ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року

м. Київ

Справа №910/18271/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Огородніка К.М, Погребняка В.Я.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСКЛАДСЕРВІС"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 (головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О., Верховець А.А.)

у справі № 910/18271/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група Авеста"

до Відкритого акціонерного товариства "Київхімволокно"

про банкрутство

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 05.10.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова група Авеста" (ТОВ "ФГ Авеста") звернулося до суду із заявою про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Київхімволокно" (далі - ВАТ "Київхімволокно"), оскільки останнє має кредиторську заборгованість у сумі 456750,01 грн і не спроможне її погасити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 24.10.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Київхімволокно".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/18271/16 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, а також ліквідовано банкрута - ВАТ "Київхімволокно" як юридичну особу у зв`язку з банкрутством.

1.2. 13.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРСКЛАДСЕРВІС" (далі - ТОВ "УКРСКЛАДСЕРВІС") звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2019. Вимоги скарги, зокрема, мотивовані тим, що скаржник не брав участі у розгляді справи про банкрутство №910/18271/16, але вважає, що оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду було вирішено питання про його права та інтереси, оскільки права скаржника були порушені під час продажу на аукціоні майна боржника.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій

2.1 27.05.2019 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою залишив без розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернув апеляційну скаргу.

2.2 Суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржник не набув статусу учасника провадження у справі про банкрутство та не довів того, що його права та інтереси порушенні при винесенні ухвали Господарського суду міста Києва від 25.02.2019, а відтак він не наділений процесуальним правом на оскарження вказаної ухвали у даній справі.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1 05.07.2019 ТОВ "УКРСКЛАДСЕРВІС" подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 та передати справу №910/18271/16 для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1 Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а саме ст. ст. 254-285 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4.2 Суд апеляційної інстанції дійшов неправильних висновків про те, що скаржник не має процесуальної дієздатності у даній справі, внаслідок чого невірно застосував норми п.1 ч.5 ст. 260 ГПК України.

4.3 В своїй апеляційній скарзі скаржник зазначав про те, що повторний аукціон з продажу майна боржника, який відбувся 30.08.2018, був проведений з порушенням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" і майно було відчужено за заниженою ціною, що призвело до недостатності активів боржника для погашення всіх кредиторських вимог, у зв'язку з чим скаржник і звернувся до суду з позовом про визнання аукціону недійсним в межах справи про банкрутство.

4.4 Закриття провадження у даній справі про банкрутство та ліквідація боржника є передчасним і незаконним, оскільки порушує права та інтереси як скаржника, так і кредиторів боржника, які недоотримали грошові кошти під час реалізації майна банкрута.

5. Позиція інших учасників у справі, викладена у відзиві на касаційну скаргу

5.1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Авеста" у відзиві просило суд відмовити у задоволенні касаційної скарги та закрити касаційне провадження, оскільки скаржник не набув статус учасника у справі про банкрутство, а тому він не наділений будь-якими повноваженнями та процесуальними правами на оскарження в касаційному порядку ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019.

5.2 Решта учасників у справі відзиви на касаційну скаргу не надали, що відповідно до положень частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

6. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

6.1 Норми частин 1, 2 статті 254 ГПК України визначають, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

6.2 Згідно з частиною 2 статті 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частини 5 статті 41 ГПК України у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

6.3 Згідно з наведеним у статті 1 Закону про банкрутство визначенням учасниками у справі про банкрутство є: сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

6.4 Як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечується в касаційній скарзі, скаржник не брав участі у розгляді справи №910/18271/16.

Відносно доводів скаржника про те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у даній справі вирішено питання про його права та інтереси, які були порушені під час продажу на аукціоні майна боржника, суд апеляційної інстанції встановив, що ТОВ "УКРСКЛАДСЕРВІС" звернувся до місцевого господарського суду з позовом до товарної біржі "Київська Універсальна Біржа", ВАТ "Київхімволокно", ТОВ "Лоренс Фінанс" про визнання недійсними та скасування рішень товарної біржі за результатами проведення аукціону з продажу майна боржника в межах справи №910/18271/16.

Названий позов було повернуто ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2019, яка не оскаржувалася та набрала у встановленому порядку законної сили.

6.5 В оскаржуваній ухвалі суд апеляційної інстанції зазначав про те, що як на дату постановлення місцевим господарським судом ухвали від 25.02.2019 про закриття провадження у справі про банкрутство, так і на дату складання оскарженої ухвали апеляційного господарського суду аукціон з продажу майна боржника, про який зазначає скаржник, недійсним не визнавався, будь-які судові рішення з цього приводу відсутні. Оскільки іншого обґрунтування порушення його прав та інтересів ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019, окрім недійсності проведеного аукціону з продажу майна боржника, скаржником не наведено, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала місцевого господарського суду від 25.02.2019 стосується лише учасників провадження у справі про банкрутство, а не скаржника і останній не набув право на апеляційне оскарження названої ухвали.

6.6 Колегія суддів Касаційного господарського суду не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх передчасними та такими, що зроблені з неповним дослідженням обставин, які підлягали з'ясуванню, з наступних підстав.

Провадження у справах про банкрутство складається з процедур та послідовності і сукупності процесуальних і позапроцесуальних дій учасників провадження в межах визначеної процедури. Останніми етапами ліквідаційної процедури є задоволення вимог кредиторів за рахунок продажу майнових активів банкрута, і затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу. Усі зазначені процедури складають цілісне і відокремлене від позовного процесу провадження, метою якого є задоволення вимог кредиторів у випадку неплатоспроможності боржника.

Положення Закону про банкрутство врегульовують, у тому числі, питання правовідносин, що виникають під час продажу майна боржника в ході здійснення провадження у справі про банкрутство, а також підстави для визнання угод, укладених боржником, недійсними, порядок розподілу грошових коштів, отриманих від реалізації майна.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №635/6730/15-ц.

Дійсно, доводи поданої скаржником апеляційної скарги по суті обґрунтовані його незгодою з результатами повторного аукціону з продажу майна боржника, проведеного 30.08.2018 на виконання приписів і в порядку, встановленому вищезгаданим Законом у межах справи №910/18271/16 про банкрутство ВАТ "Київхімволокно".

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі №910/18271/16 закрито повним завершенням усіх процедур банкрутства, затвердженням звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, а також ліквідацією боржника, як юридичної особи (суб'єкта господарювання). Тобто, названа ухвала є судовим актом, який не тільки встановлює обставини відсутності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, дає оцінку повноті дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, але також підсумовує хід процедури банкрутства та закриває провадження у справі про банкрутство.

6.7 В той же час, зосередившись на тому, що скаржник не набув статусу учасника у справі про банкрутство, суд апеляційної інстанції не дослідив та не перевірив доводи скаржника про те, що ухвала місцевого господарського суду від 25.02.2019 порушує його права, як потенційного покупця майна, відчуженого за результатами проведення повторного аукціону 30.08.2018, та його майнових інтересів.

6.8 Відносно обраного скаржником способу захисту своїх прав у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно за ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання правочину недійсним. Порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (res judicata), який серед іншого вимагає того, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Така процедура сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (Рішення ЄСПЛ 09.06.2011 у справі "Желтяков проти України").

6.9 Переглядаючи дану справу, колегією суддів враховано правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №906/864/17, згідно з яким належним способом захисту прав та законних інтересів особи, яка не була учасником провадження у справі про банкрутство, але вважає, що їх було порушено під час провадження у справі про банкрутство, у разі її припинення за результатами завершення повного циклу процедур, є апеляційне, касаційне оскарження або перегляд за нововиявленими обставинами процесуального рішення з затвердження ліквідаційного звіту та ліквідаційного балансу банкрута та, як наслідок, припинення боржника та провадження у справі.

6.10 Наведене дає підстави для висновку про те, що судом апеляційної інстанції не було з'ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення поданої скаржником апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду від 25.02.2019, внаслідок чого невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. 260 ГПК України.

З огляду на встановлені ч.2 ст. 300 ГПК України обмеження, суд касаційної інстанції позбавлений права самостійно досліджувати та встановлювати по новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

6.11 Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.12 Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

6.13 В частині 4 статті 310 ГПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

6.14 Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність задоволення касаційної скарги та скасування ухвали апеляційного господарського суду від 27.05.2019 з направленням справи з апеляційною скаргою на розгляд до суду апеляційної інстанції.

6.15 Оскільки у даному випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСКЛАДСЕРВІС" задовольнити.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 скасувати.

3. Направити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРСКЛАДСЕРВІС" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 та матеріали справи №910/18271/16 на розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Васьковський

Суддя К.М. Огороднік

Суддя В.Я. Погребняк