ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа№ 910/4025/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 (повний текст складено 21.06.2019)

у справі №910/4025/19 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 39 454,10 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі, відповідач) про стягнення 39 454,10 грн., з яких: 33 573,10 грн. пені та 5 881,00 грн. 3% річних.

Окрім цього, позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які останній поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи в розмірі 11 921,00 грн, з яких, зокрема, 10 000, 00 грн. витрати, понесені позивачем на оплату послуг адвоката (очікувані витрати).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/4025/19 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» пеню в сумі 33 573, 10 грн., 3 % річних в сумі 5 881, 00 грн. та судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

20.06.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» надійшла заява про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

До вказаної заяви позивачем було додано договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, укладений з Адвокатським об`єднанням «Право Групп», акт приймання-передачі наданих послуг №29 від 03.06.2019 на суму 10 000,00 грн, платіжне доручення від 14.06.20109 №НД2453 на суму 10 000,00 грн, ордер серії КС №413388, виданий адвокату Єрмак Людмилі Борисівні на представництво ТОВ «Сота Україна» у Господарському суді міста Києва, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України щодо Єрмак Людмили Борисівни, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2845.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі №910/4025/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» (04111, м. Київ, вул. Черняховського, 29; ідентифікаційний ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

В обґрунтування прийнятого додаткового рішення суд зазначив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються у розмірі 10 000,00 грн, а тому, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у даній справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» задоволено повністю, витрати на професійну правову допомогу мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, 18.07.2019 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі №910/4025/19 повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права при прийнятті додаткового рішення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- у прохальній частині позовної заяви позивачем не зазначено про покладення адвокатських витрат позивача на відповідача, в ній позивач просив стягнути лише судовий збір;

- додаткове рішення прийняте з порушенням статті 236 Господарського процесуального кодексу, є необґрунтованим та ухваленим на підставі неповного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, порушенням статті 129 Господарського процесуального кодексу, а саме неправомірне врахування платіжного доручення №НД2453 від 14.06.2019 як доказу, що ці витрати пов`язані саме з розглядом справи №910/4025/19.

До апеляційної скарги також додане клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 24.07.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі №910/4025/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі №910/4025/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі №910/4025/19; зупинено дію додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі №910/4025/19 на час апеляційного провадження; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі №910/4025/19, за результатами розгляду якої судом також було прийнятне оскаржуване наразі додаткове рішення, були вимоги про стягнення 39 454,10 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних у розумінні Господарського процесуального кодексу України.

У матеріалах справи наявні належні докази повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги на додаткове рішення суду в порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а оскаржене додаткове рішення місцевого господарського суду підлягає зміні з наступних підстав.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегією суддів встановлено, що позивач, подаючи до суду позовну заяву (том 1, а.с. 6-7), навів у останній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи у сумі 11 921,00 грн, а саме: судовий збір за подання позовної заяви (понесені витрати) 1 921,00 грн; витрати, понесені позивачем на оплату послуг адвоката (очікувані витрати) 10 000,00 грн.

Вказане спростовує доводи апелянта, що позивачем не було зазначено у позовній заяві про понесення позивачем додаткових судових витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат позивач надав суду копію Договору №11-02/19-ЮО про надання правової допомоги від 11.02.2019 (далі - Договір), укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ПРАВО ГРУПП» (том 1, а.с. 55-56).

Відповідно до пункту 1.1. Договору предметом договору є здійснення виконавцем в інтересах клієнта певних видів адвокатської діяльності та надання виконавцем клієнту видів правової допомоги, що наведені у договорі.

Згідно з пунктом 4.1. Договору сума винагороди (гонорару), порядок проведення розрахунків та кількість (об`єм) правової допомоги, що надається клієнту щомісяця або по конкретній справі, встановлюється додатком до цього договору.

Адвокатським об`єднанням «Право Групп» адвокату Єрмак Л.Б. 01.03.2019 виданий ордер серії КС №413388 на надання правової допомоги ТОВ «Сота Україна» у Господарському суді міста Києва (том 1, а.с. 59).

Також в матеріалах справи наявна копія свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2845 від 12.03.2008, якою підтверджується, що Єрмак Л.Б. є адвокатом (том 1, а.с. 61).

Крім того, позивачем долучено копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, відповідно до якого Єрмак Л.Б. є адвокатом (том 1, а.с. 60).

03.06.2019 між клієнтом та виконавцем складено акт приймання-передачі наданих послуг №29, відповідно до якого виконавцем надано наступні юридичні послуги (том 1, а.с. 57):

- Вивчення документів щодо фінансово-господарських взаємовідносин та операцій між ТОВ «Сота Україна» та ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» по договору поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.382)ю від 29.05.2018 - 3 години.

- Формування правової позиції у справі про стягнення заборгованості - 2 години.

- Підготовка позовної заяви до Господарського суду міста Києва про стягнення на користь ТОВ «Сота Україна» заборгованості (пені та 3% річних по договору поставки №ПВРЗ (ВМТП-18. 382)ю від 29.05.2018) - 4 години.

- Проведення розрахунків сум пені та 3% річних по договору поставки №ПВРЗ (ВМТП-18.382)ю від 29.05.2018 та їх письмове оформлення - 1 година.

Вартість послуг виконавця за цим актом складає 10 000,00 грн. за 10 (десять) годин роботи адвоката.

Тобто, підписавши вказаний акт приймання-передачі наданих послуг №29, сторони фактично виконали умови пункту 4.1 договору, а саме встановили кількість (об`єм) правової допомоги по конкретній справі.

З наведеного вище вбачається, що адвокатом надавались послуги позивачу (клієнту) саме по даній справі, предметом позову у якій було стягнення основної заборгованості, 3% річних та пені на підставі Договору поставки №ПВРЗ (ВМТП-18.382)ю від 29.05.2018, що спростовує доводи апелянта стосовно того, що позивачем не доведено понесення вказаних ним витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн саме по даній справі.

Щодо доводів апелянта, що в призначенні платежу не вказано, по якій справі здійснювалась оплата, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно платіжного доручення №НД2453 від 14.06.2019 позивач згідно договору перерахував Адвокатському об`єднанню «Право Групп» кошти в сумі 10 000,00 грн (том 1, а.с. 58).

Як встановлено вище, в акті приймання-передачі наданих послуг №29 від 03.06.2019 сума наданих адвокатських послуг по даній справі становить 10 000, 00 грн.

Тобто сума, сплачена адвокату, та сума, яка зазначена в акті, співпадає, а також колегія суддів зазначає, що акт приймання-передачі наданих послуг №29 від 03.06.2019, а оплата здійснена 14.06.2019, що дає підстави дійти висновку, що оплата адвокатських послуг здійснювалась саме по даній справі.

Вказані докази колегія суддів вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі №910/4025/19.

Наведеним спростовується твердження апелянта про ненадання позивачем належних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу.

У свою чергу, колегією суддів апеляційного господарського суду враховано, що частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи додаткове рішення, не здійснив оцінку відповідності розміру судових витрат позивача на професійну правничу допомогу критеріям розумності та співмірності.

Враховуючи заперечення відповідача проти стягнення із нього витрат за надання позивачу правничої допомоги, колегія суддів, дослідивши опис наданих послуг, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для спору, відповідність запропонованої адвокатом правової позиції правовим висновкам суду, відображеним у рішенні, враховуючи розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), та ціну позову у даній справі, дійшла висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг. Визначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. є дещо завищеними порівняно із ціною позову в даній справі та можуть становити надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Таким чином, зважаючи на складність справи, надані послуги, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що розмір заявлених до стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, має бути зменшений до 5 000,00 грн.

Водночас, колегія суддів зазначає, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 у справі №910/4025/19 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/4025/19 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/4025/19 змінено.

Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/4025/19 викладено у наступній редакції:

«Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» (04111, м. Київ, вул. Черняховського, 29; ) пеню в сумі 23 790 (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто) грн. 91 коп., 3 % річних в сумі 4 198 (чотири тисячі сто дев`яносто вісім) грн. 39 коп. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 78 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.».

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» (04111, м. Київ, вул. Черняховського, 29; ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 496 (дві тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 68 коп.

Відтак, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» у даній справі, оскільки відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вимоги про стягнення з відповідача вищевказаних судових витрат на професійну правничу допомогу також мають бути задоволені частково, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 3 547,07 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягала частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення.

Відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За змістом статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» такою, що підлягає частковому задоволенню. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у даній справі є таким, що підлягає зміні, а заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 129, 238, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі №910/4025/19 задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі №910/4025/19 змінити.

Резолютивну частину додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі №910/4025/19 викласти у наступній редакції:

« 1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» (04111, м. Київ, вул. Черняховського, 29; ) витрати на професійну правничу допомогу розмірі 3 547 (три тисячі п`ятсот сорок сім) грн 07 коп. Видати наказ.».

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/4025/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка