спірного товару. Вважає, що оскільки в долучених позивачем до позовної заяви накладних на поставку товару відсутнє будь-яке посилання на Договір купівлі-продажу №145 від 17.08.2018, має місце позадоговірна поставка, строк виконання зобов`язань по оплаті якої не настав. Зважаючи на наведене, стверджує, що позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми основного боргу є передчасними. Окрім того, зазначає, що відповідно до вимог ст. ст. 662, 692 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, обов`язку покупця оплатити товар передує обов`язок продавця надати разом з товаром документи, які підтверджують якість товару. Заявлену до стягнення суму пені вважає безпідставною, оскільки строк оплати товару, на його думку, є таким, що не настав. Також, зауважує, що Акт звірки розрахунків є лише документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. При цьому, наявність чи відсутність будь-яких зобов`язань сторін підтверджується первинними документами. Враховуючи наведене вище, просить суд в позові відмовити.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 14:00 год 09.09.2019 та запропоновано сторонам у справі надати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

06.08.2019 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив за №37/05-16 від 01.08.2019 (вх. №13706), згідно якої ДП "Артемсіль" викладені відповідачем у запереченні на позов доводи вважає необґрунтованими. Зокрема, стверджує, що доводи відповідача про відсутність погодженої заявки та виставленого рахунку не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки Додатковою угодою № 1 від 11.09.2018 змінено редакцію п. 4.3 Договору та встановлено, що оплата вартості Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця.

Щодо тверджень відповідача про відсутність в залізничних накладних посилання на Договір № 145 від 17.08.2018, зазначив, що згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Відповідно до п. 1.2 Правил накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил. Поряд із цим, зазначеним додатком не встановлено обов`язку відправника вказувати посилання на договір. Зауважує, що посилання на договір міститься в надісланих на адресу відповідача рахунках - фактурах, які містять інформацію про номер вагону та номера залізничної накладної відвантаженого товару.

Також, зазначає, що після кожної відправки товару на адресу вантажоодержувача (відповідача) здійснено поштове надсилання рахунків-фактур. В підтвердження надав відповідні реєстри. В спростування тверджень відповідача про те, що поставка Товару відбувалася на позадоговірних відносинах, до матеріалів справи долучив заявки-рознарядки ДП "Тернопільський облавтодор" за №18-6/1988 від 01.10.2018, №18/6-2008 від 01.10.2018, №18-6/2060 від 09.10.2018, №18-6/2954 від 27.12.2018 та №18-6/155 від 28.01.2019 на відвантаження дорожнім господарствам останнього солі технічної, крупність 3, з антизлежувачем до 150г/т в напіввагонах з використанням вкладишу вагонного. Щодо тверджень відповідача про ненадання позивачем документу про якість поставленого товару, просив суд врахувати, що в рафі 9 залізничних накладних, які містяться в матеріалах справи та були сформовані при відвантаженні товару на адресу відповідача, містяться відомості про те, що на кожне відправлення відправником додані до накладної посвідчення якості та безпеки вантажу. При отриманні вантажу відповідачем жодного разу не було заявлено на адресу підприємства претензій відносно його якості та кількості.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/381/19 до судового розгляду по суті на 12:00 год. 23.09.2019; постановлено судове засідання 23.09.2019 о 12:00 год. у справі №921/381/19 проводити в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Артемівському міськрайонному суду Донецької області; учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції визначено Державне підприємство "Артемсіль".

В судовому засіданні 23.09.2019, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважного представника позивача, суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав вступне слово представника позивача, оголосив стислий зміст заперечень відповідача, з`ясував обставин справи та дослідив надані сторонами докази.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та посилаючись на долучені до матеріалів справи документи. Окрім того, зазначив, що правовідносини сторін у даній справі існували виключно на підставі Договору №145 від 17.08.2018, будь-які інші правочини між ними не укладались. Поставка товару без договору не здійснювалась.

Відповідач явки свого уповноваженого представника в судове засідання 23.09.2019 не забезпечив, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення від 11.09.2019 про вручення 12.09.2019 поштового відправлення ухвали суду від 09.09.2019.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, застосовуючи згідно з ч. 2 ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді даної справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989)

За даних обставин, зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак своїм правом брати участь в судовому засіданні не скористався, явка останнього не визнавалась судом обов`язковою, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без участі повноважного представника відповідача, за наявними в ній доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника позивача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

17.08.2018 між Державним підприємством "Артемсіль" як Продавцем, з однієї сторони, та Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" як Покупцем, з іншої сторони, укладено Договір купівлі-продажу №145 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 р. 1 Договору Продавець, в порядку і на умовах визначених даним Договором, взяв на себе зобов`язання виготовити і поставити з передачею у власність Покупцеві Товар, асортимент, кількість і ціни на який вказані в Специфікації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець бере на себе зобов`язання прийняти вказаний Товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Кількість Товару, що постачається, вимірюється в тонах метричних і визначається Специфікацією. Покупець в межах дії виконання Договору може замовити будь-яку продукцію підприємства за додатковою угодою з обов`язковим посиланням у Специфікації на ГОСТ, ТУ та інші стандарти (п. 2.1, 2.3 р. 2 Договору).

Згідно з п. 3.1 р. 3 Договору до 25 числа місяця, що передує місяцю відвантаження, Покупець зобов`язаний у письмовій формі надати місячні обсяги постачання Товару з розбиттям подекадно за асортиментом. Постачання Товару здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA (станція Сіль, станція Шевченко), а в разі постачання автотранспортом Покупця на умовах EXW склад Продавця (з навантаженням на транспортний засіб) згідно "ІНКОТЕРМС-2000", в строк до 50 днів з моменту отримання оплати і рознарядки (заявки), а в період сезону (червень-вересень - для фасованої та затареної продукції, вересень-лютий для затареної в МКР-1, ОС (біг-бег) та не упакованої продукції) термін постачання може збільшитися до 90 днів.

Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця у момент прийняття Товару першим перевізником. У разі постачання Товару залізничним транспортом на умовах FCA моментом переходу права власності є дата прийняття вантажу до перевезення залізницею, що вказується в залізничній накладній. У разі постачання Товару автомобільним транспортом на умовах EXW, момент переходу права власності визначається датою відвантаження, вказаною у товарно-транспортній накладній. Зобов`язання Продавця з постачання Товару вважаються виконаними після завантаження Товару в залізничні вагони або автотранспорт (пп. 3.1.4 п. 3.1, п. 3.4.1 п. 3.4 р. 3 Договору).

Ціну та порядок розрахунків за вказаним правочином сторони передбачили в р. 4 Договору. Зокрема, валюта платежу за цим Договором гривня України. Форма розрахунку 100% передоплата. Оплата вартості Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця на підставі письмово погодженої сторонами заявки та виставленого Продавцем рахунку на попередню оплату. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Продавця. Постачання Товару здійснюється за цінами, що діють на момент відвантаження. Загальна вартість Товару за Договором згідно Специфікації (Додаток №1).

П. 4.18 р. 4 Договору сторони погодили, що за необхідності, на вимогу Покупця проводиться звіряння стану розрахунків за цим Договором, результати якого оформлюються актом. Звірка розрахунків проводиться Сторонами не менше 4 разів на рік - на кожну звітну квартальну дату.

Продавець бере на себе зобов`язання після підписання Договору, отримання передоплати і рознарядки (заявки) передати Товар в строк обумовлений в п. 3.1 даного Договору, а Покупець зобов`язаний прийняти вказаний Товар (п. 5.1 р. 5 Договору).

Згідно з п. 6.1 р. 6 Договору приймання Товару за кількістю та якістю здійснюється на вказаній Покупцем станції призначення. У випадку виявлення при прийманні нестачі або невідповідної якості Товару, виклик представника Продавця обов`язків.

Відповідно до п. 11.1 р. 11 Договору останній вважається укладеним з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2018 включно, а за фінансовими зобов`язаннями до повного виконання.

Будь-які зміни і доповнення до даного Договору будуть дійсні лише за умови, якщо вони здійснені у письмовій формі і підписані уповноваженими на те представниками обох сторін (п. 11.4 р. 11 Договору).

Специфікацією до Договору №145 від 17.08.2018 сторони погодили, що поставка здійснюється на умовах FCA; найменування продукції сіль для промислового переробляння ДСТУ 4246:2003 кам`яна, сорт вищий, крупність 3, з протизлежувальною добавкою до 150г/т, без пакування (насипом), з розміщенням в напіввагоні поліпропіленового вкладиша разового використання; кількість до постачання 5 000 тонн; загальна вартість 3 149 150 грн.

11.09.2018 між сторонами у справі підписано Додаткову угоду №1 до Договору №145 від 17.08.2018 (надалі Додаткова угода №1), відповідно до якої сторони вирішили внести зміни в п. 3.1 р. 3 Договору, виклавши його у наступній редакції:

"До 25 числа місяця, що передує місяцю відвантаження, Покупець зобов`язаний у письмовій формі надати місячні обсяги постачання Товару з розбиттям подекадно за асортиментом. Постачання Товару здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA (станція Сіль, станція Шевченко), а в разі постачання автотранспортом Покупця на умовах EXW склад Продавця (з навантаженням на транспортний засіб) згідно "ІНКОТЕРМС-2000", в строк до 50 днів з моменту отримання рознарядки (заявки), а в період сезону (червень-вересень - для фасованої та затареної продукції, вересень-лютий для затареної в МКР-1, ОС (біг-бег) та не упакованої продукції) термін постачання може збільшитися до 90 днів".

Також, Додатковою угодою №1 сторонами змінено, зокрема, редакцію п. п. 4.2, 4.3 Договору та погоджено, що "форма розрахунку оплата здійснюється Покупцем впродовж 30 календарних днів з дати відвантаження Товару Продавцем або шляхом перерахування передплати Покупцем. Датою відвантаження Товару вважається дата, вказана в залізничних супровідних документах або товарно-транспортній накладній. Оплата вартості Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця".

Окрім того, Додатковою угодою №1 до Договору сторонами змінено п. 5.1 Договору, згідно з яким Покупець взяв на себе зобов`язання, після підписання Договору та отримання рознарядки (заявки), передати Товар в строк, обумовлений в п. 3.1 Договору, а Покупець зобов`язався прийняти вказаний Товар та сплатити його вартість в повному обсязі, згідно з п. 4.2 даного Договору.

28.12.2018 між сторонами у справі підписано Додаткову угоду №3 до Договору №145 від 17.08.2018 (надалі Додаткова угода №3), відповідно до якої сторони змінили редакцію п. 11.1 р. 11 Договору та погодили, що останній вважається укладеним з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.03.2019 включно, а за фінансовими зобов`язаннями до повного виконання.

В силу приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору на купівлю-продаж № 145 від 17.08.2018.

Ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ст. 664 ЦК України).

Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 689 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов укладеного правочину, згідно заявок-рознарядок ДП "Тернопільський облавтодор" за №18-6/1988 від 01.10.2018, №18/6-2008 від 01.10.2018, №18-6/2060 від 09.10.2018, №18-6/2954 від 27.12.2018 та №18-6/155 від 28.01.2019 (в матеріалах справи) на відвантаження дорожнім господарствам останнього солі технічної, крупність 3, з антизлежувачем до 150г/т в напіввагонах з використанням вкладишу вагонного, позивачем відвантажено дорожнім господарствам відповідача обумовлений Товар на загальну суму 2 571 973 грн 68 коп., зокрема:

10.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52248309 на суму 52 905,72 грн;

10.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52249042 на суму 52 905,72 грн;

11.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52266228 на суму 52 149,92 грн;

15.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52328432 на суму 53 661,52 грн;

16.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52339454 на суму 52 149,92 грн;

16.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52339421 на суму 52 905,72 грн;

17.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52356664 на суму 52 149,92 грн;

17.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52353307 на суму 52 905,72 грн;

19.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52385598 на суму 52 905,72 грн;

19.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52387263 на суму 53 661,52 грн.;

21.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52421526 на суму 52 149,92 грн;

21.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52421468 на суму 52 149,92 грн;

22.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52448776 на суму 52 149,92 грн;

22.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52448784 на суму 52 149,92 грн;

23.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52470770 на суму 52 905,72 грн;

23.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52460730 на суму 52 149,92 грн;

23.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52460755 на суму 52 149,92 грн;

23.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52457702 на суму 52 149,92 грн;

23.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52460797 на суму 52 149,92 грн;

24.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52486198 на суму 52 149,92 грн;

24.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52479797 на суму 52 149,92 грн;

26.10.2018 згідно з залізничною накладною за № 52524949 на суму 52905,72 грн;

04.11.2018 згідно з залізничною накладною за № 52665718 на суму 52 905,72 грн;

19.11.2018 згідно з залізничною накладною за № 52920162 на суму 52 149,92 грн;

28.12.2018 згідно з залізничною накладною за № 53586194 на суму 52 149,92 грн;

28.12.2018 згідно з залізничною накладною за № 53586178 на суму 53 661,52 грн;

28.12.2018 згідно з залізничною накладною за № 53586236 на суму 52 905,72 грн;

28.12.2018 згідно з залізничною накладною за № 53586228 на суму 52 905,72 грн;

28.12.2018 згідно з залізничною накладною за № 53586210 на суму 52 149,92 грн.

28.12.2018 згідно з залізничною накладною за № 53586160 на суму 52 905,72 грн.

04.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 53674941 на суму 52 149,92 грн.

04.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 53674958 на суму 52 905,72 грн.

04.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 53675047 на суму 52 149,92 грн.

05.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 53690871 на суму 52 149,92 грн;

08.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 53734935 на суму 52 149,92 грн;

10.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 53764627 на суму 52 149,92 грн;

11.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 53776738 на суму 52 905,72 грн;

12.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 53789830 на суму 52 149,92 грн;

31.01.2019 згідно з залізничною накладною за №48124507 на суму 52 149,92 грн;

31.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 48124713 на суму 52 905,72 грн;

31.01.2019 згідно з залізничною накладною за № 48123756 на суму 52 149,92 грн;

01.02.2019 згідно з залізничною накладною за № 48132542 на суму 52 149,92 грн;

02.02.2019 згідно з залізничною накладною за № 48144521 на суму 52 149,92 грн;

02.02.2019 згідно з залізничною накладною за № 48154306 на суму 52 905,72 грн;

02.02.2019 згідно з залізничною накладною за № 48154207 на суму 52 149,92 грн;

02.02.2019 згідно з залізничною накладною за № 48154413 на суму 52 149,92 грн;

03.02.2019 згідно з залізничною накладною за № 48167290 на суму 52 905,72 грн;

03.02.2019 згідно з залізничною накладною за № 48170906 на суму 52 149,92 грн;

04.02.2019 згідно з залізничною накладною за № 48176986 на суму 52 149,92 грн (належним чином засвідчені копії залізничних накладних та рахунків-фактур в матеріалах справи).

Слід зазначити, що одержувачем вантажу згідно наведених у вказаних вище залізничних накладних даних є визначені відповідачем у заявках-рознарядках, які містять посилання на Договір №145 від 17.08.2018, дорожні господарства ДП "Тернопільський облавтодор".

Інкотермс-2000 передбачають, що у випадку, коли місцем, названим у договорі в якості місця доставки, є площі продавця, поставка є завершеною, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, а в інших випадках - коли товар наданий у розпорядження покупця без розвантаження з транспортного засобу продавця.

За змістом п.1.11 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, надалі Правила, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Відповідно до п. 5.1 Правил заповнення накладної на станції призначення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил. За наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положень про електронний обмін документами на вантаж, що прибув за електронною накладною (із накладенням ЕЦП), одержувачу надається накладна в електронному вигляді у порядку, визначеному договором. За відсутності таких положень у договорі одержувачу видається накладна у паперовому вигляді, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем стації призначення.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вище залізничні накладні містять усі необхідні відомості щодо найменування товару, його кількості, відомості про станцію призначення, власника вантажу, календарний штемпель станції відправлення.

Згідно з додатком 3 Правил графи 51 "Календарний штемпель прибуття вантажу", 52 "Календарний штемпель видачі вантажу", заповнюються залізницею, а графа 53 "Підтвердження одержання вантажу вантаж одержав" безпосередньо одержувачем вантажу.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що позивачем належним чином доведено факт поставки відповідачу Товару згідно Договору №145 від 17.08.2018 на загальну суму 2 571 973 грн 68 коп.

Як вже зазначалось вище, п. п. 4.2, 4.3 р. 4 Договору, в редакції Додаткової угоди №1, сторони передбачили, що оплата здійснюється Покупцем впродовж 30 календарних днів з дати відвантаження товару Продавцем, або шляхом перерахування передплати Покупцем. Датою відвантаження Товару вважається дата вказана в залізничних супровідних документах або товарно-транспортній накладній. Оплата вартості товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця.

Таким чином, за Товар завантажений позивачем 10.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 09.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 11.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 10.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 15.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 14.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 16.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 15.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 17.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 16.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 19.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 18.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 21.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 20.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 22.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 21.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 23.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 22.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 24.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 23.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 26.10.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 25.11.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 04.11.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 04.12.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 19.11.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 19.12.2018 (включно), за Товар завантажений позивачем 28.12.2018 відповідач повинен був розрахуватись до 27.01.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 04.01.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 03.02.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 05.01.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 04.02.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 08.01.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 07.02.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 10.01.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 09.02.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 11.01.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 10.02.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 12.01.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 11.02.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 31.01.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 02.03.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 01.02.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 03.03.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 02.02.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 04.03.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 03.02.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 05.03.2019 (включно), за Товар завантажений позивачем 04.02.2019 відповідач повинен був розрахуватись до 06.03.2019 (включно).

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, як стверджує позивач, відповідач своїх зобов`язань по оплаті вартості відвантаженого ДП "Артемсіль" протягом жовтня 2018 р. лютого 2019 р. товару на загальну суму 2 571 973,68 грн не виконав.

З наявного в матеріалах справи, підписаного повноважними представниками сторін Акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 по 28.03.2019 вбачається, що дебіторська заборгованість в користь ДП "Артемсіль" становить 2 571 973,68 грн.

24.04.2019 позивач звернувся до відповідача з листом за №23/11-183 від 22.04.2019 яким повідомив, що станом на 18.04.2019 заборгованість ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" становить 2 571 973 грн 68 коп. та, відповідно, просив у найкоротший термін перерахувати кошти на поточний рахунок ДП "Артемсіль". Одночасно повідомив, що у разі несплати суми основного боргу підприємство буде змушене звернутись до суду відповідно до чинного законодавства України з покладанням на відповідача судових витрат та штрафних санкцій.

Однак відповідачем зазначений лист залишено без відповіді та задоволення, що і зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач в судове засідання не прибув, не заперечив належними та допустимими доказами доводів позивача, не надав доказів добровільної сплати боргу, як і не надав суду доказів на підтвердження наведених ним у відзиві на позов доводів про поставку Товару позивачем не на підставі Договору №145 від 17.08.2018.

Ст. 83 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Факт виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за Договором №145 від 17.08.2018 та відвантаження дорожнім господарствам ДП "Тернопільський облавтодор" згідно заявок останнього обумовленого Договором товару підтверджено наявними в матеріалах справи документами.

Окрім того, як вже зазначалось вище в матеріалах справи наявний акт звірки розрахунків за період з 01.01.2019 по 28.03.2019 підписаний повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками юридичних осіб.

Зі змісту вказаного Акту вбачається, що на момент його підписання дебіторська заборгованість в користь ДП "Артемсіль" становить 2 571 973,68 грн.

Окрім того, дослідивши наведені у вказаному акті відомості суд встановив, що станом на 01.01.2019 дебіторська заборгованість становила 1 577 346,20 грн, в період з 01.01.2019 по 28.03.2019 остання збільшилась на суму 994 627,48 грн.

Судом встановлено, що згідно наведених вище залізничних накладних за період з жовтня по грудень місяць 2018 року (включно) позивачем відвантажено Товар саме на суму 1 577 346,20 грн, а в період з січня по лютий місяць 2019 року на суму 994 627,48 грн.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові №910/1389/18 від 05.03.2019).

За даних обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ДП "Артемсіль" про стягнення з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України" 2 571 973 грн 68 коп. основного боргу є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється в письмовій формі.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Ст. ст. 546-551 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

П. 8.8 Договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 11.09.2018, сторони передбачили, що у разі порушення своєчасної оплати за поставлений Товар, Покупець сплачує Продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення. Пеня нараховується впродовж шести місяців, з наступного дня коли повинна була надійти оплата за поставлений Товар.

На підставі наведених норм чинного законодавства, умов Договору позивачем по кожній поставці окремо, з врахуванням встановленого умовами договору терміну здійснення розрахунків, за період з 10.11.2018 по 30.04.2019, нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 295 394,11 грн.

В п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", з наступними змінами і доповненнями (надалі Постанова №14), зазначено, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. При цьому, в п. 1.9 Постанови №14 роз`яснено судам, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов`язання визначається до настання певного терміну, то останнім днем виконання такого зобов`язання вважається день, що передує цьому терміну. Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов`язання визначено "по" або "включно", то останнім днем виконання такого зобов`язання буде саме цей день.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначених позивачем періодів, з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище залізничних накладних та рахунків-фактур Товару, передбаченого умовами Договору терміну здійснення розрахунків, провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені, згідно якого в межах визначених позивачем періодів правомірним є нарахування останньої в загальній сумі 295 300 грн 21 коп.

Пеня в сумі 93,90 грн нарахована позивачем та заявлена до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Відповідно до вимог ст. ст. 129, 130 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 43 009 грн 12 коп. відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 73-74, 76-79, 86, 123, 129, 197, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 31995099, на користь Державного підприємства "Артемсіль", вул. Чкалова, 1а, м. Соледар, Бахмутський район, Донецька область, 84545, ідентифікаційний код 00379790:

- 2 571 973 грн 68 коп. основного боргу;

- 295 300 грн 21 коп. пені;

- 43 009 грн 12 коп. - в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. В задоволенні решти частини позову - відмовити.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.09.2019

Суддя І.М. Гирила