РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2019Справа № 910/10374/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О., за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТАУКРТРАНС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ"

про стягнення 3 269 994,99 грн.

представники учасників справи:

від позивача: Шахматенко Р.С.

від відповідача, не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТАУКРТРАНС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ" про стягнення 3 269 994,99 грн. основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором № 070ДП поставки нафтопродуктів від 12.09.2018 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 відкрито провадження у справі №910/10374/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.09.2019.

16.08.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТАУКРТРАНС" надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТАУКРТРАНС" про забезпечення позову відмовлено.

У підготовчому засіданні 03.09.2019 суд постановив протокольну ухвалу, якою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.09.2019, викликано відповідача в судове засідання по суті.

19.09.2019 від позивача через відділ діловодства суду надійшли додаткові пояснення.

У судове засідання 19.09.2019 з'явились представники сторін. Відповідач заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд постановив протокольну ухвалу, якою задовольнив усне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та відклав судове засідання на 24.09.2019.

У судовому засіданні 24.09.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення розгляду справи, а також рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №005, 515.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений ухвалою суду, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 24.09.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.09.2018 між Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТАУКРТРАНС" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ" (далі - покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 070ДП (далі - договір), відповідно до п. 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передавати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобов'язується приймати ці нафтопродукти та повністю оплачувати їх ціну (вартість).

Поставка (передача у власність) товару в рамках і на підставі цього договору здійснюється окремими партіями, відповідно до заявок покупця та/або додатків до цього договору, оформлених на підставі поданих покупцем заявок (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 2.3 договору, умови про кількість, асортимент, ціну (вартість), умови оплати та поставки окремої партії товару узгоджуються сторонами шляхом укладення (підписання) письмових додатків до цього договору або узгодження постачальником поставки згідно заявки покупця шляхом виставлення рахунків-фактур та надання документів, що підтверджують поставку без підписання додатків.

У п. 4.9 договору сторони погодили, що постачальник вважається таким, що належно виконав свої зобов'язання щодо постачання товару з моменту передачі товару покупцю або транспортній організації, в залежності від умов поставки, вказаних у відповідній заявці покупця та/або додатку до цього договору. Факт передачі товару підтверджується відповідними відмітками в накладній та підписанням акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 5.1 договору ціна (вартість) конкретної партії товару узгоджується сторонами у відповідних додатках до цього договору або вказується в рахунках-фактурах та документах, що підтверджують поставку без підписання додатків.

Оплата товару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансу) товару (партії товару), якщо інше не встановлено у додатках до цього договору або не погоджено постачальником іншим чином. Строк (термін) оплати товару по кожній окремій партії товару визначається умовами відповідних додатків (п. 5.6 договору).

У п. 9.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами і діє до 31.12.2019, чи до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов'язань за цим договором.

25.06.2019 між сторонами укладено додаткову угоду № 16 до договору, відповідно до якої доповнили договір пунктом 8.3 наступного змісту: «Сторони домовились, що незалежно від умов, на яких здійснюються поставки окремих партій, та незалежно від місця отримання товару (відвантаження) окремих партії, для цілей визначення територіальної підсудності згідно з ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, місцем виконання цього договору сторони визначають місто Київ».

Сторонами укладені додатки до договору, в яких погоджено кількість, ціну та строки поставки товару, зокрема: у додатку № 10 від 07.03.2019 сторони погодили поставку товару на суму 661 880,21 грн. зі строком оплати до 07.04.2019, у додатку № 11 від 14.03.2019 - поставку на суму 661 880,21 грн. зі строком оплати до 14.04.2019, у додатку № 12 від 15.03.2019 - поставку на суму 428 732,53 грн. зі строком оплати до 15.04.2019, у додатку № 13 від 20.03.2019 - поставку на суму 680 284,70 грн. зі строком оплати до 20.04.2019, у додатку № 14 від 01.04.2019 поставку на суму 680966,35 грн. зі строком оплати до 01.05.2019, у додатку № 15 від 03.04.2019 - поставку на суму 169 370,78 грн. зі строком оплати до 03.05.2019.

На виконання умов договору, відповідачем виставлено позивачу заявки на поставку палива, копії яких долучені до матеріалів справи.

На виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 3 283 114,78 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № 36-03 від 07.03.2019 на суму 661880,21 грн., № 39-03 від 14.03.2019 на суму 661 880,21 грн., № 40-03 від 15.03.2019 на суму 428 732,53 грн., № 41-03 від 21.03.2019 на суму 680 284,70 грн., № 42-04 від 01.04.2019 на суму 680 966,35 грн., № 45-04 від 03.04.2019 на суму 169 370,78 грн.

Відповідачем частково здійснено оплату товару на суму 13 119,79 грн.

Таким чином, за розрахунком позивача неоплаченим є товар на суму 3 269 994,99 грн.

Оскільки відповідач заборгованість за поставлений товар у розмірі 3 269 994,99 грн. не сплатив, позивач просить стягнути вказаний борг в судовому порядку.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов'язок здійснити поставку товару, а у відповідача - прийняти товар в обсязі, погодженому сторонами та оплатити його вартість.

На виконання взятих на себе зобов'язань за договором, позивач поставив, а відповідач прийняв товар за видатковими накладними № 36-03 від 07.03.2019 на суму 661880,21 грн., № 39-03 від 14.03.2019 на суму 661 880,21 грн., № 40-03 від 15.03.2019 на суму 428 732,53 грн., № 41-03 від 21.03.2019 на суму 680 284,70 грн., № 42-04 від 01.04.2019 на суму 680 966,35 грн., № 45-04 від 03.04.2019 на суму 169 370,78 грн., всього на загальну суму 3 283 114,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк оплати товару за кожною видатковою накладною погоджений сторонами у додатках № 10-15 до договору.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач, в порушення умов договору лише частково оплатив товар на суму 13119,79 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки становить 3 269 994,99 грн. (3 283 114,78 грн. (вартість поставленого товару) - 13 119,79 грн. (сума здійснених оплат) = 3 269 994,99 грн.).

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов'язання за договором у розмірі 3 269 994,99 грн.).підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, доказів на спростування заборгованості у вказаному розмірі не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 3 269 994,99 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

За таких обставин, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТАУКРТРАНС".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Також у позовні заяві позивач просить стягнути з відповідача 13500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, позивачем долучено до матеріалів справи лише копію договору № 19/06-19 про надання правничої допомоги від 19.06.2019, ордер серії КС № 365296 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження здійснення ним витрат на правничу допомогу, зокрема не надано ні платіжного доручення про перерахування коштів, ні прибуткового касового ордеру. Крім того, позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, доказів на підтвердження здійснення витрат позивача на правничу допомогу, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 13500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 123, 126 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ" (21018, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Марії Литвиненко-Вольгемут, буд. 31-А, ідентифікаційний код 39189072) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТАУКРТРАНС" (04080, м.Київ, ВУЛИЦЯ МЕЖИГІРСЬКА, будинок 79А, КАБІНЕТ №615, ідентифікаційний код 35876790) 3 269 994,99 грн. основного боргу та 49 049,92 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 04.10.2019.

Суддя С.О. Турчин