ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2019р. Справа № 904/3688/19
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вожай Груп», м. Дніпро

До: Акціонерного товариства «Дніпроважмаш», м. Дніпро

Про: стягнення 9 618, 57 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Вожай Груп» (позивач) звернувся з позовом до АТ «Дніпроважмаш» ( відповідач ) про стягнення 9 618, 57 грн. ( в т.ч. : 8 640, 00 грн. основна заборгованість та 978, 57 грн. пеня) заборгованості , що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором поставки №61/49 від 20.03.19р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою суду від 22.08.19р. відкрито провадження у справі №904/3688/19, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

АТ «Дніпроважмаш» ( відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався , про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином , на адресу , зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.08.19р., а.с.63 ( про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення представнику відповідача 28.08.19р. копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а.с.65).

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про наявність в провадженні суду цієї справи та необхідність надання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

20.03.19р. між ТОВ «Вожай Груп» (постачальник) та АТ «Дніпроважмаш» (покупець) укладено договір поставки №61/49, відповідно до умов якого, специфікації №1 до нього, видаткової накладної №105 від 25.03.19р. та довіреності на отримання товару №1179 від 22.03.19р. (а.с.15-17) постачальник в березні 2019р. здійснив поставку покупцю товару на загальну суму 8 640, 00 грн.; а покупець відповідно до пункту 3.2. договору зобов`язався здійснити оплату продукції не пізніше 30 календарних днів з дати постачання, якщо інше не вказується в специфікаціях.

Згідно п.2 Специфікації №1 до договору встановлені умови розрахунків - 30 календарних днів з дати постачання. В п.8.1. договору сторони погодили, що в разі порушення покупцем строку оплати продукції , покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення. (а.с.10-14).

Однак відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань поставлений на його адресу товар у встановлений договором строк у повному обсязі не оплатив; у зв`язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку ) за відповідачем станом на 20.08.19р. рахується заборгованість в розмірі 8 640, 00 грн. Окрім того, позивач відповідно до пункту 8.1. договору нарахував відповідачу 978, 57 грн. пені (а.с.4). На час винесення рішення у справі відповідачем доказів сплати заборгованості ( з урахуванням пені) перед позивачем не надано. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача , складає 9 618, 57 грн.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України) Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ст.712 ЦК України ). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України ).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем жодних доказів на спростування викладених позивачем у позовній заяві обставин не надано. Наведене є достатньою підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» ( 49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, 3; ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вожай Груп» ( 49069, м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 107-Г; ): 8 640, 00 грн. заборгованості за договором ; 978, 57 грн. пені та 1 921, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 27.09.2019 р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю