УХВАЛА

26 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/2360/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянувши заяву адвоката Леськова Валерія Петровича (адвокат Леськов В.П., заявник), що діє від імені відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (далі - ТОВ "Офіс сервіс люкс", скаржник)

про відвід судді Малашенкової Т.М.

у справі № 910/2360/19

за касаційною скаргою ТОВ "Офіс сервіс люкс"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2019 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019

за позовом Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик";

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс";

ТОВ "Офіс сервіс люкс";

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед";

Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Дідичука Ігоря Анатолійовича,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання договорів недійсними, визнання недійсним та скасування рішення, скасування запису про проведення державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Офіс сервіс люкс" 09.08.2019 (згідно з відмітками штампу вхідної кореспонденції) через Північний апеляційний господарський суду звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою. Скаржник просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 у справі №910/2360/19 в частині відмови ТОВ "Офіс сервіс люкс" у скасуванні заходів забезпечення позову, постановити нове рішення, яким клопотання скаржника задовольнити та скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі № 910/2360/19 в частині заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо будівлі літ. "Н", блок "А", загальною площею 3 495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/2360/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Малашенкова Т.М., суддя - Булгакова І.В., суддя - Колос І.Б., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2019.

Від адвоката Леськова В.П., що діє в інтересах ТОВ "Офіс сервіс люкс" 25.09.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла заява про відвід судді Малашенкової Т.М. (головуючої) у справі № 910/2360/19.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 25.09.2019 № 29.3-02/2661, у зв`язку з перебуванням судді Булгакової І.В. у відпустці призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/2360/19, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Колос І.Б.

Касаційний господарський суд виходить з такого. Згідно з вимог частини першої статті 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Розглянувши заяву адвоката Леськова В.П. без повідомлення учасників справи (з урахуванням вимог частини восьмої статті 39 ГПК України) про відвід судді Малашенкової Т.М. у справі № 910/2360/19, Касаційний господарський суд вважає, що зазначена заява є необґрунтованою, виходячи з такого.

Заяву про відвід мотивовано тим, що: суддя Малашенкова Т.М. не може приймати участь в розгляді касаційної скарги і підлягає відводу згідно з приписів пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України, оскільки є сумнів у її неупередженості та об`єктивності, адже головуючий у справі, перебувала у трудових відносинах зі стороною цієї справи, а саме, відповідно до офіційних відомостей із інтернет-сайту Вищої ради правосуддя Малашенкова Т.М. протягом 2003-2005 працювала старшим викладачем кафедри цивільно-правових дисциплін факультету правознавства та міжнародних зав`язків Відкритого міжнародного університету розвитку людини "Україна", який є позивачем у справі № 910/2360/19. Крім того, трудова справа викладача Малашенкової Т . М . досі зберігається у Відкритому міжнародному університеті розвитку людини "Україна", а також керівництво позивача на своїй офіційній сторінці у соціальній мережі Фейсбук радо вітало свого викладача Малашенкову Т.М. із зайняттям високої посади судді Верховного Суду.

Підстави для відводу, самовідводу судді встановлені статтями 35, 36 ГПК України.

За статтею 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 36 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (аналогічна правова позиція, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №9901/22/17).

Наявність безсторонності для цілей пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 21.12.2000).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Проте, посилання у заяві про відвід на існування підстав, передбачених пунктами 3, 5 частини першої статті 35 ГПК України, слід визнати необґрунтованими, адже доводи викладені у заяві про відвід стосовно упередженого ставлення судді Малашенкової Т .М. пов`язаного з попередньою роботою, а саме перебуванням у трудових відносинах з 2003 по 2005 (за сумісництвом) зі стороною по справі Відкритим міжнародним університетом розвитку людини "Україна", саме по собі не є безумовною підставою, яка викликає сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді під час розгляду цієї справи у розумінні статей 35, 36 ГПК України.

Заява про відвід не містить обґрунтування та доказів на підтвердження того, що суддя Малашенкова Т.М. має приватний інтерес, що пов`язаний з результатами вирішення цієї справи. Роздруківки з офіційних сайтів Вищої ради правосуддя, скріншоти з офіційної сторінки Університету "Україна" у соціальній мережі Фейсбук, роздруківка ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 22.10.2018 у справі №2/759/3250/18 не є доказами, які б свідчили та/або могли свідчити про наявність можливого сумніву у заінтересованості у результаті розгляду справи № 910/2360/19 за участі колишнього роботодавця, а також не є доказами, які б свідчили про неупередженість судді. Ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 22.10.2018 у справі №2/759/3250/18 не має преюдиційного характеру.

Також, Суд звертає увагу, що в трудових правовідносинах суддя Малашенкова Т.М. перебувала у 2003 по 2005, тобто 14 років тому.

Касаційний господарський суд, з урахуванням наведених обставин та вимог процесуального законодавства, вважає, що заява про відвід судді Малашенкової Т.М. у справі № 910/2360/19 не містить посилання на обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, у зв`язку з чим Суд визнає заяву про відвід необґрунтованою.

Касаційний господарський суд відзначає, що зі змісту заяви про відвід убачається, що ним вона подана у справі № 910/2360/19 за касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019. Водночас, автоматизованою системою документообігу суду від 25.09.2019 визначено колегію суддів Малашенкова Т.М. (головуючої), Бенедисюк І.М. та Колос І.Б. для розгляду касаційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019. Касаційний господарський суд, зазначає, що вказані касаційні скарги мають різні предмети касаційного оскарження. Отже, заява про відвід судді Малашенкової Т.М. подана заявником у межах іншого касаційного провадження, яке не розподілене на вказану суддю. Що також є самостійною підставою для визнання заяви про відвід необґрунтованою.

Згідно з частини третьої статті 39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи заяви про відвід є необґрунтованими, а тому дана заява відповідно до частини третьої статті 39 ГПК України підлягає передачі на авторозподіл для визначення судді для розгляду даної заяви.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Визнати доводи, викладені в заяві адвоката Леськова Валерія Петровича, що діє від імені відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" про відвід у справі № 910/2360/19 судді Малашенкової Т.М. (головуючий суддя), необґрунтованими.

2. Передати касаційну скаргу разом з матеріалами оскарження ухвали зі №910/2360/19 та заяву про відвід на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід судді Малашенкової Т.М. (головуючий суддя).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос