ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Справа № 915/494/18
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної

суддів К.В. Богатиря, І.Г. Філінюка

(склад судової колегії змінений відповідно до розпоряджень керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №395 від 02.07.2019р. та №635 від 28.08.2019р.; протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2019р. та від 28.08.2019р.)

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ПАТ «Український професійний банк» - Бондаренко М.Г. за довіреністю;

від ТОВ «-ЕЛІТ БУД-» - Слуцька Н.С. за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 25 січня 2019 року

у справі №915/494/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «-ЕЛІТ БУД-»

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

суддя суду першої інстанції: А.П.Алексєєв

дата і місце ухвалення рішення: 25.01.2019р., м. Миколаїв, господарський суд Миколаївської області, зала судових засідань №1

повне рішення складено 06.02.2019р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судових засіданнях 20.08.2019р. та 29.08.2019р. оголошувались перерви.

В судовому засіданні 01.10.2019р. згідно ст.ст.233,240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

31.05.2018р. Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» (надалі позивач, ПАТ «УПБ», Банк) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «-Еліт Буд-» (надалі відповідач, ТОВ «-Еліт Буд-», Товариство), в якому просило (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 23.06.2018р.) застосувати наслідки недійсності укладеного 26.05.2015р. між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «-Еліт Буд-» нікчемного договору купівлі-продажу купівлі - продажу (Надалі Договір від 26.05.2015р.) 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд.3-А, загальною площею 7917,30кв.м., до складу якого входять об`єкти нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус (літера Апд-3), загальною площею 621,90 кв. м.; цех безалкогольних напоїв (літера А'-І), загальною площею 954,40 кв, м.; адміністративно-побутовий корпус (літера Б-3), загальною площею 404,20 кв. м.; кондитерський цех (літера Б'-І), загальною площею 1 160,50 кв. м.; гараж па два бокси (літера Г-1), загальною площею 92,50 кв. м.; склад-майстерні (літера Д-І), загальною площею 124,00 кв. м.; мазутосховище (літера Ж-1), загальною площею 102,80 кв. м.; котельня (літера З-1), загальною площею 254,70 кв. м.; адміністративно-побутовий корпус (літера И-3), загальною площею 395,70 кв. м.; сококонсервний цех (літера И'-2), загальною площею 1067,60 кв. м.; компресорна (літера К-1), загальною площею 334,30 кв. м.; склад тари (літера Н-1), загальною площею 1730,40 кв. м.; майстерні (літера ГІ -1), загальною площею 72,30 кв. м.; склад соків (літера С-І), загальною площею 534,90 кв. м.; прохідна (літера Т-1), загальною площею 67,10 кв. м.; склад ДП (літера В); насосна (літера Е); пожежний резервуар (літера Ц); цех первинної переробки (літера X); ТП (літера Л); електрощитова артсвердловини (літера М); кладова (літера О); склад (літера Р); вагова (літера У); ТП (літера Ф); градирня (літера ІІІ); градирня (літера Ч); споруди (1-6, 24-26, 34. І),

- шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «-Еліт Буд-» на 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул.Ольвійська, буд.3-А, загальною площею 7917,30кв.м., до складу якого входять вищезазначені об`єкти нерухомого майна, номер запису про право власності 982895; дата та час державної реєстрації - 26.05.2015р. 14:06:00; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21588652 від 26.05.2015р. 14:24:44, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О.Я., що є підставою для внесення відповідного запису про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що постановою Правління Нацбанку України №348 від 28.05.2015р. ПАТ «УПБ» віднесено до категорії неплатоспроможних та постановою №107 від 28.05.2015р. введено в Банку тимчасову адміністрацію. 26.05.2015р. в.о. голови правління Банку було укладено Договір від 26.05.2015р., балансова вартість майна згідно договору складає 7775450,09грн., однак ціна продажу складала 3662500,00грн., які відповідачем не сплачувалися. Постановою Правління Нацбанку України від 30.04.2015р. №293-БТ Банк віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів; із дня прийняття постанови та до кінця строку, визначеного нею установлено для позивача обмеження та зобов`язано Банк під час здійснення особливого режиму контролю здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Нацбанку України та саме на цьому рахунку кошти мали б бути відображені у разі їх реального надходження. Однак в порушення прямої вимоги в п. 2.2. Договору від 26.05.2015р. сторони встановили, що договірна ціна мала надійти на рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «Український професійний банк». Договір від 26.05.2015р. є нікчемним в силу п.п.1,3 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв`язку з чим на підставі ст. 216 ЦК України позивач просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем на 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А.

З посиланням на норми ст.ст. 204, 215, 216, 331, 392, 530, 612 ЦК України, ст.ст. 37, ч.ч.1,3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.75 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», Інструкцію про межбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті, затверджену постановою Правління нацбанку України №320 від 16.08.2016р., ПАТ «УПБ» просило задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

18.07.2018р. відповідач подав місцевому господарському суду клопотання про застосування строку позовної давності, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Клопотання обґрунтоване посиланням на норми ст.ст. 92,253-255,257 ЦК України, постанову ВСУ у справі № 5013/492/12 від 19.08.2014р. ТОВ «-Еліт Буд-» вважає, що перебіг позовної давності розпочався з 27.05.2015р., оскільки оспорюваний правочин укладено 26.05.2015р., тоді як позовна заява надійшла до суду першої інстанції 31.05.2018р

23.07.2018р. ТОВ «-Еліт Буд-» подало суду відзив на позовну заяву, в якому просило в позові відмовити в повному обсязі, зазначаючи наступне:

- відповідач є добросовісним набувачем, який не знав і не міг знати про наявність постанови Національного банку України №293/БТ від 30.04.2015р., оскільки документ містить гриф «Банківська таємниця», на момент укладення договору вона не була зареєстрована в Мінюсті та не була опублікована, а також ця постанова має індивідуальний характер та не поширюється на відповідача;

- підстави, зазначені у ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до оспорюваного правочину, а Протокол №2 від 30.06.2015р. комісії з перевірки договорів (інших правочинів), на виконання наказу №26/ТА від 29.05.2015р. без доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини, не має жодних юридичних наслідків;

- Договір від 26.05.2015р. укладений відповідно до вимог законодавства та виконаний в повному обсязі, до відзиву додається платіжне доручення №938 від 26.05.2015р. про оплату ціни договору третьою особою (ТОВ «Край-1»).

- позивачем не доведено в установленому законом порядку, що вартість продажу майна за спірним договором є заниженою та майно могло б бути відчужене за іншою ціною; не доведено, що саме внаслідок цього договору позивач став неплатоспроможним, або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало неможливим;

-при укладенні Договору від 26.05.2015р. сторони досягли всіх істотних умов договору, договір був нотаріально посвідчений, представник позивача під час укладення договору мав достатній обсяг цивільної дієздатності для його укладання

25.07.2018р. позивач подав суду відповідь на відзив, в якій посилався на Інструкцію, затверджену постановою Правління Нацбанку України №313 від 20.12.1995р. «Про порядок підготовки, видання, реєстрації надсилання та систематизації нормативних документів Національного банку України», та зазначив, що постанова Нацбанку України №293/БТ від 30.04.2015р., яка мітить гриф «Банківська таємниця», - є нормативно-правовим актом з обмеженим доступом і є обов`язковою для виконання. Кошти за розрахунком по договору купівлі-продажу до банку не надходили, а тому платіжне доручення ТОВ «Край-1», яке здійснило оплату договору купівлі продажу, неможливо виконати, оскільки відсутні кошти на кореспондентському рахунку ПАТ «УПБ».

25.07.2018р. позивач подав суду першої інстанції клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; у задоволенні клопотання відмовлено ухвалою суду від 27.08.2018р., яка занесена до протоколу судового засідання (т.1, а.с.180 зворот).

03.09.2018р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав суду заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача; у задоволенні заяви відмовлено ухвалою суду від 05.10.2018р.

17.09.2018р. відповідач подав місцевому господарському суду заперечення на відповідь на відзив, в яких наголошував на тому, що він є добросовісним набувачем, укладений договір за його участі відповідає нормам чинного законодавства та виконаний в повному обсязі.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25.01.2019р. (суддя Алексєєв А.П.) відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Український професійний банк».

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст. ст. 215 (ч.2) , 216 (ч.1) , 256, 257, 261, 632, 655 ЦК України, ст.ст. 37, 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.75 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п.2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» та вмотивоване наступним:

- постанова Нацбанку України від 30.04.2015р. №293/БТ «Про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» містить гриф «Банківська таємниця», тоді як документи, які містять гриф «Банківська таємниця», є документами обмеженого доступу про існування яких відповідачу не могло бути відомо, отже ця постанова стосується визначеного кола суб`єктів, а саме ПАТ «УПБ», оскільки встановлює ряд заборон і обмежень саме щодо нього, а відтак є актом індивідуальної дії;

- договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений 26.05.2015р. (за два дні до віднесення ПАТ «УПБ» до категорії неплатоспроможних), про існування постанови Нацбанку України від 30.04.2015р. №293/БТ ТОВу «-Еліт Буд-» відомо не було у зв`язку із грифом «Банківська таємниця»; відповідач на час укладення договору не міг бути обізнаний про обмеження, встановлені ст. 75 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» для позивача як проблемного банку.

- сторонами підтверджується обставина того, що за купівлю нерухомого майна, яке було предметом Договору, оплату за відповідача здійснила третя особа, що мала відкриті рахунки у ПАТ УПБ, а саме ТОВ «Край-1» згідно договорів доручення, яке в період укладення Договору та здійснення ним оплати було кредитором позивача, оскільки мало залишки грошових коштів на своїх рахунках, відкритих у ПАТ «УПБ». Оплата Договору відбулась шляхом списання коштів з рахунку ТОВ «Край-1» на користь позивача;

- щодо посилань позивача на норми ст. 75 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», в якій містяться норми відносно заборони проблемному банку використовувати прямі кореспондентські рахунки для здійснення розрахунків, то здійснення або нездійснення таких розрахунків проблемним банком за тим чи іншим договором не може мати наслідком недійсність (нікчемність) такого договору, адже стосується не стадії укладення такого договору, коли сторони погоджують його умови та положення, а фактично стадії виконання сторонами цього договору і правомірність якої (стадії виконання) ніяким чином не може бути підставою для визнання такого договору недійсним (нікчемним). Питання ж належного чи неналежного виконання сторонами договірних зобов`язань перебуває поза межами даного позову;

- посилання позивача на нікчемність Договору у зв`язку з наявністю ознак нікчемності договору, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» судом відхилені, оскільки умовами спірного договору купівлі-продажу сторони передбачили, що продаж нерухомого майна вчиняється за узгодженою між сторонами ціною і складає 3662500грн. (п. 2.1 Договору), тоді як балансова вартість зазначеного нерухомого майна складає 7775450,09грн. (п.2.5 Договору). Позивачем не доведено того факту, що вартість продажу вказаного нерухомого майна є заниженою, не відповідає поняттю звичайна ціна, та могло бути відчужено за іншою ціною у зв`язку з наявністю інших бажаючих її придбати за дорожче; не доведено, що саме внаслідок цього договору, позивач (банк) став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, навпаки, як вбачається зі змісту договору, позивач (банк) не є покупцем за цим договором, і не сплачував відповідно до нього грошові кошти, а є продавцем, за що і отримав від покупця (відповідача) обумовлену сторонами вказаного договору вартість нерухомого майна;

- щодо поданого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності суд зазначив, що за результатами здійсненої перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ УПБ був складений протокол від 30.06.2015р. №2, яким було затверджено результати перевірки, якою виявлено нікчемність правочинів, зокрема, Договору від 26.05.2015р. отже перебіг строку позовної давності розпочався з наступного дня від дня, коли позивач дізнався про його нікчемність, тобто з 30.06.2015р., тоді як з позовом Банк звернувся до суду 31.05.2018р., тобто в межах позовної давності. Крім того, судом не встановлено порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого він звернувся до суду, тому підстави для застосування позовної давності відсутні, суд відмовляє у позові з підстав його необґрунтованості.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ПАТ «Український професійний банк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Банк зазначив, що:

- судом першої інстанції проігноровано посилання позивача щодо неможливості проведення транзакції з перерахування коштів в рахунок оплати нікчемного договору купівлі-продажу; - посилання суду що перерахування ТОВ «Край-1» на рахунок позивача грошових коштів згідно умов договору в розмірі 4395 000грн. підтверджується платіжним дорученням №938 від 26.05.2015р. є помилковим, оскільки виконання вказаного платіжного доручення не є можливим, так як станом на 26.05.2015р. залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ «УПБ» складав 6125,85грн. Банк позбавлений можливості та підстав виконувати платіжні доручення клієнтів у разі відсутності у нього коштів;

- судом відхилено доводи позивача щодо нікчемності договору купівлі-продажу з огляду на те, що відповідач не був кредитором банку та не мав грошових коштів на рахунках відкритих у ПАТ «УПБ», що свідчить про неповне дослідження доказів та позовних вимог;

- TOB «-Еліт Буд-» є пов`язаною особою з ПАТ «УПБ», відомості про що, у відповідності до приписів Постанови Правління Національного банку України № 315 було подано до Нацбанку України, - жодного публічного конкурсу (тендеру) щодо продажу належних Банку об`єктів нерухомості не проводилось, будь-які звернення відповідача щодо наміру придбати належні Банку об`єкти нерухомості - відсутні, від продажу об`єкта нерухомості за договором купівлі-продажу сума грошових коштів на кореспондентському рахунку Банку не збільшилась, як і не збільшилась його платоспроможність на суму відчуженої нерухомості оскільки, покупець не розраховувався за договорами, переказавши кошти зі свого рахунку в іншому Банку;

- укладення Договору від 26.05.2015р. призвело до неплатоспроможності ПАТ «УПБ» та зумовило неможливість виконання зобов`язань неплатоспроможного банку перед іншими кредиторами, Банк уклав Договір купівлі - продажу на заздалегідь невигідних для Банку умовах, перебуваючи у важкому фінансовому стані, маючи проблеми з ліквідністю, фактично вже будучи неплатоспроможним, в розумінні норм ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»;

- укладання Банком Договору купівлі-продажу між пов`язаними особами, на невигідних для Банку умовах, на умовах, що не є ринковими та з порушенням чинного законодавства, дає всі підстави вважати, що у зв`язку з неможливістю переказати кошти за межі Банку чи зняти їх готівкою та розуміючи практично неможливість отримання таких коштів у випадку ліквідації Банку, за допомогою пов`язаних з ним юридичних та фізичних осіб контролери Банку здійснили виведення коштів з Банку в натуральній формі - майном, що належало на праві власності ПАТ «УПБ».

- за наслідком дій з відчуження активів не було підвищено ані ліквідність, ані платоспроможність проблемного банку, що зумовило віднесення Банку до категорії неплатоспроможних;

- не з`ясувавши усі обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права;

- укладений між Банком та TOB «-ЕЛІТ БУД-» Договір купівлі-продажу має ознаки нікчемності, зокрема: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (оскільки реально розрахунки за нікчемним договором не проводились): банк уклав правочини (у тому числі договори) умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого: він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

- судом першої інстанції неправомірно було встановлено, що строк позовної давності сплив 26.05.2018р., оскільки перебіг строку позовної давності почався 29.05.2015р. (дата наказу, яким створено комісію з перевірки договорів, укладених ПАТ «УПБ») та закінчився 30 травня 2015р. Отже Банк в межах строків позовної давності, а саме 29.05.2018р. звернувся до суду з позовом до TOB «-ЕЛІТ БУД-» про визнання нікчемного правочину недійсним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

- місцевий господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення не надав належної оцінки доказам у справі, чим порушив норми процесуального права (ст.ст.236, 86 ГПК України).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського від 16.05.2019р. (головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді Л.О.Будішевська, С.В. Таран) поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Український професійний банк», встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, клопотань чи заяв з процесуальних питань до 04.06.2019р.; зупинено дію оскаржуваного рішення.

31.05.2019р. від ТОВ «-Еліт Буд-» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, зазначаючи наступне:

- відповідач є добросовісним набувачем, який не знав та не міг знати про наявність постанови №293/БТ від 30.04.2015р., ця постанова має індивідуальний характер та не поширюється на відповідача. Підстави, зазначені в ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не підлягають застосуванню до оспорюваного правочину.

- постанова Нацбанку України від 30.04.2015р. №293/БТ містить гриф «Банківська таємниця» та є документом обмеженого доступу, про існування якої відповідачу не було та не могло бути відомо. Крім того, невідповідність договорів Постановам НБУ, не передбачена чинним законодавством України, як окрема підстава для визнання договорів нікчемними чи недійсними. Постанова не є нормативно-правовим актом, вона є актом індивідуальної дії, що розповсюджується на ПАТ «УПБ», а тому недодержання її приписів не може мати наслідком невідповідність Договору купівлі-продажу положенням, передбаченим ст.203 ЦК України, вимогам чинності правочину. Станом на день вчинення оспорюваного правочину дана постанова так і не була зареєстрована в Мінюсті та не була опублікована в офіційних періодичних виданнях. Крім того, дана постанова має індивідуальний характер, розповсюджується на визначене коло осіб (ПАТ «УПБ»), розрахована на одноразове застосування (лише до відносин ПАТ «УПБ»),

- постанова №293/БТ від 30.04,2015р. заборонила позивачу здійснювати міжбанківські перекази через прямі кореспондентські рахунки та зобов`язано здійснювати міжбанківські розрахунки через кореспондентський рахунок відкритий в НБУ, однак в даному випадку, банком було отримано кошти за оспорюваним договором та транзакція була внутрішньобанківською, тобто проведена в межах одного і того самого банку, що не потребує використання кореспондентського рахунку, оскільки кореспондентський рахунок використовується лише у випадку проведення міжбанківських розрахунків.

- майно за оспорюваним договором було набуте позивачем на підставі реалізації своїх прав, як заставодержателя. Звідси, заборона на відчуження будівель і споруд на даний випадок не розповсюджується.

-проведення банком операції з перерахування коштів з поточного рахунку в ПАТ «УПБ» не є правочином у розумінні статей 202, 626 ЦК України та ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а є його виконанням, тому такі обґрунтування нікчемності договору є недоцільними;

- посилання позивача на п.2 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким визначено, що банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, не відповідає дійсним обставинам справи та не має доказової бази, оскільки останнім не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів і доказів того, що продане відповідачу нежитлове приміщення було єдиними активом останнього;

- щодо строків позовної давності: Оспорюваний правочин було укладено 26.05.2015р. Таким чином, перебіг строку позовної давності починається з 27.05.2015р., а закінчується 27.05.2018р. Відповідно до штемпелю на конверті копія позовної заяви до відповідача була направлена позивачем 29.05.2018р., тобто після спливу строку позовної давності.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.06.2019р. справу призначено до розгляду у судовому засіданні 03.07.2019р.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2019р. допущено участь в судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 03.07.2019р. о 10:30год. в режимі відеоконференції представника Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» із дорученням проведення відеоконференції Дарницькому районному суду м.Києва.

У зв`язку із перебуванням суддів Л.О. Будішевської та С.В. Таран у відпустці з 01.07.2019р. по 02.08.2019р., розпорядженням керівника апарату суду №351 від 02.07.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/494/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: В.В. Бєляновський, К.В. Богатир.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2019р. прийнято справу №915/494/18 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: В.В. Бєляновський, К.В. Богатир, розпочато розгляд справи спочатку; призначено справу №915/494/18 до розгляду у судовому засіданні на 20.08.2019р. о 14:00год.; допущено участь в судовому засіданні 20.08.2019р. о 14:00год. в режимі відеоконференції представника скаржника із дорученням проведення відеоконференції Дарницькому районному суду м.Києва. У судовому засіданні 20.08.2019р. оголошено перерву до 29.08.2019р.

28.08.2019р. ТОВ «-Еліт Буд-» подало суду апеляційної інстанції клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів копії постанови Верховного суду від 02.07.2019р. у справі №911/1122/18 за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УПБ» до ТОВ «-Еліт Буд-» про визнання нікчемним правочину договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.05.2015р. та застосування наслідків недійсності правочину.

У зв`язку із перебуванням судді В.В.Бєляновського у відпустці з 27.08.2019р. по 13.09.2019р., розпорядженням керівника апарату суду №635 від 28.08.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/494/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: К.В. Богатир, І.Г. Філінюк.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.08.2019р. прийнято справу №915/494/18 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: К.В. Богатир, І.Г. Філінюк.

В засіданні суду апеляційної інстанції 01.10.2019р. представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази стосовно фактів, наведених сторонами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, Постановою Національного банку України від 30.01.2015р. №73/БТ «Про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Український професійний банк» та призначення куратора», зокрема, запроваджено особливий режим контролю за діяльністю ПАТ «УПБ» до повного виконання зобов`язань перед Національним банком України за кредитним договором (т.1, а.с.41-42).

Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2015р. №293/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», зокрема, ПАТ «УПБ» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів; із дня прийняття постанови та до кінця строку, визначеного нею установлено для ПАТ «УПБ» обмеження, зокрема, не здійснювати будь якого відчуження будівель і споруд Банку, крім відчуження майна, що перейшло у власність ПАТ «УПБ» на підставі реалізації прав заставодержателя, за вартістю, що визначена за результатами оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства України незалежним суб`єктом оціночної діяльності, який включений до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності та відповідає критеріям, передбаченим абз.2-6 п.7 постанови Правління Національного Банку України від 25.09.2014р. №602 «Про заходи щодо забезпечення повернення кредитів, наданих національним Банком України». Заборонено ПАТ «Український професійний банк» використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки. Зобов`язано Банк під час здійснення особливого режиму контролю здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному Банку України (крім операцій за розрахунками з міжнародними платіжними системами, Українською міжбанківською платіжною системою (УкрКарт) згідно з укладеними договорами та за правочинами щодо цінних паперів за кореспондентським рахунком у ПАТ «Розрахунковий центр») (т.1, а.с.35-40).

26.05.2015р. між ПАТ «Український професійний банк» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «-ЕЛІТ БУД-» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики (надалі Договір від 26.05.2015р.) (т.1, а.с. 22-23), відповідно до умов п.1.1 якого Продавець передає належні йому на праві власності 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул.Ольвійська, буд. 3-А, загальною площею 7917,30 кв. м. у власність Покупцю, а Покупець приймає комплекс нерухомого майна і сплачує за це обговорену даним Договором грошову суму.

Згідно із п. 1.2 Договору від 26.05.2015р. предметом цього Договору є 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А, загальною площею 7917,30 кв. м., до складу якого входять об`єкт нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус (літера Апд-3), загальною площею 621,90 кв. м.; цех безалкогольних напоїв (літера А'-І), загальною площею 954,40 кв, м.; адміністративно-побутовий корпус (літера Б-3), загальною площею 404,20 кв. м.; кондитерський цех (літера Б'-І), загальною площею 1 160,50 кв. м.; гараж па два бокси (літера Г-1), загальною площею 92,50 кв. м.; склад-майстерні (літера Д-І), загальною площею 124,00 кв. м.; мазутосховище (літера Ж-1), загальною площею 102,80 кв. м.; котельня (літера З-1), загальною площею 254,70 кв. м.; адміністративно-побутовий корпус (літера И-3), загальною площею 395,70 кв. м.; сококонсервний цех (літера И'-2), загальною площею 1067,60 кв. м.; компресорна (літера К-1), загальною площею 334,30 кв. м.; склад тари (літера Н-1), загальною площею 1730,40 кв. м.; майстерні (літера ГІ -1), загальною площею 72,30 кв. м.; склад соків (літера С-І), загальною площею 534,90 кв. м.; прохідна (літера Т-1), загальною площею 67,10 кв. м.; склад ДП (літера В); насосна (літера Е); пожежний резервуар (літера Ц); цех первинної переробки (літера X); ТП (літера Л); електрощитова артсвердловини (літера М); кладова (літера О); склад (літера Р); вагова (літера У); ТП (літера Ф); градирня (літера ІІІ); градирня (літера Ч); споруди (1-6, 24-26, 34, І).

Відповідно до п.2.1 Договору від 26.05.2015р. продаж 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, який є предметом цього Договору, вчиняється за узгодженою між сторонами ціною і складає 3662500грн., в тому числі ПДВ 20% 610416,67грн.

Договірна ціна сплачується Покупцем у гривнях шляхом безготівкового переказу суми договірної ціни на рахунок продавця № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «УПБ», ідентифікаційний код отримувача за , МФО 300205, після укладення цього Договору, але не пізніше ніж 26.05.2016р. Покупець має право залучити для здійснення оплати вартості 5/6 частин комплексу нерухомого майна третіх осіб (п.2.2 Договору від 26.05.2015р.).

У пункті п.2.5 Договору від 26.05.2015р. зазначено, що відповідно до відомостей, викладених у довідці, наданій 26.05.2015 року № 01-10/1445 ПАТ «УПБ», балансова вартість вищевказаних 5/6 частини комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики 7775450,09грн.

Об`єкти нерухомого майна вважаються переданими від продавця до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі цих об`єктів нерухомого майна (п.2.6 Договору від 26.05.2015р.).

Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., номер у реєстрі 1554.

На виконання умов Договору від 26.05.2015р. між ПАТ «УПБ» та ТОВ «-Еліт Буд-» було підписано Акт приймання передачі до Договору купівлі-продажу 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики від 26.05.2015р. зареєстрований в реєстрі за №1554, за яким Продавець передав належні йому на праві власності 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А, загальною площею 7917,30 кв. м., у власність Покупцю, а Покупець прийняв вказаний комплекс нерухомого майна (т.1, а.с. 24).

Право власності на 5/6 частин комплексу нерухомого майна було зареєстровано ТОВ «-Еліт Буд-» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 9802895; дата та час державної реєстрації 26.05.2015р. 14:06:00; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21588652 від 26.05.2015 року 14:24:44, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О.Я., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 38096221 (т.1,а.с. 25-26).

Постановою Правління Нацбанку України від 28.05.2015р. № 48 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «УПБ» було віднесено до категорії неплатоспроможних (т.1, а.с.16-19). На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення від 28.05.2015 року № 107 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ УПБ.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - ФГВФО) №107 від 28.05.2015р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ» було розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29.05.2015р. по 28.08.2015р. включно; уповноваженою особою ФГВФО призначено Пантіну Л.О. (т.1, а.с. 20-21).

Постановою Правління Нацбанку України від 28.08.2015 року №562 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Український професійний банк» та прийнято рішення про ліквідацію Банку (т.1, а.с. 57).

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб:

- від 28.08.2015р. №158 припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ» з 28.08.2015р., розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український професійний банк», з 31.08.2015р. по 30.08.2016р. та призначено уповноваженою особою ФГВФО на здійснення ліквідації Банку Пантіну Л.О. (т.1, а.с.166-167);

- від 18.08.2016р. №1556 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «УПБ» та продовжено повноваження ліквідатора на один рік - по 30.08.2017р. включно (т.1, а.с. 168);

- від 07.08.2017р. №3406 продовжено строки здійснення процедури ліквідації Банку та повноважень ліквідатора на один рік - по 30.08.2018р. включно (т.1, а.с. 169);

- від 21.12.2017р. №5462 ОСОБА_1 звільнено від виконання обов`язків уповноваженої особи ФГВФО з 26.12.2017р., з 26.12.2017р. призначено уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УПБ» Грошовій С.В. (т.1, а.с.170).

Наказом тимчасової адміністрації ПАТ «УПБ» №26/ТА від 29.05.2015р. «Про перевірку договорів ПАТ «УПБ» було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених Банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (т.1, а.с. 27-28).

За результатами роботи комісією з перевірки виявлено, що Договір від 26.05.2015р. року був укладений Банком з порушенням обмежень, встановлених постановою Нацбанку України від 30.04.2015р. №293/БТ, а саме:

- відчуження майна було здійснено за вартістю, визначеною за домовленістю сторін, але не за вартістю, не нижче ніж визначена за результатами оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства України незалежним суб`єктом оціночної діяльності та який відповідає вимогам Постанови НБУ від 25.09.2014р. №602;

- фактично за договором встановлено відстрочку платежу тривалістю один рік;

- умовами договору передбачено, що оплата за об`єкти нерухомості здійснюється на рахунок продавця № НОМЕР_1 в ПАТ «УПБ» м. Київ, код банку 300205 (внутрішній рахунок банку);

- умови договору містили умову щодо можливості залучення покупцем третіх осіб для здійснення розрахунку за договором з продавцем;

- відповідач не має відкритих рахунків у ПАТ УПБ та відповідно, при здійсненні ним оплати за договором фінансовий стан банку та його платоспроможність могли б покращитись на суму оплати. Але, як видно з аналізу виписки по рахунку № НОМЕР_1 , на який покупець мав здійснити переказ коштів за купівлю нерухомості, оплату за покупця було здійснено іншою особою, яка на момент укладення договору була кредитором банку та мала грошові кошти на рахунку, відкритому у ПАТ «УПБ» ;

- від продажу нерухомості за договором сума грошових коштів на кореспондентському рахунку банку не збільшилась, як і не збільшилась його платоспроможність, оскільки фактично за договором розрахувалась інша особа шляхом переказу коштів з рахунку, відкритого у ПАТ УПБ;

- договір був укладений з пов`язаними з банком особами;

- умови спірного договору передбачають надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами Банку.

За результатами здійсненої перевірки був складений протокол від 30.06.2015р. №2 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів), на виконання наказу №26/ТА від 29.05.2015р. (т.1, а.с.29-34), яким було затверджено результати перевірки, якою виявлено нікчемність правочинів, зокрема, договору купівлі-продажу 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики від 26.05.2015р., який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. за реєстровим №1554. Приймаючи рішення про нікчемність вказаного Договору від 26.05.2015р., комісія посилалась на наявність ознак нікчемності, передбачених пунктами 2, 7, 8 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

12.08.2015р. Банк направив відповідачу повідомлення №01-10/3857 про нікчемність договору купівлі-продажу (п.2, 3, 6, 7, 8 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), в тому числі Договору від 26.05.2015р. та вимагав повернути у власність ПАТ «УПБ», зокрема, 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, загальною площею 7917,30м.кв., що знаходяться за адресою: Миколаївська область, м.Очаків, вул.Ольвійська, буд.3-А (т.1, а.с. 50-53), та, не отримавши задоволення своїх вимог звернувся з позовом до господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У постанові Верховного суду від 10.04.2019р. у справі №463/5896/14-ц викладена правова позиція, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Банк стверджує про нікчемність договору від 26.05.2015р. з підстав, передбачених пунктами 1, 3 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у позовній заяві (т.1, а.с.8).

Відповідно до ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній станом на момент прийняття рішення про введення тимчасової адміністрації банку), правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно із ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок за отримане ТОВом «-Еліт Буд-» за Договором від 26.05.2015р. майно здійснило ТОВ «Край-1» (третя особа), у якого був відкритий рахунок у ПАТ «УПБ», а саме ТОВ «Край-1» (4395000грн. за платіжним дорученням №938 (#23017760) від 26.05.2015р.) яке було кредитором позивача, оскільки мало залишки грошових коштів на рахунку, відкритому у ПАТ «УПБ».

Умовами Договору від 26.05.2015р. не передбачено безоплатної передачі майна, і Банк, передавши у власність ТОВа «-Еліт-Буд» нерухоме майно, отримав за нього плату на свій рахунок № НОМЕР_1 , Банк отримувача ПАТ «УПБ», код 300205 (т.1, а.с.111), що повністю відповідає умовам договору.

Платіжне доручення від 26.05.2015р. містить відмітку, що переказ коштів з рахунку ТОВ «Край-1» проведено 26.05.2015р. на рахунок ПАТ «УПБ», що підтверджується також переліком транзакцій для документа #23017760; укладення між сторонами Договору від 26.05.2015р. не призвело до того, що виконання Банком його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало неможливим, зворотнє з матеріалів справи не убачається.

З матеріалів справи вбачається, що Банк був віднесений до категорії проблемних банків 30.04.2015р., тобто майже за місяць до укладення Договору від 26.05.2015р. Банк уже був проблемним, а 28.05.2015р. постановою Правління Нацбанку України віднесено ПАТ «Український промисловий банк» до категорії неплатоспроможних, тобто після укладення спірного договору, отже укладення цього договору вже не могло вплинути на визнання Банку неплатоспроможним або спричинити неможливість виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між укладенням договору купівлі-продажу та визнанням ПАТ УПБ неплатоспроможним, тобто не доведено наявність підстав, вказаних у п.2 ч.3 ст.38 Закону.

Оскільки Банком було отримано кошти в розмірі 4395000грн. на його рахунок відповідно до умов спірного договору, зобов`язання по оплаті за договором купівлі-продажу були виконані в повному обсязі.

Відповідно до п.п.7.1.3 п.7.1 ст.7 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кореспондентським є рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

Кореспондентський рахунок може відкрити лише банківська установа, та оскільки вимога щодо проведення розрахунків через кореспондентські рахунки спрямована лише на позивача, позивачем не доведена безоплатність вчиненого сторонами правочину купівлі-продажу, тобто підстава нікчемності, встановлена п.1 ч.3 ст.38 Закону.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження Банку про те, що за умов відсутності коштів на кореспондентському рахунку, ПАТ «УПБ» не мало можливості виконати платіжне доручення №938 від 26.05.2015р. з перерахування коштів, відтак реально кошти до Банку не надходили, натомість відбулося коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань, що нібито свідчить про безоплатність такого правочину та обумовлену цим його нікчемність, оскільки умови, на яких укладено договір, і спосіб його виконання не є тотожними.

Правочин є нікчемним згідно із п.1 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Проведення Банком операції з перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Край-1» в ПАТ «УПБ» не є правочином у розумінні приписів ст.ст. 202, 626 ЦК України та ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а є його виконанням, тому такі обґрунтування нікчемності договору є помилковими.

Відповідний договір купівлі-продажу міг бути виконаний і в інший спосіб. Крім того, Банк у повідомленні про нікчемність, направленому ТОВУ «-Еліт Буд-», вказував на нікчемність Договору від 26.05.2015р. лише на підставі п.2, 3, 6, 7, 8 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не пункту 1 цього Закону (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 по справі №911/3880/15).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що з метою оплати вартості майна за покупця в балансі Банку було відображено штучну транзакцію з переказу коштів від третьої особи (ТОВ «Край-1») згідно з договором доручення, хоча умовами договору купівлі-продажу не передбачено можливості здійснення оплати третьою особою і жодних договорів поруки цією особою з Банком також не укладалося, оскільки відповідно до ч.1 ст.528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Умовами договору (пункт 2.2) передбачено право Покупця залучати для здійснення оплати вартості 5/6 частин комплексу нерухомого майна третіх осіб.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що надходження ціни 3662500грн. на рахунок Продавця, зазначений у п.2.2 Договору, є єдиним та достатнім підтвердженням виконання Покупцем своїх грошових зобов`язань щодо оплати 5/6 частин комплексу.

З огляду того, що чинне законодавство та умови Договору від 26.05.2015р. не забороняють виконання обов`язку з оплати придбаного майна за покупця третьою особою, такі доводи Банка не мають істотного впливу на вирішення цієї справи.

Учасниками справи не заявлено та не подано доказів звернення Банка до ТОВа «-Еліт Буд-» із повідомленням про невиконання платіжного доручення №938 від 26.05.2015р., оплата за договором від 26.05.2015р. відбулась шляхом списання коштів з рахунку ТОВ «Край-1» на рахунок, належний ПАТ «УПБ», тобто грошове зобов`язання було виконане.

Колегія суддів відхиляє твердження Банку щодо нікчемності спірного правочину як вчиненого з порушенням вимог ст.75 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та п.6 постанови Правління Нацбанку України №293/БТ від 30.04.2015, якими зобов`язано ПАТ «УПБ» здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Нацбанку України, тобто заборонено проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та встановлено вимогу проблемному банку проводити розрахунки виключно через консолідований кореспондентський рахунок, з огляду на наступне.

Постанова Правління Нацбанку України №293/БТ від 30.04.2015р. містить гриф «Банківська таємниця», а Законом України «Про банки і банківську діяльність» та постановою НБУ №267 від 14.07.2006р., якою затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, визначений термін «Банківська таємниця» і порядок доступу до неї.

Стаття 56 ЗУ «Про Національний банк України», яка передбачала, зокрема, що нормативно-правові акти Національного банку України, які містять інформацію з обмеженим доступом, не підлягають опублікуванню та доводяться до відома юридичних і фізичних осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому НБУ, та на якій акцентував увагу позивач, у зазначеній редакції почала діяти лише з 10.07.2015р., отже в силу приписів ч.2 ст.5 ЦК України ця норма банківського законодавства не має зворотної дії до відносин з укладення Договору від 26.05.2015р.

Натомість, нормами ст.56 ЗУ «Про Національний банк України» (в редакції, чинній станом на 30.04.2015р.) було передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку України набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо більш пізній строк набрання чинності не передбачений у такому акті. Офіційним опублікуванням нормативно-правового акта Національного банку України вважається перше опублікування його повного тексту в одному з періодичних друкованих видань Офіційному віснику України, газетах Урядовий кур`єр, Голос України або перше розміщення на сторінці Офіційного Інтернет-представництва Нацбанку України.

Згідно із ст.73 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» у разі порушення банками банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, нормативно-правових актів Національного банку України, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного.

Пунктом 12.3 Розділу 12 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління НБУ від 17.08.2012р. №346 визначено, що рішення правління Національного банку про віднесення банку до категорії проблемних містить, зокрема, строк, протягом якого проблемний банк зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність до вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, але не більше 180 днів; обмеження у діяльності банку; порядок та строки повідомлення проблемним банком про стан виконання заходів щодо фінансового оздоровлення банку, а також приведення банком своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства.

Нормами ч.6 ст.67 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та п. 5.1 глави 5 розділу 1 Положення №346 передбачено право Національного банку України запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора. Отже постановою правління Нацбанку України №293/БТ від 30.04.2015 встановлено обмеження у діяльності ПАТ «УПБ» як юридичної особи, що входить до банківської системи України.

Постанова Нацбанку України №293/БТ від 30.04.2015р. не є нормативно-правовим актом, оскільки не була зареєстрована в Міністерстві юстиції України, містить гриф «Банківська таємниця», а, отже, є актом індивідуальної дії та має персоніфікований характер, чинність та юридична сила якого спрямована передусім на ПАТ УПБ, якому вона адресована.

При цьому наслідком порушення такого акту індивідуальної дії може бути лише застосування Національним банком України до банку-порушника заходів впливу за порушення банківського законодавства відповідно до статті 73 Закону України Про банки і банківську діяльність" та Положення №346, а не встановлення нікчемності правочину (недійсності в силу прямої вказівки в Законі).

Колегія суддів відзначає, що невідповідність Договору від 26.05.2015р. вимогам постанови Нацбанку України, не визначена серед підстав нікчемності правочину, передбачених ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За своєю правовою природою Договір від 26.05.2015р. не належить до правочинів, що забезпечують виконання зобов`язань, відтак його укладення не могло порушити встановленого абз.10 п.3 постанови Нацбанку України від 30.04.2015р. №293/БТ обмеження щодо передачі в забезпечення майна та активів Банку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2019р. у справі №911/1122/18.

Щодо нікчемності Договору від 26.05.2015р. з підстав, передбачених п.3 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів зазначає наступне.

У пункті 2.1 Договору від 26.05.2015р. сторони визначили, що продаж нерухомого майна вчиняється за узгодженою між сторонами ціною і складає 3662500,00грн.

Разом з цим, відповідно до п.2.5 Договору від 26.05.2015р. балансова вартість нерухомого майна складає 7775450,09грн.

Відповідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до п.14.1.71 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду стосовно того, що Банком не доведено в установленому законом порядку, що вартість продажу вказаного нерухомого майна є заниженою, не відповідає поняттю «звичайна ціна», та майно могло бути відчужено за іншою ціною у зв`язку з наявністю інших бажаючих його придбати за дорожче.

Пунктом 3 постанови Правління Нацбанку України від 30.04.2015р. №293/БТ ПАТ «УПБ», зокрема, зобов`язане не здійснювати будь-якого відчуження будівель і споруд ПАТ «УПБ», крім відчуження майна, що перейшло у власність ПАТ «УПБ» на підставі реалізації прав заставодержателя, за вартістю, не нижче, ніж визначена за результатами оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства України незалежним суб`єктом оціночної діяльності, який уключений до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності та відповідає критеріям, передбаченим абз.2-6 п.7 постанови Правління Національного Банку України від 25.09.2014р. №602 «Про заходи щодо забезпечення повернення кредитів, наданих національним Банком України» (т.1, а.с.38).

Проте, за спірним правочином (пункти 1,3) відбулося відчуження 5/6 частин нерухомого майна харчосмакової фабрики, що ПАТ «УПБ» набуло у власність на підставі договору іпотеки від 29.11.2007р., реєстр №3042, 05.01.2011р. (дата проведення державної реєстрації права власності), тобто на підставі реалізації прав заставодержателя.

Отже, вимоги постанови правління Нацбанку України №293/БТ щодо вартості такого майна та способу його оцінки на спірне майно не поширювалися, виокремлені у цій постанові як виключення із загального припису (т.1, а.с.38).

Посилання скаржника на те, що судом в оскаржуваному рішенні неправомірно було встановлено, що строк позовної давності щодо позовних вимог Банку сплив 26.05.2018р. не заслуговують на увагу, оскільки місцевий господарський суд у рішенні від 25.01.20198р. зазначив про непропущення Банком строку позовної давності при зверненні до суду з позовом та відмовив у позові з підстав його необґрунтованості.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що TOB «-Еліт Буд-» є пов`язаною особою з ПАТ «УПБ», відомості про що було подано до Нацбанку України, та що жодного публічного конкурсу (тендеру) щодо продажу належних Банку об`єктів нерухомості не проводилось, будь-які звернення відповідача щодо наміру придбати належні Банку об`єкти нерухомості відсутні колегія суддів відхиляє, адже, по-перше, в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову Банк не стверджував про нікчемність правочину за п.8 ч.3 ст.38 Закону, по друге, ТОВ «-Еліт Буд-» не є пов`язаною із Банком особою в розумінні ст.52 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», адже на дату укладення договору купівлі-продажу не мало грошових коштів на рахунках в ПАТ «УПБ», не надавало забезпечення чи поруки за виконання ПАТ «УПБ» своїх зобов`язань перед третіми особами, не було ані акціонером, ані кредитором Банку (протилежне в ході перевірки Комісією у протоколі №2 від 30.06.2015р. не було встановлено).

В матеріалах справи наявні надані позивачем докази віднесення відповідача до пов`язаних з ПАТ «УПБ» осіб (т.1, а.с.164,165), складені вже 28.11.2016р., код типу пов`язаної особи « 529», без будь-яких пояснень суду, які б дозволяли визначити обґрунтованість такого висновку стосовно ТОВ «-Еліт Буд-» у контексті положень ст.52 ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

Щодо безоплатності спірного договору, стверджуваної Банком з посиланням на довідку Нацбанку України від 18.07.2016р. (т.1, а.с.172), колегія суддів встановила, що вказана довідка підтверджує залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ «УПБ» № НОМЕР_2 у ГУ НБУ по м.Києву і Київській області станом на 26.05.2015р., та може свідчити лише, за наявності для цього підстав, про порушенням самим Банком вимог пунктів 6,7 постанови Нацбанку України №293/БТ від 30.04.2015р., а не про нікчемність правочину за п.1 ч.3 ст.38 Закону, адже спірний договір передбачав оплатне відчуження майна, обов`язок Покупця оплатити його вартість, у тому числі із залученням коштів третіх осіб.

Інші доводи апеляційної скарги як окремо, так і у своїй сукупності не спростовують обґрунтованості висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «Український професійний банк».

Колегія суддів зазначає, що в мотивувальній частині рішення наявна описка,, а саме - судом зазначено, що кошти за Договором від 26.05.2015р. були сплачені ТОВ «Розвиток-2012» (а не ТОВ «Край-1», як то підтверджується матеріалами справи); описка може бути виправлена судом першої інстанції відповідно по приписів ст.243 ГПК України як з власної ініціативи, так і за відповідною заявою учасників справи.

В процесі апеляційного розгляду справи колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права для виходу за межі доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги відхилені судом апеляційної інстанції, тому оскаржуване судове рішення господарського суду Миколаївської області залишається без змін як ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права відповідно до ст.ст.275, 276 ГПК України.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються згідно ст.129 ГПК України на позивача, оскільки вимоги апеляційної скарги повністю відхилені.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 25.01.2019р. у справі №915/494/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ПАТ «Український професійний банк».

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 07 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя К.В. Богатир

Суддя І.Г.Філінюк