СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"04" жовтня 2019 р.          Справа № 917/580/19

Суддя - доповідач: Плахов О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Петрівсько - Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, Полтавська область, Гадяцький район, с.Петрівка- Роменська, (вх. №2994 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 08.08.2019р. у справі №917/580/19 (суддя Сірош Д.М., ухвалене в м.Полтава о 12:41год., дата складення повного тексту – 19.08.2019р.)

за позовом: Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства "Обрій", Полтавська область, Гадяцький район, с.Ручки,

до відповідача: Петрівсько - Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, Полтавська область, Гадяцький район, с.Петрівка- Роменська,

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське приватно-орендне підприємство "Обрій" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Петрівсько - Роменської сільської ради, в якому просив суд визнати незаконним з моменту його прийняття та скасувати пункт 1 Рішення п'ятнадцятої сесії сьомого скликання Петрівсько- Роменської сільської ради б/н від 18.01.2019р. "Про припинення права постійного користування на земельні ділянки КСП ім. Ілліча", щодо припинення права користування земельними ділянками площею 752,8 га на території Петрівсько - Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області (до 10.01.2018р. - Ручківська сільська рада), які зазначені в державному акті на право постійного користування землею ІІ-ПЛ № 003406, виданого Ручківською сільською радою народних депутатів та зареєстровані в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1 від 26.12.1995р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що пункт 1 Рішення п'ятнадцятої сесії сьомого скликання Петрівсько - Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 18.01.2019р. “Про припинення права постійного користування на земельні ділянки КСІП ім. Ілліча” не відповідає вимогам статті 19 Конституції України, вимогам чинного законодавства України, що регулюють земельні відносини, порушує права позивача та ґрунтується на невірному тлумаченні визначення “припинення діяльності підприємства” та ототожнення його з “реорганізацією шляхом перетворення”.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 08.08.2019р. у справі №917/580/19 позов задоволено; визнано незаконним з моменту його прийняття та скасувати пункт перший Рішення п'ятнадцятої сесії сьомого скликання Петрівсько - Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області б/п від 18.01.2019р. “Про припинення права постійного користування на земельні ділянки КСП ім. Ілліча” щодо припинення права постійного користування земельними ділянками площею 752,8 га на території Петрівсько-Роменської сільської ради Галицького району Полтавської області (до 10.01.2018р. Ручківська сільська рада), що зазначені в державному акті на праві постійного користування землею ІІ-ПЛ № 003406, виданий Ручківською сільською радою народних депутатів та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1 від 26.12.1995р.; стягнуто з Петрівсько - Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області на користь Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства "Обрій" 5000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Петрівсько - Роменська сільська рада Гадяцького району Полтавської області з рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 08.08.2019р. у справі №917/580/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 08.08.2019р. у справі №917/580/19.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Так, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Виходячи з положень Закону України "Про судовий збір", апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 2881,50грн.

Разом з тим, з матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що також підтверджується актом відділу документального забезпечення та контролю Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2019р. №13-35/256.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

З врахуванням викладеного, суддя- доповідач дійшов висновку, що апелянтом не було виконано вимог пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Щодо клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду, суддя-доповідач зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 та частини 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Тобто, строк подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду від 08.08.2019р. сплив 09.09.2019р.

З матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що апелянтом було подано апеляційну скаргу до господарського суду Полтавської області 17.09.2019р., що підтверджується відбитком штампу відділу поштового зв’язку на конверті, в якому апеляційна скарга надійшла до місцевого господарського суду.

Отже, апелянт звернувся з апеляційною скаргою до господарського суду Полтавської області 17.09.2019р., тобто, після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду від 08.08.2019р., апелянт посилається на те, що копію оскаржуваного рішення ним було отримано 29.08.2019р., отже лише з вказаної дати він мав можливість ознайомитись зі змістом оскаржуваного рішення.

Суддя-доповідач зазначає, що практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992 року).

Розглянувши подане заявником апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 129 Конституції України, суддя-доповідач вважає, що строк апелянтом пропущено з поважних причин, у зв'язку з чим він підлягає поновленню.

Разом з тим, з урахуванням, тих обставин, що апелянтом до апеляційної скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, суддя-доповідач дійшов висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення.

Керуючись ст. 174, ст. 234, ст. 258, ст. ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Петрівсько - Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області на рішення господарського суду Полтавської області від 08.08.2019р. у справі №917/580/19 залишити без руху.

2.Петрівсько - Роменській сільській раді Гадяцького району Полтавської області усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.В. Плахов