УХВАЛА

м. Київ

01.10.2019Справа № 910/12267/19

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши

позовну заяву Приватного підприємства "ВЕГАМАКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР-ОЙЛ"

про стягнення 1 192 043,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ВЕГАМАКС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР-ОЙЛ" про стягнення 1 192 043,68 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2019 у справі № 910/12267/19 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду копії платіжного доручення № 2254 від 20.02.2019 на суму 357 938, 06 грн.

26.09.2019 року до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Розглянувши матеріали позовної заяви та заяви про усунення недоліків, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачеві, з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

За приписами чинного процесуального закону учасники судового процесу повинні добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Суд дослідив подану позивачем заяву про усунення недоліків та встановив, що останнім усунуто недолік шляхом наданнням копії платіжного доручення № 2241 від 14.02.2019 на суму 79 632, 00 грн. в той час коли судом встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду копії платіжного доручення № 2254 від 20.02.2019 на суму 357 938, 06 грн.

Як передбачено в ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У зв`язку з викладеним, позовну заяву і додані до неї документи слід вважати неподаною та повернути заявникові (разом з заявою про усунення недоліків та уточнення позовних вимог).

Суд звертає увагу позивача на те, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства "ВЕГАМАКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР-ОЙЛ" про стягнення 1 192 043,68 грн. вважати неподаною і повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток:

позовна заява № 03/09-19 від 03.09.2019 з додатками на 26 (двадцяти шести) аркушах

заява № 23/09-19 від 23.09.2019 з додатками на 4- аркушах.

Суддя С. В. Стасюк