ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1092/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Кощеєва І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 (повний текст складений 16.05.2019, суддя Манько Г.В.) у справі №904/1092/19

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

до відповідача: Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 3743 грн. 59 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на свою користь 3743 грн. 59 коп. заборгованості за надані послуги зв`язку пільговій категорії населення за період з 01.09.2017 по 31.12.2017.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/1092/19 позов задоволено; з Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на користь Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" стягнуто 3 743,59 грн. заборгованості та 1 921 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Самарського району м.Дніпра, і саме відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Місцевим господарським судом зазначено, що всупереч положенням Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, статей 89, 102 Бюджетного кодексу України, Положенню про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, відповідач не відшкодував розмір пільг за надані позивачем телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення з 01.09.2017 по 31.12.2017, жодних належних доказів неможливості ним своєчасно відшкодувати позивачу витрати за надані послуги зв`язку на пільгових умовах окремим категоріям за період з 01.09.2017 по 31.12.2017, а також жодних доказів, які б звільняли його від цього обов`язку суду не надав.

Як зазначено місцевим господарським судом, чинним законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/1092/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд, здійснюючи заміну відповідача з Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради на Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради порушив норми процесуального права, оскільки станом на час проведення заміни Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради не припинило свою діяльність, а Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради відповідно до Положення не є його правонаступником.

Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що ним подавалась заява про закриття провадження у справі, яка не відображена у рішенні суду та не наведені підстави її відхилення.

Апелянт зазначає, що відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 (надалі Порядок №256) отримані субвенції перераховуються протягом 1 операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, оскільки у період з 01.09.2017 по 31.12.2017 субвенції для проведення розрахунків за надані пільги населенню, що користується послугами зв`язку не надходили, тому вимоги про стягнення відшкодування пільг за надані позивачем телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення з 01.09.2017 по 31.12.2017 вважає безпідставними.

Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що перерахування субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення державних програм соціального захисту населення здійснюється в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів, які можуть бути зареєстровані на підставі відповідного договору, оскільки за спірний період такий договір з позивачем відсутній, відсутні і підстави для відшкодування понесених витрат за надані позивачем телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення.

Також апелянт звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини про те, що виконання рішення про стягнення коштів з державної установи могло бути здійснено лише за умови, якщо такі витрат були попередньо передбачені у законі про державний бюджет.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2019 (суддя Орєшкіна Е.В.) апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту наданий строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме надання доказів сплати судового збору.

15.07.2019 від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліку апеляційної скарги разом з доказами сплати судового збору.

16.07.2019 розпорядженням керівника апарату суду, відповідно до пунктів 2.3.50, 2.6.2 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1092/19 з метою дотримання процесуального строку на вчинення відповідної дії, а саме відкриття провадження у справі, у зв`язку з відпусткою судді доповідача Орєшкіної Е.В.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019, справу №904/1092/19 передано колегії суддів у складі: Подобєд І.М. (головуючий, доповідач), Широбокова Л.П., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2019 (колегія суддів: Подобєд І.М. (головуючий, доповідач), Широбокова Л.П., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/1092/19 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

26.07.2019 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач апеляційну скаргу вважає безпідставною та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Позивач не погоджується із доводами апелянта щодо неправильної заміни відповідача у справі, посилаючись на те, що: по-перше, така ухвала підлягає оскарженню окремо від рішення, що не було зроблено відповідачем; по-друге, в матеріалах справи міститься копія рішення Самарської районної у місті Дніпрі ради від 31.01.2019 №6/22 про припинення діяльності Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради шляхом реорганізації (приєднання) до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради; відповідно до пункту 1.8 Положення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до його складу входять відділи з усіх видів соціальної допомоги та компенсацій Самарського району.

Позивач зазначає, що чинним законодавством передбачений безумовний обов`язок оператора телекомунікацій (позивача) надавати пільги визначеним категоріям населення, який кореспондується із безумовним обов`язком держави в особи її органів відшкодувати такі пільги, тому є безпідставними доводи апелянта про відсутність фінансування та відсутність укладеного з позивачем договору.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.07.2019 для розгляду справи №904/1092/19 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів: Широбокової Л.П., Антоніка С.Г.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Антоніка С.Г. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2019 визначено для розгляду справи №904/1092/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.08.2019 справу №904/1092/19 прийнято до свого провадження колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Кощеєва І.М.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Структурний підрозділ "Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" є оператором телекомунікацій та на підставі ліцензії №000872 від 04.10.2017 надає загальнодоступні телекомунікаційні послуги фіксованого місцевого телефонного зв`язку.

Структурним підрозділом "Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у період з 01.09.2017 по 31.12.2017 надавалися телекомунікаційні послуги на пільгових умовах споживачам, які проживають на території Самарського району міста Дніпра, що підтверджується копіями договорів про надання телекомунікаційних послуг з пільговими категоріями населення.

У період з 01.09.2017 по 31.12.2017 Структурним підрозділом "Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надавалися телекомунікаційні послуги на пільгових умовах споживачам, які проживають на території Самарського району міста Дніпра на загальну суму 3 743,59 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги між Структурним підрозділом "Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Управлінням соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради (форма №3 пільга).

Нараховані позивачем суми наданих пільг визначених категоріям населення збігаються з наявними в матеріалах справи розрахунками видатків по кожній пільговій категорії населення по кожному з заявлених позивачем періодів надання відповідних пільг.

26.06.2018 Структурний підрозділ "Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Управлінням соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради із заявою (вих. №3285) про відшкодування 3743 грн. 59 коп. заборгованості за надані послуги зв`язку пільговій категорії населення за період з 01.09.2017 по 31.12.2017.

Листом від 18.07.2018 за вих. №7359 Управлінням соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради відмовлено у відшкодуванні за надані послуги зв`язку пільговій категорії населення з посиланням на відсутність у 2017 році видатків на здійснення оплати пільг з послуг зв`язку пільговим категоріям населення.

28.11.2018 Структурний підрозділ "Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Управлінням соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради із заявою (вих. №4398) про звірки списку осіб, які користувалися пільгами за телекомунікаційні послуги у період з 01.09.2017 по 31.12.2017.

Листом від 04.12.2018 за вих. №11449 Управлінням соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради повернуті списки осіб, які користувалися пільгами за телекомунікаційні послуги у період з 01.09.2017 по 31.12.2017 без опрацювання у зв`язку із відсутністю договору на проведення розрахунків за надані пільги.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" посилається на відмову відповідача відшкодувати за надані послуги зв`язку пільговій категорії населення за період з 01.09.2017 по 31.12.2017 та просить стягнути з нього відшкодування у сумі 3 743,59 грн., проти чого заперечує Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є відшкодування за надані послуги зв`язку пільговій категорії населення 3 743,59 грн. за період з 01.09.2017 по 31.12.2017 у сумі

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються, зокрема: пільги щодо оплати послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв`язку (телекомунікаційні послуги) та визначено категорії громадян, яким надано вказані пільги.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно зі статтями 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 затверджений "Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (Порядок №256) та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Зокрема, пунктом Порядку № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. Відповідно до Постанови головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення - є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у 2017 році було Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради.

Рішенням Самарської районної у місті Дніпрі ради №6/22 від 31.01.2019 припинено діяльність Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради як юридичної особи шляхом реорганізації (приєднання до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради) з 24.04.2019.

Відповідно пункту 2.1.2 Положення про Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради основними завданнями Управління в межах повноважень є призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством України, надання пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату жит локо-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Згідно пунктів 3, 10, 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (надалі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга"; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

Матеріалами справи підтверджується, що Структурний підрозділ "Дистанція сигналізації та зв`язку Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" направляв Управлінню соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради на електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у період з вересня по грудень 2017 року, згідно з формою "2-пільга", а також звертався із заявою про відшкодування за телекомунікаційні послуги та звірку громадян, що користуються пільгами на телекомунікаційні послуги у період з 01.09.2017 по 31.12.2017.

За викладеного, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Самарського району міста Дніпра, і саме відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Між тим, всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних доказів неможливості ним своєчасно відшкодувати позивачу витрати за надані послуги зв`язку на пільгових умовах окремим категоріям громадян за період з 01.09.2017 по 31.12.2017, а також жодних доказів, які б звільняли його від цього обов`язку, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 743,59 грн. заборгованості по компенсації пільг на телекомунікаційні послуги, надані пільговим категоріям громадян, які проживають в Самарському районі міста Дніпра, колегія суддів вважає обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, що на час виникнення спірних правовідносин не передбачений механізм надання субвенції з державного бюджету на компенсацію оператору телекомунікаційних послуг особам, які мають на це право, а також, що не виділялися кошти для компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги у 2017 році і з місцевого бюджету, оскільки надання пільг щодо оплати послуг зв`язку певним категоріям населення та обов`язок їх відшкодування постачальникам таких послуг відбувається у відповідності до вимог законів України, якими такі пільги встановлено, а відтак, оскільки такі закони є чинними і їх дія не зупинена, правові підстави для припинення позивачем надання пільг з оплати послуг зв`язку та звільнення відповідача від обов`язку щодо їх відшкодування, відсутні. При цьому, відсутність коштів та/або відповідних видатків у бюджеті, не звільняє відповідача від виконання зазначеного обов`язку. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2018 у справі №903/343/17.

Доводи апелянта про відсутність укладеного договору відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки неукладення сторонами договору на 2017 рік щодо відшкодування позивачу відповідачем витрат на надання у 2017 році телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян не означає відсутність у відповідача зобов`язань з відшкодування позивачу таких витрат. Ці обов`язки виникають у відповідача із положень чинного законодавства та з фактичного надання позивачем таких послуг особам, соціальним забезпеченням яких займається відповідач.

За загальним правилом, у відповідності до статей 599, 625 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

При цьому чинним законодавством не передбачена залежність відшкодування відповідачем витрат позивача від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

За приписами частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Бруманеску проти Румунії" дійшов висновку про те, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права, і для того, щоб судове рішення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно, щоб воно було розумно передбачуваним. Отже, забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності.

При цьому слід зазначити, що згідно Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Редакція газети "Правоє дєло" та Штекель проти України" у судовому рішенні національного суду є можливим посилання на судові рішення українських судів, у яких суди схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, якими врегульовано подібні відносини, або у яких був загальний підхід національних судів у таких справах та вбачається, що відповідне тлумачення або загальний підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття судового рішення зі спору у подібних відносинах.

Апеляційним господарським судом врахована зазначена практика Європейського суду з прав людини при розгляді цієї справи, а також загальний підхід щодо розгляду спорів про стягнення відшкодування з надання послуг зв`язку пільговим категоріям громадян, який викладений у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №924/781/17, від 06.06.2018 року у справі №911/1541/17 від 17.04.2018 року у справі №911/4249/16.

Окрім цього, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим, держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію та несе негативні наслідки відсутності такого правового регулювання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00), Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

За правилами частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Листом Міністерства фінансів України від 30.06.2011 №31-07310-10-24/16584, зокрема, роз`яснено, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Враховуючи викладене та те, що позивачем фактично надані послуги зв`язку на пільгових умовах визначеним категоріям громадян у спірному періоді, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, за спірний період з 01.09.2017 по 31.12.2017, а відсутність письмового договору протягом цього періоду чи бюджетних призначень на відповідні видатки не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання з відшкодування позивачу вартості наданих послуг, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача, що місцевим судом при прийнятті оскаржуваного рішення, порушено норми процесуального права, оскільки за суб`єктним складом, характером спірних правовідносин, їх правовим регулюванням, спір у даній справі не підлягає вирішенню у господарському суді та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки у відносинах щодо розрахунку з позивачем за надані ним особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги у період з 01.09.2017 по 31.12.2017, Управління виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як боржник у зобов`язальних цивільних правовідносинах.

Щодо доводів апелянта про неправомірність заміни відповідача у справі, то апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача, що ухвала про заміну сторони може бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду, крім того, в матеріалах справи міститься копія рішення Самарської районної у місті Дніпрі ради від 31.01.2019 №6/22 про припинення діяльності Управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради шляхом реорганізації (приєднання) до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, відповідно до пункту 1.8 Положення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до його складу входять відділи з усіх видів соціальної допомоги та компенсацій Самарського району.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/1092/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/1092/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Кощеєв