РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019Справа № 910/6721/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Левченка Юрія Володимировича

до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії Головного управління по місту Києву та Київській області

про стягнення 12 000, 00 грн.

за участю представників сторін:

позивач: Левченко Ю.В.

від відповідача: Литвин А.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець Левченко Юрій Володимирович (далі - ФОП Левченко Ю.В. , позивач) з позовною заявою до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії Головного управління по місту Києву та Київській області (далі - АТ "Ощадбанк", відповідач) про стягнення збитків у сумі 12 000, 00 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що у порушення умов договору еквайрингового обслуговування № 75-21/1908 від 04.04.2016 р. відповідач не перерахував належні позивачу грошові кошти у сумі 12 000,00 грн. У позові ФОП Левченко Ю.В. просить стягнути з АТ "Державний ощадний банк" збитки у сумі 12 000,00 грн., завдані внаслідок безпідставного неперерахування банком на поточний рахунок позивача грошових коштів у вказаній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач надав суду відзив, в якому проти позову заперечив, вказав, що утримання грошових коштів позивача було здійснене на підставі опротестування транзакції держателя платіжної картки на суму 12 000,00 грн. банком-емітентом такої платіжної картки.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що ФОП Левченко Ю.В. у строк, визначений договором еквайрингового обслуговування, на запити банку не надав платіжні документи, які б свідчили про правомірність надходження від держателя (третьої особи) платіжної картки грошових коштів позивачу у сумі 12 000,00 грн., тому банк-емітент здійснив їх опротестування. За таких обставин кошти у сумі 12 000,00 грн. були повернуті на рахунок банка-емітента власника платіжної картки, оскільки вказані банківські операції вважались недійсними. Просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що 04.04.2016 р. між ФОП Левченко Ю.В. (торговець) та АТ "Державний ощадний банк" (банк) був укладений договір на еквайрингове обслуговування торгово-сервісного підприємства № 72-21/1908 від 04.04.2016 р. (далі - договір). Відповідно до умов цього договору торговець бере на себе зобов`язання приймати оплату від клієнтів в торговельних точках торговця спеціальним платіжним засобом (далі - СПЗ) у якості рівноцінного платіжного засобу, за товари, роботи та/або послуги за процедурою, що визначена в цьому договорі, а банк забезпечує обробку документів та перерахування коштів на поточний рахунок торговця за операціями, які були проведені за допомогою СПЗ з використанням устаткування банку (п. 2.2 договору).

Для проведення платежів, здійснених з використанням спеціального платіжного засобу відповідної платіжної системи під час оплати товарів, робіт та/або послуг у торговельних точках торговця, банк передає в строкове, платне, тимчасове користування торговцю устаткування, порядок та умов користування яким визначаються у цьому договорі (п. 2.3 договору).

Банк зобов`язується, зокрема, здійснювати зарахування коштів на поточний рахунок торговця, зазначений торговцем у додатку 5 до цього договору, не пізніше 1 робочого дня з дня надходження до банку звітів торговця про проведені операції з використанням СПЗ під час здійснення еквайрингу, за винятком випадків, коли операція визнається недійсною відповідно до умов, зазначених у розділі 8 договору (п. 3.1.3 договору).

Банк має право у безумовному порядку здійснювати утримання з поточних чи наступних відшкодувань або платежів на користь торговця, зокрема, по операціях, по яких банком одержано опротестування від держателя СПЗ, банку-емітента СПЗ або по спірних операціях (п. 4.1.7.1 договору).

Зі свого боку, торговець зобов`язується, зокрема:

- проводити операції з використанням СПЗ тільки після одержання коду авторизації у процесинговому центрі (п. 3.2.1);

- при здійсненні платежу з використанням СПЗ суворо дотримуватись вимог Інструкції з обслуговування платіжних карток, розміщеної на сайті банку, у частині перевірки та ідентифікації СПЗ (п. 3.2.2);

- протягом 2 банківських днів з моменту надходження від банку вимоги направляти останньому копії документів по операціях, за винятком випадків, зазначених у п. 5.11 договору. На документах за операціями повинні чітко визначатись такі реквізити: номер СПЗ, сума і код валюти операції, код авторизації, підпис держателя СПЗ, назва торговця (п. 3.2.25).

Відповідно до п. 7.3 договору після завершення процедури опротестування операції з СПЗ і в тому випадку, якщо згідно з правилами відповідної платіжної системи, банк доводить правомірність операції, що пройшла в торговельних точках торговця, сума операції, за виключенням комісійної винагороди банку, визначеної у тарифах, зараховується на поточний рахунок торговця, якщо перерахування коштів за цією операцією було затримано банком.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє протягом 1 року, з подальшою його пролонгацією (п.п. 12.1, 12.3).

Судом встановлено, що на виконання договору еквайрингового обслуговування, ФОП Левченко Ю.В. отримав від банку у користування платіжний засіб (POS-термінал), модель Ingenico iWL 220, заводський номер 11347WL60303744, інвентарний номер 87856, що підтверджується актом приймання-передачі устаткування від 04.04.2016 р., який позивач розмістив у приміщенні клубу за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного, 8/10.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.08.2016 р. третьою особою за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_1 через зазначений платіжний засіб (POS-термінал) були проведені три банківські операції (кожна по 4 000,00 грн.) з оплати наданих позивачем послуг на загальну суму 12 000,00 грн. за кодами авторизації № 06666Z (чек № 591), № 04337Z (чек № 593), № 08267Z (чек № 595).

Однак, зазначені кошти (у сумі 12 000,00 грн.) не були зараховані банком на розрахунковий рахунок позивача, а 15.08.2016 р. були списані АТ "Ощадбанк" з його транзитного рахунку № НОМЕР_2 з урахуванням валютного курсу у сумі 12 118,14 грн.

На запит ФОП Левченка Ю.В. електронним листом відповідач повідомив позивача про те, що три транзакції на суму 12 000,00 грн. (які мали місце 10.08.2016 р.) мають ознаки шахрайських і підлягають додатковій перевірці.

А 30.08.2016 р. на електронну адресу ФОП Левченко Ю.В. () надійшов лист № 75/1-08/2579, у якому відповідач вказував про надходження на адресу банку претензій від банку-емітента по виконаних 10.08.2016 р. транзакціях через POS-термінал на загальну суму 12 000,00 грн. (коди авторизацій №№ 06666Z, 04337Z, 08267Z) та просив позивача надати документи на підтвердження дійсності зазначених вище операцій чи спростування факту неотримання клієнтом послуг (товару) від торговця (позивача).

У відповідь на вказаний лист позивач (ФОП Левченко Ю.В. ) через електронну пошту направив банку фотокопії термінальних чеків № 591, № 593, № 595 (кожен на суму 4 000,00 грн.), на підтвердження здійснених 10.08.2016 р. банківських операцій.

28.09.2016 р. після отримання зазначених документів АТ "Ощадбанк" повернув на рахунок позивача № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 12 498,12 грн.

Однак, згодом - 19.06.2017 р. ФОП Левченко Ю.В. знову виявив нестачу коштів на своєму рахунку у вказаному розмірі, а після звернення в усному порядку до банку дізнався, що 11.10.2016 р. списання коштів відбулось у зв`язку з програмним оскарженням транзакцій №№ 06666Z, 04337Z, 08267Z від 10.08.2016 р. банком-емітентом.

12.07.2017 р. ФОП Левченко Ю.В . звернувся до АТ "Ощадбанк" з претензією, у якій просив банк повернути списані з його рахунку кошти у сумі 12 000,00 грн., проте, вказана вимога була залишена банком без відповіді та задоволення.

Також судом встановлено, що 14.09.2017 р. позивач листом направив банку необхідну інформацію з копіями товарних та термінальних чеків, а також пояснення про те, що на термінальних чеках, проведених о 04:57 год. та 05:05 год., зокрема, на чеку № 591, відсутній підпис клієнта, оскільки це є помилкою касира. На усіх інших квитанціях клієт власноруч вводив PIN-код картки.

20.03.2019 р. позивач повторно звернувся до відповідача з претензією про повернення незарахованих коштів на поточний рахунок позивача у сумі 12 000,00 грн., але відповіді на вказану претензію відповідач не надав.

У позові ФОП Левченко Ю.В. вказує, що відповідач безпідставно не перерахував йому грошові кошти за транзакціями від 10.08.2016 р. (коди авторизацій №№ 06666Z, 04337Z, 08267Z), чим завдав йому матеріальної шкоди у вигляді збитків на суму 12 000,00 грн.

Перевіряючи такі доводи позивача та вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що між ФОП Левченко Ю.В. та АТ "Ощадбанк" виникли господарські відносини на підставі укладеного договору на еквайрингове обслуговування № 75-21/1908 від 04.04.2016 р.

До даних правовідносин застосовуються норми глави 72 параграфу 3 Розділу ІІІ Книги п`ять Цивільного кодексу України, спеціальні норми Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління НБУ № 705 від 05.11.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальність суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами регулюється, зокрема, Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно до ст. 1 розділу 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" терміни та поняття у цьому Законі вживаються в такому значенні:

- держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу;

- еквайрингова установа (еквайр) - юридична особа, яка здійснює еквайринг;

- еквайринг - послуга технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням електронних платіжних засобів у платіжній системі;

- емітент електронних платіжних засобів - банк, що є учасником платіжної системи та здійснює емісію електронних платіжних засобів;

- ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу;

- платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів;

- неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

За змістом пункту 37.1 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" для встановлення правомірності переказу еквайр (в даному випадку - банк) за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше, ніж на дев`яносто календарних днів.

Такі ж дії еквайра передбачені в абз. 3 п. 3 Глави X Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління НБУ № 705 від 05.11.2014 р. (далі - Положення), а саме - еквайр за результатами моніторингу або в разі опротестування платіжних операцій користувачем, емітентом чи організацією платіжної системи має право ухвалити рішення про зупинення завершення переказу коштів на рахунок торговця (суб`єкта господарювання або іншої особи) для встановлення ініціатора та правомірності переказу коштів на строк, установлений правилами відповідної платіжної системи, але не більше 90 днів.

Також відповідно до п. 4.1.7.1 договору № 75-21/1908 від 04.04.2016 р. банк має право у безумовному порядку здійснювати утримання з поточних чи наступних відшкодувань або платежів на користь торговця, зокрема, по операціях, по яких банком одержано опротестування від держателя спеціального платіжного засобу банку-емітента спеціального платіжного засобу або по спірних операціях.

Отже, наведеними положеннями спеціального законодавства, а також умовами договору еквайрингового обслуговування, визначаються дії емітента (відповідача) у разі опротестування переказу держателем або банком - емітента спеціального платіжного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2016 р. засобами програмного комплексу Open Way:Way4, на адресу АТ "Ощадбанк" від банку - емітента (Capital One Bank) держателя платіжної картки № НОМЕР_1 , надійшли претензії (Chargeback) із кодом оскарження 4834 «подвійне стягнення» щодо проведених 10.08.2016 р. через POS-термінал, наданий у користування позивачу, транзакцій (коди авторизацій №№ 06666Z, 04337Z, 08267Z) на суму 12 000,00 грн.

Chargeback (поворотний платіж) - це процедура оскарження операції банком-емітентом з метою захисту прав платника (держателя платіжної картки), при якій сума операції списується з отримувача (банку-еквайру) і повертається платнику, після чого обов`язок доведення легітимності здійсненої операції по платіжній картці покладається на отримувача.

Процедура оскарження виконується банком відповідно до правил Міжнародних платіжних систем (МПС), що регламентують відносини між банками-учасниками цієї системи в частині вирішення спорів по операціям, здійсненим платіжними картками.

Банки, які випускають кредитні карти Міжнародних платіжних систем, автоматично погоджуються з умовами цих платіжних систем, у тому числі і в частині надання послуги Chargeback.

Суд зазначає, що опротестування операції у вигляді Chargeback-повідомлення, відповідно до правил Міжнародних платіжних систем Visa та МasterCard є безспірним, на підставі такого повідомлення проводиться безакцептне списання платіжною системою коштів з кореспондентського рахунку банку. Будь-який вплив банку-учасника Міжнародних платіжних систем на таке списання коштів відсутній.

Таким чином, оскільки на підставі зазначених вище претензій (Chargeback) відбулось опротестування банком-емітентом проведених 10.08.2016 р. через POS-термінал банківських операцій (коди авторизацій №№ 06666Z, 04337Z, 08267Z), суд вважає, що АТ "Ощадбанк" правомірно 15.08.2016 р. списав з транзитного рахунку ФОП Левченко Ю.В. № НОМЕР_2 , відкритого у відповідача, грошові кошти у сумі 12 118,14 грн.

Згідно з п. 14 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, еквайр зобов`язаний розглядати скарги щодо платіжних операцій, які опротестовуються користувачем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, у спосіб і строки, передбачені законодавством України та правилами платіжної системи.

Відповідно до розділу VII вказаного Положення визначено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів та інші документи, що застосовуються в платіжних системах для платіжних операцій з використанням електронних платіжних засобів, можуть бути в паперовій та/або електронній формі. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів і їх оброблення визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, установлених нормативно-правовими актами Національного банку (п. 1).

Форми документів за операціями з використанням електронних платіжних засобів установлюються правилами платіжних систем і повинні містити обов`язкові реквізити, визначені цим Положенням (п. 2).

Операції користувачів повинні виконуватися з оформленням квитанції платіжного термінала, чека банкомата, сліпа та інших документів за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій формі, що складаються та друкуються державною мовою за місцем проведення операції в такій кількості примірників, яка потрібна для всіх учасників операції, та/або документів в електронній формі, передбачених правилами платіжної системи (п. 3).

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (п. 4).

При цьому документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів повинні містити такі обов`язкові реквізити: ідентифікатор еквайра та торговця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати; ідентифікатор платіжного пристрою; дату та час здійснення операції; суму та валюту операції; суму комісійної винагороди; реквізити електронного платіжного засобу, які дозволені правилами безпеки платіжної системи; вид операції; код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі.

Правила платіжних систем та/або внутрішньобанківські правила можуть передбачати також інші додаткові реквізити документів за операціями з використанням електронних платіжних засобів (п. 5).

Відповідно до п. 4 Глави X Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням еквайр в разі опротестування платіжних операцій користувачем, емітентом чи платіжною організацією платіжної системи має право ухвалити рішення про здійснення додаткової ідентифікації користувача шляхом перевірки його документів, про що дає відповідне доручення торговцю щодо кожної перевірки окремо. Додаткова ідентифікація користувача шляхом перевірки його документів не повинна проводитись на підставі рішення касира торговця.

Згідно з п. 3.2.25 договору торговець зобов`язується протягом 2 банківських днів з моменту надходження від банку вимоги направляти останньому копії документів по операціях, за винятком випадків, зазначених у п. 5.11 договору. На документах за операціями повинні чітко визначатись такі реквізити: номер спеціального платіжного засобу, сума і код валюти операції, код авторизації, підпис держателя спеціального платіжного засобу, назва торговця

Як вже було встановлено судом, з метою перевірки дійсності банківських (опротестованих) операцій, 30.08.2016 р. відповідач (АТ "Ощадбанк") електронною поштою на адресу позивача направив лист, у якому банк просив підтвердити належними доказами правомірність перерахування 10.08.2016 р. грошових коштів за транзакціями (коди авторизацій №№ 06666Z, 04337Z, 08267Z) у сумі 12 000,00 грн. Зокрема, банк просив направити документи, що свідчать про проведення даних операцій або спростовують факт неотримання клієнтом послуги/товару.

На виконання вказаної вимоги, того ж дня (30.08.2016 р.) ФОП Левченко Ю.В. електронним листом направив банку три фотокопії термінальних чеків за №№ 591, 593, № 595 , копії яких наявні у матеріалах справи.

Однак, як вбачається з наданих доказів, указані термінальні чеки не містили підписів власника платіжної картки № НОМЕР_1 , якою здійснювалась оплата у сумі 12 000,00 грн., а також відомостей про введення клієнтом PIN-коду картки.

Інших доказів, які б підтверджували виконання господарської операції (надання послуг, поставка товару), за яку надійшла оплата клієнтом за опротестованими транзакціями на суму 12 000,00 грн., а також доказів, які б містили усі реквізити платіжного документа (чеків) (зокрема, підпису власника платіжної картки), ФОП Левченко Ю.В. своєчасно не надав.

У той же час, судом встановлено, що згідно з вимогами закону та договору, позивач був зобов`язаний протягом 2 банківських днів з дня отримання запиту банку від 30.08.2016 р. надати АТ "Ощадбанк" належним чином оформлені платіжні документи із підписами власника платіжної картки № НОМЕР_1 , а також докази, які свідчать про надання торговцем (позивачем) товарів, робіт, послуг, оплачених 10.08.2016 р. за допомогою POS-терміналу у сумі 12 000,00 грн.

Запитувані документи, як свідчать матеріали справи, зокрема, товарні чеки від 10.08.2016 р. (кожен на суму 4 000,00 грн.), були надані позивачем лише 14.09.2017 р. (копія відповідного листа міститься у справі), тобто майже через рік після отримання торговцем (ФОП Левченко Ю.В. ) запиту АТ "Ощадбанк" від 30.08.2016 р.

Доводи позивача про те, що вказані термінальні чеки були направлені банку електронною поштою ще 30.08.2016 р. суд приймає до уваги, але зазначає, що надіслані фотокопії вказаних документів були дуже поганої якості, нерозбірливі та без підписів власника платіжної картки, про що свідчать їх копії, наявні у матеріалах справи.

Розділом 8 договору на еквайрингове обслуговування № 75-21/1908 від 04.04.2016 р. визначені ознаки, за якими операція, виконана торговцем (позивачем) за допомогою спеціального платіжного засобу може бути визнана недійсною, а саме, у разі якщо:

- підпис держателя спеціального платіжного засобу на документі за операцією з застосуванням платіжного засобу відсутній та/або не відповідає зразку підпису на спеціальному платіжному засобу;

- держатель спеціального платіжного засобу надає документи, що вказують про ненадання або неповне надання торговцем товарів, робіт, послуг, що оплачені за допомогою спеціального платіжного засобу, а торговець не зміг надати документи, що вказують на протилежне (документ, що засвідчує факт продажу товарів, робіт, послуг, підписаний держателем спеціального платіжного засобу).

Відповідно до п. 4.1.8 договору у випадку одержання банком інформації про здійснення недійсних операцій з використанням спеціального платіжного засобу в торговельній точці торговця, банк має право затримати перерахування коштів за спірними операціями, проведеними торговцем, на строк перевірки такої інформації, та/або припинити обслуговування устаткування з наступним повідомленням торговця впродовж 3 (трьох) робочих днів з дати фактичного припинення. Якщо інформація про недійсність операції буде підтверджена, то банк має право не здійснювати перерахування коштів на поточний рахунок торговця/утримати з поточних чи наступних відшкодувань або платежів на користь торговця кошти за проведення недійсної операції.

З урахуванням викладеного, оскільки проведені за допомогою POS - терміналу спірні транзакції від 10.08.2016 р. на загальну суму 12 000,00 грн. були опротестовані банком-емітентом, не підтверджені власником картки № НОМЕР_1 (відсутній його підпис на термінальних чеках №№ 591, 593, № 595 та відомості про введення PIN-коду), при цьому позивач у строк, встановлений договором (протягом 2 банківських днів з моменту надходження запиту від 30.08.2016 р.), належних доказів продажу ФОП Левченко Ю .В . товарів, робіт, послуг за опротестованими операціями банку не надав, суд дійшов висновку, що операції на суму 12 000,00 грн. (коди авторизацій №№ 06666Z, 04337Z, 08267Z) правомірно визнано банком недійсними, а у подальшому - правомірно відмовлено у перерахуванні зазначених грошових коштів на поточний рахунок позивача та повернуто їх на рахунок банка-емітента - Capital One Bank (11.10.2016 р.), у зв`язку із опротестуванням даних операцій.

Щодо доводів позивача про те, що банк у порядку, визначеному п. 4.1.8 договору, не повідомив його про недійсність виконаних 10.08.2016 р. операцій (транзакцій) на загальну суму 12 000,00 грн., суд зазначає, що вказані обставини, хоч і мали місце, проте, невчинення банком таких дій не свідчить про дотримання торговцем (позивачем) порядку підтвердження правомірності опротестованих операцій, визначеного договором, та дійсність спірних транзакцій.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно зі ст.ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Про таку позицію вказав Верховний Суд України у постановах від 18 травня 2016 року у справах № 3-194гс16 та № 3-271гс16.

Установивши фактичні обставини справи та перевіривши їх зібранами доказами, суд вважає, що позивач не довів порушення відповідачем договору еквайрингового обслуговування № 75-21/1908 від 04.04.2016 р. та інших складових частин цивільного правопорушення, тому суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог ФОП Левченко Ю.В . немає.

У разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору за правилами ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Левченка Юрія Володимировича до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії Головного управління по місту Києву та Київській області про стягнення збитків у сумі 12 000, 00 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 16 вересня 2019 року.

Повний текст рішення складений 27 вересня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.