ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2019 р. Справа№ 911/1278/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представника позивача відповідно до протоколу судового засідання від 02.10.2019.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод"

на рішення Господарського суду Київської області

від 25.07.2019 (повний текст складено 09.08.2019)

у справі №911/1278/19 (суддя - Рябцева О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс ЛТД-К"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод"

про стягнення 486652,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будсервіс ЛТД-К" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод" про стягнення 479356,42 грн. боргу з урахуванням інфляційних втрат та 7296,07 грн. 3% річних, всього 486652,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань з оплати виконаних позивачем робіт на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору підряду № 03/10-18 від 03.10.2018, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути 479356,42 грн. боргу з урахуванням інфляційних втрат та 7296,07 грн. 3% річних, посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.07.2019 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс ЛТД-К" 454882,95 грн. (чотириста п`ятдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят дві грн. 95 коп.) боргу, 24473,47 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят три грн. 47 коп.) інфляційних втрат, 7296,07 грн. (сім тисяч двісті дев`яносто шість грн. 07 коп.) 3% річних та 7299,79 грн. (сім тисяч двісті дев`яносто дев`ять грн. 79 коп.) судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2019 у справі №911/1278/19 та прийняти нове, в якому врахувати доводи скаржника стосовно зменшення позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що суд першої інстанції у прийнятому рішення бере до уваги лише доводи позивача, але в порушення вимог ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, мотивувальна частина рішення не містить мотивованої оцінки аргументів відповідача щодо зменшення ціни позову, а також мотивів незастосування судом норм права, на які посилався відповідач, водночас скаржник зазначає, що позивачем в порушення вимог ст. 201 Податкового кодексу України на сьогоднішній день так і не зареєстровано податкову накладну по виконаним роботам на суму 75 813, 83 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод" на рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2019 у справі №911/1278/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Яковлєва М.Л., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод" на рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2019 у справі №911/1278/19, призначено справу до розгляду на 02.10.2019.

30.09.2019 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 02.10.2019 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень на апеляційну скаргу поданих під час апеляційного провадження, та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2019 у справі № 911/1278/19 залишити без змін.

Відповідач в судове засідання 02.10.2019 не з`явився. Про поважність причин нез`явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення відповідача про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності відповідача та його повноваженого представника за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 02.10.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 03.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будсервіс ЛТД-К" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод" (замовник) було укладено договір підряду № 03/10-18.

Відповідно до пункту 1.1 договору на умовах та в порядку, визначених даним договором, підрядник за завданням замовника, на свій ризик, зобов`язується виконати і здати замовнику додаткові роботи № 6 для ТОВ "Перший столичний хлібзавод" в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської обл. Нове будівництво, а замовник зобов`язується прийняти такі роботи та оплатити їх на умовах даного договору.

Результати виконаних підрядником робіт оформлюються актом прийому-передачі виконаних робіт (пункт 2.2 договору).

Згідно з пунктом 2.4 договору датою закінчення виконання робіт за цим договором є дата підписання сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт з наданням підрядником замовнику комплекту документів на результат будівельних робіт.

Відповідно до пункту 3.3.5 договору замовник у межах даного договору зобов`язується сплатити вартість виконаних підрядником робіт за цим договором у порядку та в обсягах, передбачених розділом 4 даного договору.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що договірна ціна робіт за цим договором складає 496365,95 грн. Загальна вартість робіт визначається після їх завершення та прийому замовником за актом приймання-передачі виконаних робіт.

Розрахунок видів та вартості робіт надано в кошторисі до цього договору та включає ПДВ. Оплата за цим договором здійснюється замовником підряднику платіжними дорученнями на поточний рахунок підрядника у національній валюті України: оплата авансу в розмірі 100% від кошторису за 3 дні перед початком виконання робіт; всі наступні розрахунки виконуються протягом 5 банківських днів після підписання проміжних актів прийому-передачі виконаних робіт (п. 4.2 договору).

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами договору підряду було підписано зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва за формою локального кошторису, яким сторони погодили найменування робіт і витрат, одиницю виміру, кількість та вартість одиниці. Разом по зведеному кошторисному розрахунку вартість будівництва становить 496365,95 грн.

Аванс в розмірі 100% від погодженого сторонами зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва відповідачем не сплачено.

На виконання умов договору позивачем були виконані, а відповідачем були прийняті будівельні роботи (додаткові роботи № 6) на загальну суму 484882,95 грн., що підтверджується підписаними сторонами актом приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) за 01.10.2018 - 31.10.2018 на суму 380964,53 грн. та актом приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) на суму 103918,42 грн.

Отже, загальна вартість виконаних позивачем робіт за вказаними актами приймання виконаних будівельних робіт становить 484882,95 грн., що також підтверджується підписаним та завіреним печатками позивача та бухгалтерії відповідача актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2018 по 15.02.2019, відповідно до якого станом на 15.02.2019 заборгованість на користь ТОВ "Будсервіс ЛТД-К" за договором № 03/10-18 від 03.10.2018 становила 484882,95 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією № 6, в якій зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено 6 (шість) договорів підряду, у тому числі № 03/10-18 від 03.10.2018, проте всупереч узгоджених умов договорів авансовий платіж підрядник отримав лише за одним договором - № 22/10-18 в розмірі 143500,00 грн. 23.10.2018. На дату складання претензії оплата на розрахунковий рахунок підрядника так і не надійшла. У вказаній претензії підрядник вимагав від замовника виконати належним чином зобов`язання за договорами та перерахувати на його рахунок заборгованість у розмірі 1772797,81 грн. у строк до 02.03.2019, у тому числі за договором № 03/10-18 від 03.10.2018 у сумі 484882,95 грн. Вищевказана претензія залишена відповідачем без відповіді.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що на розрахунковий рахунок позивача 01.03.2019 відповідачем було перераховано 30000,00 грн. в рахунок сплати заборгованості за договором підряду № 03/10-18 від 03.10.2019, згідно отриманої суми була проведена реєстрація податкової накладної (реєстраційний номер ) відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Решта заборгованості не сплачена відповідачем, що самим відповідачем не заперечується.

Таким чином, заборгованість відповідача за актом приймання виконаних будівельних робіт за 01.10.2018 по 31.10.2018 становить 350964,53 грн. (380964,53 грн. - 30000,00 грн. = 350964,53 грн.). Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 103918,42 грн. взагалі залишився не оплаченим.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач не розрахувався за виконані позивачем роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт на суму 454882,95 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод" колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Проте, пунктом 4.2 договору сторонами було погоджено, що оплата авансу в розмірі 100% від кошторису сплачується за 3 дні перед початком виконання робіт.

Водночас колегія суддів зазначає, що підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ч. 2 ст. 854 ЦК України).

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення позивачем ст. 210 Податкового кодексу України не беруться колегією суддів до уваги, оскільки обов`язок позивача провести реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та строки передбачені п. 8.7 договору не виник, з огляду на те, що відповідачем в порушення п. 4.2 не було зроблено оплати авансу в розмірі 100% від кошторису за 3 дні перед початком виконання робіт.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 454882,95 грн. за виконані на підставі договору підряду № 03/10-18 від 03.10.2018 роботи не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 454882,95 грн. боргу підлягає задоволенню.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення 479356,42 грн. боргу за виконані роботи, враховуючи збитки завдані інфляцією.

Оскільки борг відповідача становить 454882,95 грн., то заявлені позивачем до стягнення інфляційні складають 24473,47 грн. (479356,42 грн. - 454882,95 грн. = 24473,47 грн.).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути з відповідача 24473,47 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 350964,53 грн. за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року та на заборгованість відповідача у сумі 103918,42 грн. за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року.

Враховуючи те, що розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 24473,47 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Водночас позивач просив стягнути з відповідача 7296,07 грн. 3 % річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 350964,53 грн. за 202 дні, що становить період з 01.11.2018 по 21.05.2019 та на заборгованість відповідача у сумі 103918,42 грн. за 172 дні, що становить період з 01.12.2018 по 21.05.2019.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, колегія суддів зазначає, що він арифметично вірний, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 7296,07 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2019 у справі №911/1278/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод" на рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2019 у справі №911/1278/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Столичний Хлібзавод" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2019 у справі №911/1278/19 - залишити без змін.

Матеріали справи №911/1278/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.10.2019.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

А.І. Тищенко