ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5881/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А.(доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

представники сторін:

від Фонду державного майна України: Конох Яна Віталіївна, довіреність №16 від 25.03.2019 р., представник;

від ФОП Ментій Т.М.: Костюк Микола Васильович , довіреність №1315 від 28.08.2017 р., представник;

від ФОП Ментій Т.М.: Микуленко Віталій Вікторович, довіреність №1315 від 28.08.2017 р., представник;

від АТ "Українська залізниця": Стребкова Олена Анатоліївна, довіреність №1124 від 06.08.2019 р., представник;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 року (повний текст складено 12.07.2018 року) у справі № 904/5881/18 (суддя Новікова Р.Г.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро;

до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Ментій Тетяни Миколаївни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання додаткового договору до договору оренди недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 року у справі №904/5881/18 позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Фізичної особи-підприємця Ментій Тетяни Миколаївни про визнання недійсним з моменту укладення додаткового договору від 10.03.2016 року до договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Фізичною особою-підприємцем Ментій Тетяною Миколаївною, задоволено.

Визнано додатковий договір від 10.03.2016 року до договору оренди №12/02-3489-ОД від 07.07.2009 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Фізичною особою-підприємцем Ментій Тетяною Миколаївною, недійсним з моменту укладення.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях судовий збір у розмірі 881грн.00коп.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Ментій Тетяни Миколаївни на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях судовий збір у розмірі 881грн.00коп.

Рішення суду мотивовано тим, що на момент укладення оспорюваної додаткової угоди відповідач-1 не набув в установленому законом порядку права власності на предмет договору оренди, тому правочин був неправомірно укладений ним без згоди орендодавця (позивача) та в порушення внутрішнього наказу ПАТ "Українська залізниця" №071 від 10.02.2016 року, яким заборонено вчиняти дії щодо передачі в оренду основних засобів та нематеріальних активів, внесених до статутного капіталу відповідача-1 до визначення відповідного порядку Кабінетом Міністрів України.

Не погодившись рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що:

- суд не врахував положення ст. 85 ГК України, ст. 115 ЦК України, що господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внесок до статутного капіталу;

- датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрзалізниця" було визначено 01.12.2015 року, і з зазначеної дати до відповідача-1 перейшли всі права та обов`язки ДП "Придніпровська залізниця";

- відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства;

- реєстрація ПАТ "Українська залізниця" відбулася 21.10.2015 року, із зведеного акту від 18.08.2015 року вбачається, що спірне нерухоме майно, а саме: будівля магазину по вул. Іскрівська , 126 у м. Кривий Ріг була включена до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця";

- суд дійшов безпідставного висновку, що було укладено новий договір, а не внесені зміни до діючого в частині зміни орендодавця;

- судом не обґрунтовано висновок про порушення відповідачем процедури укладення додаткової угоди без участі позивача, оскільки жодним нормативним актом прямо не зобов`язано сторони укладати трьохсторонній договір;

- з моменту зміни власника позивач втратив статус орендодавця за вказаним договором та право претендувати на отримання орендної плати.

Апелянт просить суд скасувати оскаржуване ним рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-2 - Фізична особа-підприємець Ментій Т.М. спростовує доводи скаржника. Вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, 07.07.2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області як орендодавцем (надалі - позивач) та Приватним підприємцем Ментій Т.М . як орендарем (надалі - відповідач-2) було укладено договір №12/02-3489-ОД оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач передав, а відповідач-2 прийняв в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно (будівлю магазину, площею 141,0 кв.м, розміщену за адресою: м. Кривий Ріг , вул. Іскрівська , 126, на 1-му поверсі одноповерхового будинку (приміщення, будівлі), що перебуває на балансі ДП "Придніпровська залізниця" (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку/актом оцінки на 28.02.2009 року і становить за незалежною оцінкою/залишковою вартістю 367497,0 грн. (а.с.24 - 27).

Передача майна в оренду засвідчена підписаним між сторонами актом приймання - передачі будівлі магазину від 10.03.2016 року ( том 1 а.с. 37).

Майно передано в оренду з метою продажу прод- і промтоварів, у тому числі товарів підакцизної групи (п.1.2 договору).

Розмір орендної плати змінювався додатковими угодами від 28.08.2013 року та від 01.04.2014 року.

Так, згідно з додатковою угодою від 01.04.2014 року до договору оренди від 07.07.2009 року №12/02-3489-ОД змінено розмір орендної плати у п.п. 3.1, 3.6: орендна плата у розмірі 5579,75 грн. перераховується таким чином:

70% - до державного бюджету у розмірі 3905,83 грн.;

30% - балансоутримувачу у розмірі 1673,92 грн.

Додатковими угодами від 22.04.2010 року, 28.08.2013 року, 01.04.2014 року та 14.11.2014 року вносились зміни до п. 10.1 договору оренди від 07.07.2009р. №12/02-3489-ОД та відповідно цей договір пролонговано по 31.03.2015 року (включно).

Згідно з додатковою угодою від 26.02.2015 року до договору оренди від 07.07.2009 року №12/02-3489-ОД, сторони доповнили п. 10.1 договору другим абзацом, за змістом якого даний договір є пролонгованим з 01.04.2015 року до моменту створення (реєстрації) Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", але не більше ніж по 28.02.2018 року.

Відповідно до п. 10.3 договору оренди в редакції додаткової угоди від 14.11.2014 року зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін і оформлюються додатковими угодами. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Наявними у справі доказами підтверджується, що 19.02.2016 року позивач звертався до орендаря з листом №16-02-00815, в якому повідомляв останнього про те, що державне майно по договору оренди від 07.07.2009 року №12/02-3489-ОД увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", а відтак реалізація правонаступництва за договором оренди здійснюється шляхом підписання тристороннього договору про внесення змін до договору оренди про встановлення належного орендодавця. Позивач просив підписати відповідну додаткову угоду.

18.07.2016 року позивач направив орендарю та регіональній філії "Придніпровська залізниця" лист №18-02-03913 щодо відмови від договору оренди від 07.07.2009 року №12/02-3489-ОД, відповідно до якого повідомляв, що у зв`язку із невиконанням орендарем зобов`язань, передбачених п.п. 3.6, 5.5 договору щодо обов`язкової своєчасної сплати орендної плати, відмовляється від договору оренди ( том 1 а.с.40 ).

Встановлено, що 10.03.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", що є правонаступником усіх прав та обов`язків державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Ментій Тетяною Миколаївною (орендар) укладено додатковий договір до договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 07.07.2009 року №12/02-3489-ОД, відповідно до п. 1 якого встановлено, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди є ПАТ "Укрзалізниця" (том 1 а.с.36).

Також внесені зміни у п. п. 3.1., 3.6. Договору та продовжено термін його дії по 31.03.2016 року включно (п. 8 додаткового договору).

Надаючи оцінку зазначеному додатковому договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що укладення оспорюваного позивачем додаткового договору проведено сторонами з порушенням порядку його укладення, а саме - без участі Регіонального відділення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 759 ЦК України та ч. 1 ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 761 ЦК України передбачено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Статтею 770 ЦК України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Згідно з частиною 1, 4 ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам; підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно. В разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Згідно з ч. 2 ст. 15 вказаного Закону у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов`язки за договором оренди. Сторони можуть встановити в договорі оренди, що в разі відчуження власником об`єкта договір оренди припиняється.

Зі змісту ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що саме наявність нового власника майна (тобто особи, якій належить саме право власності на нього, а не будь-яке інше речове право) визначається в якості умови переходу прав та обов`язків орендодавця.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю.

Згідно до ч. 4 ст. 87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 87 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом.

Відповідно до публічних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація ПАТ "Українська залізниця" відбулася 21.10.2015 року.

Згідно із положеннями ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухоме майно, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до положень ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, яка діяла станом на 10.03.2016 року - дату укладання між відповідачами додаткового договору) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В частині 3 ст. 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" зазначено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу позивача може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно. Однак, в даному випадку законодавець вказує про відсутність необхідності саме попередньої реєстрації. Між тим, законодавець визнає необхідність державної реєстрації прав позивача на нерухомість, зазначивши в ч.2 ст. 5 вищевказаного Закону про те, що державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесене до статутного капіталу відповідача-1, здійснюється на підставі передавального акту та акту оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця". Переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу відповідача-1, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації відповідача-1.

Отже, майно, передане до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця" також підлягає державній реєстрації та право власності на передане до статутного капіталу майно виникає з моменту його державної реєстрації.

18.08.2015 року Міністром інфраструктури України затверджено Передавальний акт ДП "Придніпровська залізниця" від 03.08.2015 року, а 01.12.2015 року комісією з реорганізації юридичної особи ДП "Придніпровська залізниця" підписано Заключний передавальний акт майна, що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", а також Зведений передавальний акт майна, що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" та правонаступництво щодо якого переходить до ПАТ "Українська залізниця" (том 1 а.с.116-120).

Апелянт не спростував висновок оскаржуваного рішення про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реєстрації за відповідачем-1 права власності на нерухоме майно (будівлю магазину), площею 141,0 кв.м, розміщену за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Іскрівська, 126, на 1-му поверсі одноповерхового будинку на час укладення додаткового договору.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний додатковий договір від 10.03.2016 року відповідачі уклали без участі позивача, який до 21.09.2016 року був належним орендодавцем за Договором.

Крім того, відповідно до внутрішнього наказу ПАТ "Українська залізниця" №071 від 10.02.2016 року керівникам структурних підрозділів апарату відповідача-1, регіональних філій, філій заборонено вчиняти будь-які дії щодо передачі в оренду основних засобів та нематеріальних активів, внесених до статутного капіталу відповідача-1 до визначення відповідного порядку Кабінетом Міністрів України.

Посилання апелянта на те, що даний наказ стосується заборони вчиняти такі господарські операції в майбутньому, колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає, що визначальним у вирішенні даного спору є відсутність у відповідача-1 титульного права власності на передане в оренду майно та відсутність права розпоряджатися ним в силу зазначених вище правових норм.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оспорюваний додатковий договір від 10.03.2016 року укладений з порушенням встановленого Договором та Законом порядку: вчинений без волевиявлення позивача, зміст правочину суперечить інтересам держави, що полягає у позбавленні позивача отримувати орендну плату до моменту реєстрації відповідачем-1 права власності на орендований об`єкт.

Отже, правові підстави для визнання додаткового договору від 10.03.2016 року недійсним з моменту укладення судом першої інстанції встановлені. Позовні вимоги обґрунтовано задоволено. Висновки оскаржуваного рішення апелянтом не спростовано. Апеляційна скарга не доведена та задоволенню не підлягає. Підстави для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 року у справі №904/5881/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Підписано в повному обсязі 07.10.2019 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков