РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2019Справа № 910/10415/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/10415/19

за позовом приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО», м. Київ,

до товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБУС», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Київ ,

про стягнення 8 352,94 грн.

без виклику учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» (далі - Товариство) до товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБУС» (далі - Компанія) про стягнення 8 352,94 грн. страхового відшкодування.

Товариство обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 17.10.2016 позивачем (страховик) і ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір № 3-01, за умовами якого Товариство взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Suzuki» д/н НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП;

- 11.10.2017 о 11 год. 00 хв. у місті Києві по вулиці Каунаська, 13-А, сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля «Suzuki», автомобіля марки «Volkswagen» (реєстраційний номер НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_3, автомобіля марки «MAN» (реєстраційний номер НОМЕР_3), під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження;

- Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 08.12.2017 зі справи №755/15890/17-п ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі 340 грн.;

- Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко Техно Мегаполіс» (далі - ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс») 13.10.2017 виставлено рахунок № 01379 на суму 16 705,87 грн. (з ПДВ);

- страхове відшкодування у сумі 16 705,87 грн. було сплачено шляхом заліку, що підтверджується такими документами: листами від 25.10.2017 № 8218/801996 та від 30.10.2017 № 8435/801996; довідками б/д б/д;

- цивільно-правова відповідальність власника «MAN» як страхувальника на момент ДТП була застрахована Компанією за полісом №АК/3087121, за яким: ліміт за шкоду майну - 100 000 грн.; франшиза складає 0 грн.;

- позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою від 27.02.2018 №1624 про виплату страхового відшкодування у сумі 16 705,87 грн.;

- відповідач 08.06.2018 надіслав позивачу відповідь на вимогу № ЦВ-ЦВ-5742/2, в якій відмовився здійснювати виплату страхового відшкодування посилаючись на те, що: ОСОБА_1 визнано винним лише у зіткненні з автомобілем «Volkswagen»; за шкоду завдану власнику транспортного засобу «Suzuki» цивільно-правова відповідальність не виникає;

- в силу приписів пункту 36.3. статті 36 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) з відповідача має бути стягнуто страхове відшкодування у сумі 8 352,94 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1.

Ухвалу суду від 14.08.2019 було надіслано відповідачу (на адресу, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та третій особі (на адресу, вказану у позовній заяві), що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Третя особа вимоги ухвали не виконала та письмові пояснення у визначений строк не подала.

30.08.2019 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому Компанія заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що: ОСОБА_1 визнано винним лише у зіткненні з автомобілем «Volkswagen»; за шкоду завдану власнику транспортного засобу «Suzuki» цивільно-правова відповідальність у ОСОБА_1 не виникає; шкода завдана майну позивачем не оцінена та не враховано фізичний знос.

05.09.2019 позивач подав суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів Компанії і просив позовні вимоги задовольнити повністю.

11.09.2019 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів позивача, вказавши мотиви, які були викладені у відзиві.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.10.2016 позивачем (страховик) і ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір № 3-01 (далі - Договір), за умовами якого Товариство взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Suzuki» д/н НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

11.10.2017 об 11 год. 00 хв. у місті Києві по вулиці Каунаська, 13-А, сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля «Suzuki», автомобіля марки «Volkswagen» (реєстраційний номер НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_3, автомобіля марки «MAN» (реєстраційний номер НОМЕР_3), під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 08.12.2017 зі справи №755/15890/17-п ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі 340 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко Техно Мегаполіс» (далі - ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс») 13.10.2017 виставлено рахунок № 01379 на суму 16 705,87 грн. (з ПДВ).

Позивачем 25.10.2017 було складено страховий акт № 9250-02 та 30.10.2017 додаток № 1 до страхового акта, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 16 705,87 грн.

Слід зазначити, що Товариством і ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс» було укладено договір про співробітництво № 2606/15-ЗТ та додаткові угоди до нього (у тому числі від 14.07.2017 № 5), на виконання яких Товариство перерахувало ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс» авансовий платіж у сумі 500 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.07.2017 №15434 на суму 500 000 грн.

Враховуючи викладене, страхове відшкодування у сумі 16 705,87 грн. було сплачено шляхом заліку, що підтверджується такими документами: листами від 25.10.2017 № 8218/801996 та від 30.10.2017 № 8435/801996; довідками б/д б/д.

Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою від 27.02.2018 №1624 про виплату страхового відшкодування у сумі 16 705,87 грн.

Відповідач 08.06.2018 надіслав позивачу відповідь на вимогу № ЦВ-ЦВ-5742/2, в якій відмовився здійснювати виплату страхового відшкодування посилаючись на те, що: ОСОБА_1 визнано винним лише у зіткненні з автомобілем «Volkswagen»; за шкоду завдану власнику транспортного засобу «Suzuki» цивільно-правова відповідальність у ОСОБА_1 не виникає.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Водночас, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника «MAN» як страхувальника на момент ДТП була застрахована Компанією за полісом №АК/3087121, за яким: ліміт за шкоду майну - 100 000 грн.; франшиза складає 0 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Фонду державного майна України та Мін'юсту, від 24.11.2003, № 142/5/2092 встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

За змістом статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Строки і порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені статтями 36, 37 Закону.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що: ОСОБА_1 визнано винним лише у зіткненні з автомобілем «Volkswagen»; за шкоду завдану власнику транспортного засобу «Suzuki» цивільно-правова відповідальність у ОСОБА_1 не виникає; шкода завдана майну позивачем не оцінена і не враховано фізичний знос.

Так, Компанія зазначає, що згідно з постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 08.12.2017 зі справи №755/15890/17-п:

- ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2, по вул. Каунаська, 13-А в м. Києві, при зміні напрямку руху, об'їзду перешкоди, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «MAN» д.н.з. НОМЕР_3, після чого зіткнення з автомобілем «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_1;

- ОСОБА_1, керуючи автомобілем «MAN» д.н.з. НОМЕР_3, по вул. Каунаська, 13-А в м. Києві, при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2, який наближався з лівої сторони та скоїв з ним зіткнення.

Вказані твердження відповідача спростовуються обставинами, які були встановлені Дніпровським районним судом міста Києва та в силу приписів частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування.

Так, постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 08.12.2017 зі справи №755/15890/17-п встановлено, що досліджені у справі докази свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_6, який порушив пункт 10.1 ПДР України, оскільки при зміні напрямку руху, об'їзду перешкоди, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «MAN» д.н.з. НОМЕР_3, та з вини водія ОСОБА_1, який порушив пункт 10.11 ПДР України, оскільки у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Отже, з судового рішення вбачається, що особами винними у ДТП, яка сталася 11.10.2017, є як ОСОБА_6, так і ОСОБА_1

Та обставина, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 безпосередньо не зіткнувся із застрахованим автомобілем «Suzuki», не звільняє вказану особу від вини у ДТП, в результаті якої і було пошкоджено автомобіль «Suzuki».

Відповідно до пункту 36.3. статті 36 Закону у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

З огляду на викладене, в силу приписів вказаної норми страхове відшкодування у сумі 16 705,87 грн. має бути поділено між ОСОБА_6 (8 352,94 грн.) і ОСОБА_1 (8 352,94 грн.).

Що ж до тверджень відповідача про непроведення оцінки та невирахування фізичного зносу, то слід вказати таке.

Строк експлуатації застрахованого Товариством транспортного засобу на момент ДТП не перевищував 7 років, а тому відсутні підстави для застосування фізичного зносу.

Твердження відповідача про те, що після оцінки сума страхового відшкодування значно зменшиться документально непідтверджено.

З поданих позивачем суду документів (акт огляду колісного транспортного засобу та рахунок від 13.10.2017 № 01379) вбачається, що ремонті роботи були проведені відповідно до тих пошкоджень, які були отримані в результаті ДТП.

Крім того, слід зазначити, що відповідач не скористався своїм правом щодо проведення самостійного експертного дослідження щодо фактичної вартості ремонтних робіт і не заявив відповідного клопотання суду.

Господарський суд дійшов висновку, що факт події, вина та заподіяння шкоди підтверджено судовим рішенням, розмір заподіяної і відшкодованої шкоди підтверджений протоколом огляду і калькуляцією, страховим актом і платіжним дорученням, своєчасне звернення - регресною вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у сумі 8 352,94 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, будинок 31; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17; код 31650052) до товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБУС» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, будинок 32, корпус ЛІТ. В, код 20448234), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), про стягнення 8 352,94 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБУС» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, будинок 32, корпус ЛІТ. В, код 20448234) на користь приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, будинок 31; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17; код 31650052) 8 352 (вісім тисяч триста п'ятдесят дві) грн 94 коп. страхового відшкодування і 1 921 (одну тисячу дев'ятсот двадцять одну) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.10.2019.

Суддя І.Д. Курдельчук