ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Справа № 915/1395/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Першого заступника прокурора Миколаївської області (вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, 54030)

в інтересах держави в особі: Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001)

до відповідача: фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли ( АДРЕСА_1 )

про: повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди, -

за участі представників учасників справи:

від позивача Бондарєв Р.С. , за довіреністю

від відповідача ОСОБА_4 , за ордером

прокурор Григорян Е.Р.,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2019 перший заступник прокуратура Миколаївської області (надалі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №05/2-2338 вих-19 від 07.05.2019 в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до фізичної особи - підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли , якою просить суд:

1) зобов`язати фізичну особу - підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли повернути Миколаївській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1416 га, розташовану по вул . Космонавтів , поблизу житлового будинку №49 у місті Миколаєві шляхом демонтажу літнього майданчика та споруд;

2) стягнути з фізичної особи - підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 54271,77 грн. на користь держави в особі Миколаївської міської ради.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1395/19 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 17.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 18.06.2019.

06.06.2019 відповідачем подано суду відзив на позовну заяву. Відповідач просить суд відмовити у задоволені позову з підстав його необгрунтованості.

Заперечення відповідача обґрунтовано посиланням на норми ст. ст. 187, 188, 198 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ч. 1 ст. 5, 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», п. 7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 та мотивовано наступним:

- станом на момент виникнення спірних правовідносин, Порядок виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 № 1619 втратив чинність, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 № 109 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України»;

- в системному зв`язку положень ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. 198 ЗК України та п. 7 Методики, можна дійти висновку, що державний контроль за використанням та охороною земель може здійснюватися інспекторами Держгеокадастру, обстеження земельних ділянок повинно проводитися в установленому законодавством порядку, однак, такий порядок на теперішній час не визначено, у зв`язку із втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 № 1619, а визначення меж самовільно зайнятої земельної ділянки та, відповідно, визначення згідно із Методикою розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, повинно здійснюватися за кадастровими зйомками. Однак, матеріали справи не містять даних кадастрової зйомки самовільно зайнятої, на думку прокурора, земельної ділянки;

- акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.12.2018 за №594-ДК/1310/АП/09/01/-18 та від 04.02.2019 №6-ДК/14АП/09/01/-19, на які посилається прокурор, як на доказ підтвердження самовільного зайняття земельної ділянки та розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки без номеру та дати виконаний ГУ Держгеокадастру, не є допустимими доказами, що підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки та, відповідно, завдання відповідачу шкоди.

18.06.2019 підготовче засідання у справі відкладено на 15.07.2019.

18.06.2019 прокурором подано суду відповідь на відзив.

Прокурор просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, твердження відповідача, викладені у відзиві вважає такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та суперечать вимогам закону з наступних підстав:

- на підтвердження факту самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,1416 га та завдання відповідної шкоди прокурором подано до суду належні та допустимі докази, а саме на виконання визначених законодавством завдань та повноважень органу контролю, Головним управлінням Держгеокадастру в області у грудні 2018 року проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства та зафіксовано факт самовільного зайняття підприємцем земельної ділянки площею 0,1416 га по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку №49 у м. Миколаєві .

За результатами цієї перевірки 19.12.2018 складено акт обстеження земельної ділянки № 594-ДК/456/АО/10/01/-18, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №594-ДК/1310/АП/09/01/-18, протокол № 594-ДК/0350П/07/01/-18 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, припис №594-ДК/0351/Пр/03/01/-18 про усунення порушень земельного законодавства, постанову №594-ДКУ0338По/08/01/-18 про накладення на підприємця адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. та розрахунок розміру заподіяної шкоди.

У подальшому, Головним управління Держгеокадастру в області 04.02.2019 проведено повторну перевірку, якою встановлено невиконання підприємцем припису від 19.12.2018 (тобто, незвільнення земельної ділянки). Матеріали перевірки також долучено прокурором до позову.

Саме орган контролю (Головне управління Держгеокадастру в області) уповноважений встановлювати факт самовільного зайняття та, як наслідок, притягувати за це до відповідальності, а також розраховувати шкоду, заподіяну самовільним зайняттям землі, що і було зроблено у даній справі.

Матеріали перевірки контролюючого органу, у тому числі, і постанова про накладення адміністративного стягнення від 19.12.2018 за ст. 53-1 КУпАП (самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,1416 га) є чинними.

За відсутності судового рішення, яким встановлено незаконність проведеної перевірки, факт самовільного зайняття спірної земельної ділянки площею 0,1416 га, розташованої по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку №49 у м. Миколаєві ) підтверджений належними та допустимими доказами (матеріалами контролюючого органу).

Прокурором також зазначено, що пунктом 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 визначено, що згідно з п.3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель № 110 від 12.09.2007 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963», підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Розрахунок шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, проведений у відповідності з Методикою. визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963.

19.06.2019 відповідачем подано суду заперечення на відповідь на відзив. Відповідач просить суд відмовити у задоволені позову з підстав викладених у відзиві, зокрема оскільки подані прокурором докази на підтвердження обставин самовільного зайняття земельної ділянки не відповідають вимогам закону, не містять кадастрової зйомки самовільно зайнятої земельної ділянки.

Також відповідач зазначає, що не заслуговують на увагу твердження прокурора про доведеність факту самовільного зайняття земельної ділянки через те, що надані ним копії матеріалів перевірки дотримання вимог земельного законодавства не оскаржені, через те, що суд, відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

08.07.19 відповідачем подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Відповідач обґрунтовує клопотання тим, що прокурор помилково визначив позивачем Миколаївську міську раду, як уповноваженого представника держави, у зв`язку з чим не набув процесуальну дієздатність представляти інтереси територіальної громади в особі Миколаївської міської ради.

15.07.2019 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі, підготовче засідання у справі відкладено на 04.09.2019.

08.08.2019 прокурором подано суду заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду.

Заперечення прокурора обґрунтовано посиланням на норми ст. ст. 13, 14, 131-1, 143 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 з підстав викладених у позовній заяві.

Прокурор вважає безпідставними твердження відповідача про те, що предмет спору у даній справі стосується інтересів територіальної громади міста Миколаєва, що виключає наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави та зазначає, що в контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (відповідну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Миколаївська міська рада є органом, уповноваженим на розпорядження спірною земельною ділянкою, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у тому числі наділений повноваженнями для звернення до суду з цим позовом з метою захисту інтересів держави.

Проте, незважаючи на тривалий факт порушення з боку відповідача, цим органом до часу пред`явлення позову прокурором не вжито заходів, спрямованих на їх усунення.

Отже, здійснення представництва прокурором інтересів держави в особі Миколаївської міської ради, як органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах, викликано необхідністю захисту порушених інтересів держави у порядку, визначеному ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку із чим клопотання відповідача про залишення позову без розгляду є безпідставним та не підлягає задоволенню.

За результатами підготовчого засідання 04.09.2019 судом постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження, призначення справи до розгляду по суті на 17.09.2019.

Ухвалою суду від 04.09.2019, з урахуванням ухвали від 11.09.2019, відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача від 08.07.2019 про залишення позовної заяви без розгляду.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 17.09.2019 прокурор підтримує позовні вимоги у повному обсязі, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Представником позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

На підставі ст. 240 ГПК України, у судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

В ч. 1 ст. 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Як визначено статтею другою Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Це означає, зокрема, що обов`язок доказування тих чи інших обставин лежить на стороні, а суд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не зобов`язаний збирати докази. (ч. 3 ст. 2, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України)

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом, віднесено статтею 42 ГПК України до обов`язку учасників справи.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

19.09.2012 між Миколаївською міською радою та Керімовим Вахаб Агададаш огли укладено договір оренди землі №2474, за умовами якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 23.12.11 за №12/60 та протоколу аукціону з продажу права оренди земельної ділянки, яка належить міській раді від 27.06.12 за №1 передає Керімову Вахаб Агададаш огли в оренду земельну ділянку для проектування, будівництва та обслуговування магазину-кафетерію по вулиці Космонавтів , біля житлового будинку №49 площею 200 кв.м. (п.п.1.1.,2.1.).

Відповідно до п.3.1 договір діє протягом 10 років з дати його державної реєстрації.

Кадастровий номер земельної ділянки :05:032:0015.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №165846064 від 08.05.2019 право оренди зазначеної земельної ділянки зареєстровано за Керімовим Вахаб Агададаш огли 19.09.18, номер запису 27983559 (а.с.17).

На виконання наказу Держгеокадастру в області від 22.11.2018 № 594-ДК «Про здійснення державного контролю за дотримання земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» державними інспекторами Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області проведено обстеження земельної ділянки площею 0,1416 га по вул. Космонавтів біля будинку №49 у місті Миколаєві .

Обстеженням зафіксовано порушення під час використання зазначеної земельної ділянки, а саме - самовільне її зайняття фізичною особою -підприємцем Керімовим Вахабом Агагадаш огли , про що складено відповідний акт за № 594-ДК/456/АО/10/01/-18 від 19.12.2018.

19.12.2018 державними інспекторами ГУ Держгеокадастру складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 594-ДК/1310/АПУ09/01/-18 за об`єктом - земельної ділянки площею 0,1416 га по вул. Космонавтів , поблизу житлового будинку №49 у місті Миколаєві . Перевіркою встановлено, що вищевказана ділянка самовільно зайнята фізичною особою - підприємцем Керімовим Вахабом Агагадаш огли шляхом розміщення літньої площадки та господарського двору.

За результатами перевірки відносно фізичної особи - підприємця Керімова Вахаба Агададаш огли складено протокол № 594-ДК/0350П/07/01/-18 від 19.12.2018 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Постановою №594-ДК/0338По/08/01/-18 від 19.12.2018 на фізичну особу - підприємця Керімова Вахаба Агададаш огли накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., який згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.01.2019 сплачено у добровільному порядку.

Крім того, державними інспекторами ГУ Держгеокадастру 19.12.2018 за № 594-ДК/0351/Пр/03/01/-18 надано припис фізичній особі - підприємцю Керімову Вахабу Агададаш огли про усунення у 30-денний термін порушень земельного законодавства.

Державними інспекторами ГУ Держгеокадастру здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки на підставі «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007. Розмір заподіяної шкоди склав 54271,77 грн.

На виконання наказу ГУ Держгеокадастру в області від 22.01.2019 № 6-ДК державним інспектором проведено повторну перевірку, в ході якої встановлено, що фізична особа - підприємець Керімов Вахаб Агададаш огли вимоги припису № 594-ДК/0351/Пр/03/01/-18 від 19.12.2018 не виконав, а саме: не звільнив, вказану у приписі, самовільно зайняту земельну ділянку.

Зазначене підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04.02.2019 № 6-ДК/14/АПУ09/01/-19.

Предметом спору є зобов`язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку та відшкодування шкоди.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюються органами державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. ст. 116, 123, 124 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності чи оренди за фізичною особою - підприємцем Керімовим Вахабом Агададаш огли на вказану земельну ділянку не зареєстровано.

Таким чином, фізична особа - підприємець Керімов Вахаб Агададаш огли не набув права користування спірною земельною ділянкою.

За приписами ст. ст. 187, 188 3емельного кодексу України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки -будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать: а) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок тощо; д) вжиття відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам.

Відповідно до ст. 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок.

Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, серед інших, мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Згідно з п. 1, 2 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 (далі - Положення), Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

У пункті 3, підпунктах 30, 31, 34 пункту 4 цього Положення визначено, що завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі, за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття; розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок.

На виконання визначених законодавством завдань та повноважень органу контролю, Головним управлінням Держгеокадастру в області у грудні 2018 року проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства

За результатами цієї перевірки 19.12.2018 державним інспектором складено акт обстеження земельної ділянки № 594-ДК/456/АО/10/01/-18, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №594-ДК/1310/АП/09/01/-18, протокол № 594-ДК/0350П/07/01/-18 від 19.12.2018 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, припис №594-ДК/0351/Пр/03/01/-18 від 19.12.2018 про усунення порушень земельного законодавства, постанову №594-ДКУ0338По/08/01/-18 від 19.12.2018 про накладення на підприємця адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. та здійснено розрахунок розміру заподіяної шкоди.

Зокрема, державним інспектором було зафіксовано факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,1416 га по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку №49 у м. Миколаєві .

Повторною перевіркою, проведеною 04.02.2019 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №6-ДК від 22.01.2019, Головним управління Держгеокадастру в області у присутності відповідача встановлено, що підприємцем припис від 19.12.2018 не виконано, земельну ділянку не звільнено, земельна ділянка площею 0,1416 га використовується підприємцем під розміщення літньої площадки та господарського двору, про що свідчить акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №6-ДК/14/АП/09/01/-1 від 04.02.2019.

За результатами цієї перевірки відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 188-5 КУпАП - не звільнення земельної ділянки площею 1416 кв.м комунальної власності у встановлений термін за адресою: м. Миколаїв по вул. Космонавтів поблизу будинка №49 , у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Приписом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №6-ДК/0006Пр/03/01/-1 від 04.02.2019 зобов`язано відповідача усунути порушення вимог земельного законодавства у 30-денний термін та про виконання припису повідомити Управлінню контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до 04.03.2019.

Припис отримано особисто 04.02.2019.

Пунктом 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 визначено, що згідно з п.3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель № 110 від 12.09.2007 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963» підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Відповідно до п. 3.2 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 у вирішенні питання про задоволення вимог щодо стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, господарським судам необхідно мати на увазі, що розмір такої шкоди визначається відповідно до розрахунку, зробленого територіальними органами інспекції Міністерства екології та природних ресурсів України або Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель Держкомзему та її територіальними підрозділами на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 (далі - Методика).

Відповідно до інформацій Миколаївської міської ради рішення про надання дозволу фізичній особі - підприємцю Керімову Вахабу Агададаш огли на використання спірної земельної ділянки не приймалися, будь-які угоди щодо її використання з підприємцем не укладалися.

Таким чином, установлено, що фізична особа - підприємець Керімов Вахаб Агададаш огли використовує спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про її передачу у власність або надання у користування та за відсутності відповідного правочину, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Зазначені дії фізичної особи - підприємця Керімова Вахаб Агададаш огли в розумінні ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» свідчать про вчинення самовільного зайняття земельної ділянки.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно зі ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до ч.3 ст.212 Земельного кодексу України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно інформації ГУ Держгеокадастру в області від 11.04.2019 вартість 1 кв.м земельної ділянки по вул. Космонавтів у місті Миколаєві становить 175,69 грн., коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки становить -1,897, а тому вартість земельної ділянки площею 1416 кв.м становить 471930,05 грн.

Частиною 1 ст. 211 ЗК України встановлено, що за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни несуть цивільну відповідальність відповідно до законодавства.

Головним управління Держгеокадастру у Миколаївській області 19.12.2018 здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка склала 54 271,77 гривень та на даний час не відшкодована.

Вказана шкода підлягає відшкодуванню до загального фонду місцевого бюджету Миколаївської міської ради.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про охорону земель» особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом, у тому числі за самовільне зайняття земельних ділянок. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Верховний Суд України в пунктах 12 і 16 постанови Пленуму № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України у повному обсязі особами, що її заподіяли.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, невідшкодування фізичною особою - підприємцем Керімовим Вахабом Агададаш огли у добровільному порядку шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття вказаної земельної ділянки є підставою для її стягнення в судовому порядку.

Заперечення відповідача щодо відсутності на теперішній час встановленого законодавством порядку обстеження земельних ділянок та визначення меж самовільно зайнятої земельної ділянки та, відповідно, визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, судом не беруться до уваги, як такі, що не доведені належними доказами та не спростовують обставин щодо самовільного зайняття спірної земельної ділянки.

На підставі вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підстави звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави обґрунтовано наступним.

Статтею 1311 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України „Про прокуратуру" та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до вимог ч.ч.3, 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже, визначальним при вирішенні наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

З урахуванням висновків Конституційного Суду України у справі № 3-рп/99 від 08.04.1999 необхідно зазначити, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих зокрема, і на охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

У даній справі наявність «інтересу держави» полягає у порушенні права держави та Українського народу у сфері земельних правовідносин, які перебувають під особливою охороною держави (ст.ст. 13, 14 Конституції України).

Статтею 2 Закону України „Про охорону земель" визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, призводить до не облікованого використання земель що сприяє тінізації аграрного сектору економіки та втраті з боку держави загалом контролю над процесами оренди земельних угідь і виробництва сільгосппродукції в країні.

Крім цього, внаслідок самовільного використання цієї земельної ділянки не забезпечується надходження до місцевих бюджетів відповідних орендних платежів, у тому числі встановлених за результатами земельних торгів, оскільки належні користувачі і власники земель позбавлені можливості приступити до використання цих земель.

Також, відповідачем добровільно не вжито заходів до відшкодування шкоди завданої внаслідок самовільного зайняття спірних земельних ділянок.

При цьому, п. З ч. 1 ст. 131-1 Конституції України та ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Статтею 324 ЦК України передбачено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

До повноважень міських рад у галузі земельних відносин, відповідно до ст. ст. 83, 122 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», належить розпорядження землями комунальної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

Миколаївська міська рада є органом, який на даний час наділений правом розпорядження земельними ділянками комунальної власності на території міста Миколаєва.

Відповідно до ст.ст. 319, 386 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі шляхом звернення до суду.

Статтею 17 ЦК України передбачено, що орган місцевого самоврядування здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду.

Враховуючи викладене, Миколаївська міська рада має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель комунальної власності.

З матеріалів справи вбачається, що про самовільне зайняття спірної земельної ділянки Миколаївській міській раді та її виконавчим органам стало відомо ще з травня 2018 року, про що свідчить акт управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 17.05.2018, однак жодних заходів до припинення її незаконного використання дотепер не вжито.

Зазначені обставини щодо порушення інтересів держави в земельній і бюджетній сферах, тривале невжиття міською радою заходів до повернення земельної ділянки та стягнення завданої підприємцем шкоди призводять до недоотримання бюджетом коштів та є підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Миколаївської міської ради в суді.

Зазначене свідчить про усвідомлену пасивну поведінку органу, уповноваженого на звернення до суду за захистом інтересів держави, не здійснення ним захисту інтересів держави та є підставою для пред`явлення цього позову прокурором в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області.

Керуючись наведеними міркуваннями, господарський суд погоджується з твердженнями прокурора та вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 201, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2. Зобов`язати фізичну особу - підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути Миколаївській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1416 га, розташовану по вул. Космонавтів , поблизу житлового будинку №49 у місті Миколаєві шляхом демонтажу літнього майданчика та споруд.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли (РНОКПП НОМЕР_1 ) шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 54271,77 грн. на користь держави в особі Миколаївської міської ради (одержувач - УК у м. Миколаєві/Центральний район/24062200, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , рахунок №4006).

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли на користь прокуратури Миколаївської області (р/р 0340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору у сумі 8999,95 грн.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

7. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:

орган, який звернувся до суду в інтересах держави:

Перший заступник прокурора Миколаївської області (вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, 54030)

позивач: Миколаївська міська рада (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001)

відповідач: фізична особа-підприємець Керімов Вахаб Агададаш Огли ( АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складено і підписано 27.09.2019.

Суддя В.О. Ржепецький