ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р. Справа №907/18/18

Західний апеляційний господарський суд в складі:

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - С.М. Бойко

- ОСОБА_1

секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ Підлипники

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019

у справі №907/18/18

за позовом: ТзОВ Підлипники

до: Ужгородської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: обєднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент міського господарства Ужгородської міської ради

про: визнання протиправним та скасування підпункту 3.2 пункту 3 рішення ХVII сесії Ужгородської міської ради VII скликання №955 від 21.12.17 та визнання поновленим договір оренди земельної ділянки площею 0,4000 га для комерційно-житлового будівництва (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) по вул. 8 го Березня-Олександра Можайського від 22.01.2008 року у відповідності до ст.ст. 777, 792 ЦК України

за участю представників:

від прокуратури ОСОБА_2.

від позивача ОСОБА_3 - представник (довіреність №б/н від 27.04.18)

від відповідача - ОСОБА_4 - представник (довіреність №03-22/5 від 19.04.19)

від третьої особи з боку відповідача - ОСОБА_5 - адвокат

від третьої особи з боку відповідача - ОСОБА_4 - представник (довіреність №32.01-12/859 від 19.04.19)

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019, суддя Васьковський О.В., в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

З даним рішенням не погодилося ТзОВ Підлипники і оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно винесене при неповному зясуванні всіх обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначив, що судом першої інстанції було порушено норми ст..ст. 86,238 ГПК України, ст.. 33 Закону України «Про оренду землі».

Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34 подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ужгородська міська рада та Департамент міського господарства Ужгородської міської ради подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ужгородська місцева прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 19.04.2019 справу №907/18/18 було передано на розгляд колегії суддів у складі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ Підлипники на рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 року у справі №907/18/18 та витребувано в Господарського суду Закарпатської області матеріали справи №907/18/18.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 було призначено справу до розгляду на 10.06.2019.

У звязку з відпусткою судді Бойко С.М. розгляд справи 10.06.2019 не відбувся.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 було призначено справу до розгляду на 29.07.2019.

Згідно розпорядження керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №591 від 26.07.2019 у звязку із перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_8 у відпустці було призначено проведення автоматизованої зміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги у справі № 907/18/18.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2019 справу №907/18/18 було передано на розгляд колегії суддів: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, ОСОБА_7 ОСОБА_9

В судовому засіданні 29.07.2019 оголошено перерву до 19.08.2019.

У звязку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії ОСОБА_9 розгляд справи 19.08.2019 не відбувся.

Згідно розпорядження керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №900 від 18.09.2019 у звязку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії ОСОБА_9 було призначено проведення автоматизованої зміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги у справі №907/18/18.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2019 справу №907/18/18 було передано на розгляд колегії суддів: Мирутенко О.Л. головуючий суддя, ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 було призначено справу до розгляду на 30.09.2019.

Розгляд справи розпочався з початку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 у справі №907/18/18 - скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення V скликання Ужгородської міської ради від 29.12.2007 року № 565 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» товариству з обмеженою відповідальністю «Підлипники» затверджено проект відведення та передано в користування на умовах оренди строком на 5 років земельну ділянку площею 0,4 га для комерційно-житлового будівництва по вул.8 Березня - вул. ОСОБА_10.

На виконання вказаного рішення між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Підлипники» 22.01.2008 року укладено Договір оренди землі, який зареєстрований Закарпатською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.01.2008 року № 24.

Факт передачі земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки № 900 від 22.01.2008, який складено та підписано сторонами договору.

У відповідності до ст. 18 Закону Про оренду землі (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Таким чином, договірні зобов`язання сторін за договором почались з 29.01.2008 року.

На підставі рішення Ужгородської міської ради від 28.12.2012 №786 Додатковою угодою про внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2008 року, підписаною 22 травня 2015 року, строк дії договору було продовжено на пять років до 28.12.2017 року.

Надалі право оренди позивача було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з такого реєстру за №9916284 від 04 червня 2015 року.

Додатковими угодами про внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2008, від 29.01.2009, від 11.05.2012, від 22.05.2015 та від 26.04.2017 зобовязання сторін змінювалися, в т. ч. щодо нормативно-грошової оцінки землі, розміру орендної плати.

Згідно з пунктом 15 вказаного договору цільове призначення земельної ділянки - для комерційно-житлового будівництва.

Пунктом 19 договору оренди визначено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення.

Статтею 8 Договору (в редакції Додаткової угоди від 22.05.2015) сторони погодили строк дії договору: до 28 грудня 2017 року та обумовили, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Підлипники» 09 жовтня 2017 року через центр надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради подало пакет документів для одержання послуги «Надання рішення міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки» за №131749, до якого було додано документи, перелік яких зазначений в описі документів, зокрема разом з проектом додаткової угоди щодо продовження строку дії договору на 5 років до 28.12.2022 р. Термін виконання такої послуги згідно зазначеного опису визначено тривалістю тридцять календарних днів та закінчувався 08.11.2017.

21 грудня 2017 року Ужгородська міська рада прийняла рішення №955, підпунктом 3.2 пункту 3 якого відмовила товариству з обмеженою відповідальністю «Підлипники» у поновленні договору оренди земельної ділянки площею 0,4га для комерційно-житлового будівництва по вул. 8 Березня-Можайського.

Після закінчення строку дії договору оренди землі посилаючись на пункти 20, 34 Договору оренди землі з огляду на відмову орендодавця (Ужгородської міської ради) у поновленні товариству строку його дії, Департамент міського господарства Ужгородської міської ради надіслав товариству-позивачу вимогу від 05.01.2018 №26.01-12/32. про повернення обєкта оренди (лист надіслано 08 лютого 2018 року).

ТзОВ Підлипники звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування підпункту 3.2 пункту 3 рішення ХVII сесії Ужгородської міської ради VII скликання №955 від 21.12.17 та визнання поновленим договір оренди земельної ділянки площею 0,4000 га для комерційно-житлового будівництва (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) по вул. 8 го Березня-Олександра Можайського від 22.01.2008 року у відповідності до ст.ст. 777, 792 ЦК України.

Вважаючи себе добросовісним орендарем та посилаючись на порушення його переважного права на поновлення Договору оренди землі на новий строк, позивач вважає рішення ради №955 від 21.12.2017 в частині підпункту 3.2 пункту 3 таким, що прийняте з порушенням процедури його прийняття, а Договір оренди землі від 22.01.2008 року просить визнати поновленим у судовому порядку на тих самих умовах, на той самий строк, в редакції додаткової угоди.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначеними Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі: у ч. 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в ч. 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Такої правової позиції дотримується ОСОБА_11 Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року у справі №594/376/17-ц.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов'язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов'язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов'язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору.

Позивач-апелянт, посилаючись на своє переважне право на поновлення договору оренди землі на таких же умовах у прохальній частині позову, формулюючи позовну вимогу, керується положення частин 1-5 статті 33 закону України «Про оренду землі», яка встановлює правову підставу для реалізації орендарем права на поновлення договору оренди.

Якщо ж орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом ч.1-ч.5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», то ч. 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки: (1) не передбачає звернення орендаря до орендодавця; (2) переговори сторін щодо зміни (за необхідності) істотних умов не проводяться.

Таким чином, виходячи з того, що в ч.1-ч.5 та ч.6 статті 33 Закону України «Про оренду» землі містять дві окремі правові підстави реалізації орендаря свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками. (висновок Верховного Суду від 21.02.2018 у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в рамках справи №917/772/17).

Стосовно ж застосування до спірних правовідносин ч. 1-5 статті 33 Закону, суд першої інстанції правомірно констатував, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Так, для продовження користування землею (поновлення договору оренди) добросовісний орендар повинен: належно виконувати обов`язки згідно з умовами договору; не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір укласти договір оренди землі на новий строк; надати проект додаткової угоди до договору; продовжувати сплачувати орендну плату; продовжувати користуватися земельною ділянкою після спливу строку дії договору.

За таких обставин, з огляду на предмет спору та обрані позивачем підстави, дослідженню та перевірці судом підлягали обставини щодо дотримання орендарем вимог передбачених зазначеними нормами статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Надання рішення органу місцевого самоврядування про продовження строку дії договору є адміністративною послугою в розумінні Закону України «Про адміністративні послуги». Так, рішенням Ужгородської міської ради №356 від 30.08.2016 року затверджено Тимчасове положення про порядок надання земельних ділянок, що знаходяться в розпорядженні Ужгородської міської ради, в оренду фізичним та юридичним особам. Вказаним порядком визначено, що орендар зобов`язаний не пізніше 60 днів до спливу строку договору оренди землі, повідомити письмово орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, та подати заяву та визначений перелік документів через Центр надання адміністративних послуг.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач-апелянт, посилаючись на бажання скористатися своїм переважним правом, передбаченим ст. 33 Закону України «Про оренду землі», виявив намір продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки та звернувся до Центру надання адміністративних послуг з заявою від 09.10.2017р., в якій просив поновити (продовжити) договір оренди землі від 22 січня 2008 року, земельної ділянки площе 0,4 га для комерційно-житлового будівництва, яка розташована по вул.8-го Березня ОСОБА_10 строком на 5 років. Після прийняття рішення Ужгородською міською радою про поновлення договору оренди просив укласти додаткову угоду про поновлення договірних відносин.

Вказана заява була прийнята Центром надання адміністративних послуг згідно опису №131749, в якому наведено перелік документів доданих орендарем до заяви. В описі визначено термін надання послуги «Надання рішення міської ради про поновлення договорів оренди земельних ділянок» 30 календарних днів, 08.11.2017.

Позивач-апелянт своєчасно звернувся до міської ради з заявою про поновлення договору оренди з дотриманням строків визначених ст.8 Договору (в редакції Додаткової угоди від 22.05.2015) не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомив письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що позивачем-апелянтом не доведено дотримання орендарем процедури реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі, оскільки доказів подання до заяви, поданої до центру надання адміністративних послуг проекту додаткової угоди позивачем суду не надано.

Проте, колегія не погоджується з такими висновками місцевого суду та вважає, що вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Так позивач стверджував, що проект додаткової угоди про продовження строку дії договору був доданий до заяви поданої ним до центру надання адміністративних послуг, однак його було зазначено в описі під номером 4 як додаткові угоди (у разі наявності). Суд першої інстанції такі доводи належним чином не дослідив та не перевірив.

В матеріалах справи наявний примірник документів поданих позивачем до центру надання адміністративних послуг завірений Відділом землекористування міської ради, де серед додаткових угод, доданих до позивачем-апелянтом до заяви, міститься і проект додаткової угоди (том 1 а.с.213). Згідно наявного проекту Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2008р., який підписаний орендарем, останнім пропонувалось поновити ТОВ «Підлипники» договір оренди земельної ділянки строком на 5 років до 28.12.2022р. та внести відповідні зміни до пункту 8 договору оренди землі. Внесення інших змін до договору оренди проектом додаткової угоди не пропонувалось. Наявність проекту додаткової угоди серед додатків до заяви, поданої позивачем-апелянтом до центру надання адміністративних послуг, який засвідчений відділом землекористування, є належним доказом подання такого проекту орендарем з поданою заявою до центру надання адміністративних послуг(т.1,а.с.52).

Колегія суддів, знаходить обґрунтованими доводи позивача-апелянта про виконання ним умов визначених розділом 13 Тимчасового положення про порядок надання земельних ділянок, що знаходяться в розпорядженні Ужгородської міської ради, в оренду фізичним та юридичним особам, яке затверджено рішенням Ужгородської міської ради №356 від 30.08.2016 року та відповідно до якого надається адміністративна послуга по прийняттю рішення про поновлення договорів оренди земельних ділянок. Згідно пункту 13.2 Тимчасового положення орендар зобовязаний подати заяву та наступні документи через центр надання адміністративних послуг, а саме: а) Копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (для фізичних осіб); б) Копія витягу (виписки) з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців; в) Копія договору оренди строк дії якого закінчується з відміткою державної податкової інспекції у м. Ужгороді головного управління ДФС у Закарпатській області про взяття на облік; г) Копія додаткових угод (у разі наявності) з відміткою державної податкової інспекції у м. Ужгороді головного управління ДФС у Закарпатській області про взяття на облік; д) Графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування обєкта та площа земельної ділянки: - кадастровий план земельної ділянки масштабу 1:500; - викопіювання із кадастрової карти-плану М 1:500, М 1:1000; е) Документи, що посвідчують право власності (право оренди) на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на земельній ділянці (в разі наявності майна). є) Довідка з державної податкової інспекції про відсутність заборгованості по орендній платі; ж) копію витягу з Державного земельного кадастру. Надання окремо проекту додаткової угоди згідно вказаного Тимчасового положення не передбачено.

Позивачем-апелянтом згідно опису документів, були подані всі визначені вище документи, необхідні для отримання відповідної адміністративної послуги. Доводи позивача-апелянта про те, що приймання заяв для отримання відповідної адміністративної послуги здійснюється за допомогою автоматизованих програмних сервісів, а перелік додатків до таких заяв чітко відповідають переліку додатків п.13.2 Тимчасового положення та не дозволяють його розширювати при прийманні заяв належними та допустимими доказами відповідачем та іншими учасниками не спростовані.

Крім того, згідно п.13.5 Тимчасового положення передбачено, що після прийняття рішення Ужгородською міською радою про поновлення договору оренди землі відповідний відділ впродовж 3 робочих днів надає департаменту 3 примірники витягів з рішення сесії міської ради про поновлення договору оренди землі. Департамент, протягом 14 днів з дня отримання усіх необхідних документів для його виготовлення, готує додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення. Враховуючи, визначений відповідачем порядок подання та розгляду заяв орендарів про поновлення договорів оренди землі, навіть у разі не подання орендарем проекту додаткової угоди, це не може бути кваліфіковано як недотримання орендарем процедури реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі.

Такий висновок колегії суду, узгоджується і з іншими матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідач відмовив позивачу-апелянту в поновленні договору оренди не з причини порушення встановленої процедури поновлення договору.

Рішенням XVIII сесії Ужгородської міської ради VII скликання Ужгородської міської ради від 21.12.2017 року № 955 «Про поновлення, припинення та відмову у поновленні та їх припиненні дії договорів оренди земельних ділянок» (пункт 3.2) рада відмовила позивачу-апелянту в поновленні договору оренди земельної ділянки.

Суд, надаючи оцінку такому рішенню, виходив з того, що міська рада, як орендодавець, у встановлений законом спосіб, виразив свою волю відносно поновлення спірного Договору оренди, як власник землі, який діяв в порядку та спосіб, передбачений законодавчими актами.

Однак, такі висновки суду зроблені без належного дослідження всіх обставин справи та не ґрунтуються на положеннях ст.33 Закону України «Про оренду землі». Предметом позовних вимог є рішення відповідача про відмову в поновленні договору оренди землі, а тому його законність підлягає перевірці судом при вирішенні даного спору.

При вирішенні даного спору слід виходити з того, що законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов'язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря: 1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; 2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; 3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); 4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином: а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Така правова позиція висловлена палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду Верховного Суду в постанові від 10.09.2018р. у справі № 920/739/17.

В матеріалах справи наявний витяг з протоколу №116 засідання комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури від 25.10.2017р., згідно якого вбачається що такий орган відповідача рекомендував поновити товариству-позивачу договір оренди земельної ділянки земельної ділянки для комерційного-житлового будівництва по вул.8-го Березня ОСОБА_10 строком на 5 років. Також в матеріалах справи наявний проект рішення Ужгородської міської ради за №944 (т.2 а.с.74), яким в п.1.11 передбачалось поновити товариству-позивачу договір оренди земельної ділянки строком на 5 років до 2022 року. Тобто, з вказаного слідує, що жодних зауважень щодо дотримання позивачем-апелянтом порядку та процедури для поновлення договору оренди земельної ділянки у відповідача при підготовці до розгляду заяви орендаря не було.

Апеляційний суд констатує, що рішення Ужгородської міської ради, яким позивачу відмовлено в поновленні спірного договору оренди землі прийнято після збігу місячного строку, передбаченого ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та не містить мотивів та обґрунтувань для його прийняття.

Ці обставини мають важливе значення для правильного вирішення спору, відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 10.09.2018р. у справі № 920/739/17. У разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов'язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Судом першої інстанції не враховано, що в межах строку, визначеного ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» відповідачем не було вчинено жодної з передбачених дій, заперечень щодо невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону з обґрунтуваннями або пропозиціями по зміні істотних умов договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни, надіслано орендарю не було.

Факт порушення відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення, дає позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

Колегією суддів, відхиляються доводи відповідача про те, що розгляд заяви орендаря земельної ділянки про поновлення договору оренди землі та прийняття відповідного рішення міською радою може проводитись поза межами місячного строку визначеного ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до положень Закону України «Про адміністративні послуги». Норма ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» є спеціальною нормою, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а крім того, в описі документів №131749, прийнятих від позивача-апелянта 09.10.2017 чітко було визначено термін розгляду та вирішення такої заяви та надання замовленої адміністративної послуги до 08.11.2017. Заява позивача була розглянута комісією з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури 25.10.2017, в межах місячного строку. Відповідачем не доведено факт неможливості розгляду та вирішення заяви позивача-апелянта в межах місячного строку, передбаченого законодавством про оренду землі та умовами надання адміністративної послуги. Доказів, які б підтверджували відсутність сесійних засідань відповідача за період з часу подання позивачем-апелянтом заяви 09.10.2017 по день прийняття оскаржуваного рішення - 21.12.2017, сторонами суду не надано.

В матеріалах справи міститься зауваження Управління з правової роботи міської ради до проекту рішення «Про поновлення та припинення дії договорів оренди земельних ділянок» (т.2 а.с.77) згідно яких управління рекомендувало відкласти вирішення питання про поновлення договору оренди з мотивів наявності судового спору за участі ОСББ «Можайського 34» та рішення виконавчого комітету №43 від 27.02.1991 про виготовлення проектно-кошторисної документації для будівництва скверу. Колегія суддів погоджується з доводами позивача-апелянта, що ні наявність судового спору з третіми особами, ні зазначене рішення виконавчого комітету щодо виготовлення проектно-кошторисної документації не перебуває в правовому звязку з правовідносинами оренди земельної ділянки, щодо якої виник даній спір, а тому не можуть бути обґрунтованими підставами для відмови в поновленні договору оренди землі.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана земельна ділянка згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.10.2017 відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, а за видом використання землі земля для комерційно-житлового будівництва. Таке цільове призначення земельної ділянки визначено і п.15 договору оренди. Докази зміни цільового призначення земельної ділянки, а також віднесення її до іншої категорії, ніж землі житлової та громадської забудови, в матеріалах справи відсутні. Висновок суду першої інстанції про те, що рада оголосила про намір зберегти земельну ділянку як зону зелених насаджень не ґрунтується на фактичних обставинах щодо категорії до яких відноситься орендована земельна ділянка.

Колегія апеляційного суду відхиляє доводи ОССБ «Можайського 34» про те, що орендована позивачем-апелянтом земельна ділянка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку, так як належних і допустимих доказів для підтвердження цих доводів не має. Одночасно актом обстеження умов використання спірної земельної ділянки робочою групою з представників структурних підрозділів міської ради 06.06.2017 встановлено, що межі проектованої прибудинкової території ОСББ «ОСОБА_10 34» не накладаються на земельну ділянку, яка орендується позивачем-апелянтом. Обидві ділянки розділені полотном для забезпечення належного проїзду автотранспорту.

Позивач-апелянт належно виконував свої зобовязання по оплаті за користування земельною ділянкою, заборгованості на момент звернення до відповідача з заявою про поновлення договору оренди не мав, що підтверджується довідкою Головного управління ДФС у Закарпатській області від 09.10.2017 за №4446/10/07-16-17-00-16. Також після закінчення строку договору оренди, позивач продовжував сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.

Висновок суду першої інстанції про неналежне виконання позивачем своїх обовязків за договором оренди через відсутність забудови земельної ділянки впродовж строку дії договору оренди, а також самовільне використання частини ділянки третіми особами, що було зафіксовано актом обстеження умов використання спірної земельної ділянки, проведеного на виконання розпорядження міського голови від 16.05.2017 №65 зроблений без врахування всіх фактичних обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем розроблено проект будівництва житлового будинку з адміністративно-торгівельними закладами, а також отримано містобудівні умови та обмеження по забудові земельної ділянки, зареєстровано декларацію про початок виконання підготовчих робіт 01.04.2015. Позивач наголошував на тому, що містобудівні умови та обмеження були згодом скасовані рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №217 від 20.07.2017. Порушень позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих робіт відділом державного архітектурно-будівельного контролю при проведенні перевірки не встановлено, що підтверджується відповідним актом, наявним в матеріалах справи.

Зазначені обставини заслуговують на увагу, як такі що перешкоджали позивачу здійснити будівництво на орендованій ділянці. Також слід врахувати, що відповідач не заперечував в поновлені договору оренди земельної ділянки з підстав неналежного виконання орендарем договору оренди. Таких зауважень не містить і акт обстеження умов використання земельної ділянки від 06.06.2017. Доказів звернення відповідача до позивача впродовж дії договору оренди з претензіями щодо неналежного виконання орендарем умов договору або ініціювання орендодавцем розірвання його з цих підстав матеріали справи не місять. Тому такі обставини, не можуть слугувати достатніми підставами для відмови в захисті прав позивача.

Також апеляційний суд вважає за необхідне врахувати правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №915/1042/18 щодо неналежного виконання орендарем умов договору щодо закінчення будівництва в обумовлені в договорі строки. Касаційний суд вказав, що це не тільки не свідчить про втрату позивачем переважного права на оренду зазначеної ділянки, а навпаки, підтверджує необхідність урегулювання в установленому законодавством порядку відносин, що існують між сторонами у звязку з тривалим будівництвом, з метою здійснення якого була передана ділянка. Оскільки метою передання ділянки в оренду було зведення обєкта нерухомості на ній, порушення позивачем строків будівництва за умови належного виконання зобовязань щодо орендної плати не можуть бути достатньою підставою для відмови в продовженні строку договору оренди.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тому відповідно до встановлених фактичних обставин, враховуючи належне виконання орендарем обов'язків за Договором, своєчасне звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди, порушення орендодавцем встановленого законом порядку розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, відмову в поновленні договору оренди без надання заперечень в межах визначених строків, без наведення обґрунтувань такої відмови, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову в поновленні договору оренди суперечить вимогам закону, з мотивів викладених вище. В звязку з цим, апеляційну скаргу в цій частині слід задовольнити, рішення суду першої інстанцій скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог та скасування рішення Ужгородської міської ради про відмову позивачу-апелянту в поновленні договору оренди земельної ділянки.

Оскільки апеляційний суд встановив, що відмова в поновленні договору оренди є незаконною, то ефективний судовий захист прав позивача можливий тільки шляхом задоволення і похідної вимоги, про визнання договору оренди поновленим. Факт порушення відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення дає позивачеві-апелянту підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону. Правомірні очікування позивача, до яких можна віднести право на поновлення договору оренди на новий строк, може охоплюватись поняттям «майно», що визначено рішенням Європейського суду з прав людини від 19.12.1998 у справі «Меллахер та інші проти Австрії». Також колегія приймає до уваги, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків, що також передбачено рішенням Європейського Суду з прав людини від 26 березня 2013 року у справі «Рисовський проти України».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 10.09.2018 у справі №920/739/17 та враховуючи те, що у відповідача при розгляді поданої позивачем заяви, інших документів, проекту додаткової угоди, жодних заперечень щодо їх змісту, або своїх зауважень та пропозицій щодо зміни істотних умов договору оренди не було висловлено чи надіслано позивачу, то поновлення договору мало відбутись на такий же строк та на тих самих умовах, на яких договір діяв до цього часу. Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

Оскільки між сторонами спору не узгоджено та не досягнуто згоди щодо нових істотних умова договору, сторони не виявили наміру змінювати будь-які істотні умов договору, згоди щодо таких змін не досягли, то колегія суддів, приходить до висновку, що способом захисту прав позивача за таких обставин буде поновлення дії договору оренди на попередніх умовах на такий самий строк. Тому судове рішенні в частині вимог про відмову в позові про визнання договору поновленим підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення таких вимог.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 по справі №907/18/18 винесене з порушенням вказаних норм матеріального прав, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ТзОВ Підлипники задовольнити.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 року у справі №907/18/18 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов ТзОВ «Підлипиники» до Ужгородської міської ради задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати підпункт 3.2 пункту 3 рішення XVII сесій Ужгородської міської ради VII скликання №955 від 21.12.2017.

Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки укладений 22.01.2008 року між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради та ТзОВ «Підлипники» площею 0,4000 га, кадастровий номер :20:002:0005, для комерційно-житлового будівництва (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) по вул. 8 го Березня-Олександра Можайського в м. Ужгороді строком до 28.12.2022 на умовах додаткової угоди в редакції позивача.

Судові витрати покласти на відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду на підставі ст.ст. 286-289 ГПК України.

ОСОБА_12 ОСОБА_6

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлено 03.10.2019