Справа № 909/576/17
УХВАЛА

20.09.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги Приватного підприємства "АДЛЄР" на бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківській області Кушніра Олега Вікторовича від 09.09.2019 вх.№17487/19 у справі

за позовом: Приватного підприємства "АДЛЄР", вул. Авіаторів, 9, м. Житомир, 10007

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов Аграр", вул. Франка, 70, с. Манява, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77772

про стягнення заборгованості в сумі 728783,28 грн.

за участю:

від стягувача: представник не з"явився;

від боржника: представник не з"явився;

Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович

встановив: 09.09.2019 Приватне підприємство "АДЛЄР" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із скаргою вх.№17487/19 на бездіяльність приватного виконавця, в обґрунтування якої зазначило, що приватний виконавець не вчинив належних, повних та об"єктивних виконавчих дій у строки та в порядку, визначені п.8 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" щодо примусового виконання наказу у цій справі.

10.09.2019 суд призначив вказану скаргу до розгляду в судовому засіданні на 19.09.2019 (ухвала від 10.09.2019).

Представник скаржника в судовому засіданні 19.09.2019 вимоги скарги підтримав, просив суд визнати неправомірною бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича у виконавчому провадженні №58228705 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.07.2018 у справі №909/576/17.

В судовому засіданні Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович проти скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на скаргу від 18.09.2019 вх.№15959/19. Зазначив що скарга ґрунтується на припущеннях, є передчасною, не підкріплена належними доказами, так як ним, крім виконавчих дій, зазначених в Єдиному державному Реєстрі виконавчих проваджень, вчинялось багато інших запитів щодо виявлення майна боржника на яке може бути звернене стягнення, відповідно до Закону України "Про виконавче провадженння".

19.09.2019 суд вийшов до нарадчої кімнати до 11:00 години 20.09.2019 .

В судовому засіданні 20.09.2019 суд проголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

Обставини, встановлені судом при розгляді скарги.

Приватне підприємство "АДЛЄР" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов Аграр" про стягнення заборгованості в сумі 728783,28 грн., з яких: 312657,54 грн. пені, 144349,07 грн. інфляційних та 271776,67 грн. - 30% річних.

11.07.2017 Господарський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення: позов Приватного підприємства "АДЛЄР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов Аграр" про стягнення заборгованості в сумі 728783,28 грн. - задоволити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов Аграр" на користь Приватного підприємства "АДЛЄР" - 312657 грн. 54 коп. пені, 144349 грн. 07 коп. інфляційних, 271776 грн. 67 коп. - 30% річних та 10931 грн.75 коп. судового збору.

28.07.2017 суд на виконання вказаного рішення видав наказ та надіслав на адресу стягувача.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.07.2017 скасовано в частині стягнення 156328,77 грн пені. В цій частині в позові відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ТОВ "Сатанов Аграр" в дохід Державного бюджету України 12024,92 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

10.08.2018 суд на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.07.2018 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 видав наказ та направив його стягувачу.

29.01.2019 на підставі заяви ПП "Адлєр" від 29.01.2019 Приватний виконавець Кушнір Олег Вікторович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №58228705 та постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

01.02.2019 приватний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника; 06.02.2019 постанову про арешт майна боржника. Також, вчиняв окремі дії щодо виявлення нерухомого майна та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Зокрема, направляв 06.02.2019 запит до Головного управління Держспоживслужби в Івано-Франківській області про наявність майна; запит до Управління держпраці в Івано-Франківській області про наявність майна; запит до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про наявність майна; 13.02.2019 запит до Регіонального сервісного центру МВС про наявність рухомого майна; 13.02.2019 вимогу до Головного управління статистики в Івано-Франківській області про надання інформації державного статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за різними формами звітності; 13.02.2019 запит до ДП "Аграрні реєстри" про видані аграрні розписки, а також відомості про майно в осіб, що є боржниками і кредиторами за такими розписками; 13.02.2019 запит до Департаменту агропромислового розвитку стосовно зібраного боржником врожаю 2017-2018 роках та проведення посівних робіт 2018-2019 років; 19.02.2019 запит до ДП "Держреєстри України" про здане зерно з ідентифікуючими даними володільця; 14.03.2019 та 19.06.2019 вимогу до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області стосовно дебіторської заборгованості боржника; 12.03.2019 та 20.06.2019 запит до ТОВ "Аграрна компанія 2016" про наявність сої та пшениці.

Однак Приватне підприємство "АДЛЄР" вважає, що приватний виконавець при виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2018 у цій справі не дотримувався вимог законодавства щодо строків та порядку вчинення виконавчих дій спрямованих на реальне виконання рішення суду, а тому звернувся в суд із скаргою про визнання бездіяльності неправомірною та поновлення його порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при розгляді скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначений Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону).

За змістом ч. 1 і 2 ст. 18 Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В той же час, чітко визначена законом процедура здійснення виконавчого провадження не може бути змінена або доповнена виконавцем на власний розсуд.

Крім того, виходячи з положень ст.ст. 1, 2, 18 Закону, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Для виконання, визначених законом функцій, державний виконавець наділений відповідними повноваженнями, які кореспондуються з правами стягувача на примусове виконання рішення суду, прийнятого на його користь.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом, тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний виконавець в період з 29.01.2019 - 09.09.2019 вчиняв окремі дії щодо виявлення нерухомого майна та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Водночас, сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без дотримання приватним виконавцем періодичності, встановленої ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Суд погоджується з доводами скаржника, що приватний виконавець не вчиняв дії щодо розшуку та виявлення майна, здійснення перевірок майнового стану боржника, кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, та інші дії відповідно до сукупності визначеної статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України обов`язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

У ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Господарський суд вважає, що неправомірна бездіяльність приватного виконавця під час виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.07.2018 у справі №909/576/17 порушує права стягувача на виконання рішення суду, яке гарантоване йому Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов"язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 343 ГПК України).

З огляду на викладене, скарга Приватного підприємства "АДЛЄР" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича від 09.09.2019 вх.№17487/19 є обгрунтованою та належить до задоволення.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 345 ГПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. 234, 235, 255, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного підприємства "АДЛЄР" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича від 09.09.2019 вх.№17487/19 задовольнити.

2.Визнати бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича у виконавчому провадженні №58228705 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.07.2018 у справі №909/576/17 неправомірною.

3. Зобов"язати Приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича

- усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №58228705 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.07.2018 у справі №909/576/17 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

4. У десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали повідомити Господарський суд Івано-Франківської області та Приватне підприємство "АДЛЄР" про її виконання в порядку ст.345 ГПК України.

5. Копію цієї ухвали направити учасникам судового процесу, Приватному виконавцю виконавчого округу Івано-Франківській області Кушніру Олегу Вікторовичу (вул. Василіянок, 60, офіс 3, м. Івано-Франківськ, 76000).

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 25.09.2019.

Суддя Т.В. Максимів