СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа № 922/6545/15

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від апелянта від кредиторів ліквідатор розглянувши апеляційну скаргу Мартюхіна Н.О . Геза Т.Д., Лакіза В.В. Голозубовій О.І. Кухар Є.А. - ордер серія ПТ №136712 від 24.09.2019; не з`явились; арбітражний керуючий Безпалий С.О. Гуліуса Юрія Олександровича , м. Харків (вх. №2118 Х/2)
на ухвалу Господарського суду Харківської області
від12.06.2019 (повний текст підписано 14.06.2019)
у справі№922/6545/15 (суддя Усатий В.О.)
за заявоюОднособового товариства з обмеженою відповідальністю "Суперабразив", м. Крин
до боржникаТовариства з обмеженою відповідальністю "Водолій-М", с. Гоптівка, Харківська область
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 задоволено заяву ліквідатора (вх. №12783 від 27.05.2019); визнано недійсним Іпотечний договір від 23.03.2016, укладений між Бєловим Є.М. та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим №429.

Не погодившись з постановленою ухвалою, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась зацікавлена особа - ОСОБА_4 , який просив скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ліквідатора.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів, скаржник зазначає наступне:

- положеннями ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство встановлено правила розгляду спорів про визнання недійними правочинів, заявлених в межах справи про банкрутство, зокрема, такі вимоги мають бути заявлені до боржника, а спірні угоди укладені з боржником; проте, банкрут - ТОВ "Водолій-М" не є стороною оскаржуваного Іпотечного договору, а також будь-яких вимог, які б стосувались банкрута в заяві ліквідатора не зазначено, тому розгляд та задоволення заяви про визнання недійним Іпотечного договору від 23.03.2016, укладеного між Бєловим Є.М. та ОСОБА_4 , в межах справи про банкрутство є незаконним;

- приймаючи оскаржувану ухвалу суд помилково послався як на єдину підставу для визнання недійним Іпотечного договору на обставини, що в судовому порядку було спростовано майнові дії директора ТОВ "Водолій-М" - Бєлова М.Р. щодо передачі частини нерухомого майна цього Товариства у власність фізичної особи - Бєлова Є.М. ; на думку ОСОБА_4 , спосіб поновлення порушеного права кредиторів після спростування майнових дій боржника на підставі ст. 20 Закону про банкрутство передбачає саме обов`язок контрагента боржника повернути майно до ліквідаційної маси, але не визначає такого наслідку, як недійсність договорів, укладених в подальшому такими контрагентами з третіми особами;

- ліквідатором не доведено, а судом не встановлено обставин, що майно, яке передавалось в іпотеку за спірним Іпотечним договором від 23.03.2016 є саме тим майном, яке належало боржнику - ТОВ "Водолій-М" на праві власності, оскільки реєстраційні номера об`єктів нерухомості в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно є відмінними;

- судом не враховано, що Договір про спільну діяльність від 02.08.2013, укладений між ТОВ "Водолій-М" та Бєловим Є.М. , на підставі якого боржник був зобов`язаний передати нерухоме майно, недійним не визнався та його умови є обов`язковим для виконання між сторонами;

- при вирішення даного спору судом залишено поза увагою та не надано належної правової оцінки заяві ОСОБА_4 щодо порушення ліквідатором при поданні заяви про визнання недійним договору іпотеки строку позовної давності.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 поновлено ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15; відкрито апеляційне провадження; встановлено сторонам строк для подання відзиву з доказами його надсилання апелянту в порядку ст. 263 ГПК України до 15.08.2019; призначено справу до розгляду на 28.08.2019 о 14:15 год.

У відзивах на апеляційну скаргу, які надійшли на адресу апеляційного суду 20.08.2019 від ліквідатора ТОВ "Водолій-М" та ОТОВ "Суперабразив", арбітражний керуючий Безпалий С.О. та означений кредитор заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги, просили суд залишити ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 без змін. Мотивуючи свою спільну юридичну позицію, ліквідатор та кредитор посилаються на наступне:

- постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 у справі №922/6545/15 спростовано майнові дії ТОВ "Водолій-М" по переданню у власність Бєлова Є . М . нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-20 в літ. "А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; при цьому, у вказаному судовому рішенні встановлено, що спірне нерухоме майно безпідставно перебувало у власності ОСОБА_4 , а відтак останній не мав права передавати це майно в іпотеку;

- вважають помилковими доводи заявника апеляційної скарги про те, що оскільки ТОВ "Водолій-М" не є стороною спірного іпотечного договору, то такий спір повинен розглядатись в окремому позовному провадженні, при цьому вказують, що даний спір пов`язаний з поверненням майна до ліквідаційної маси для повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а тому повинен розглядатись саме в межах даної справи про банкрутство;

- щодо аргументів скаржника про відсутність доказів на підтвердження того, що за ТОВ "Водолій-М" було зареєстровано право власності на майно, яке передавалось в іпотеку, то ліквідатор з посиланням на обставини, які встановлені в постанові Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018, вказує, що після порушення провадження у справі про банкрутство директором ТОВ "Водолій-М" Бєловим М.Р. без погодження з розпорядником майна було вчинено дії щодо поділу та безоплатного відчуження частини спірного нерухомого майна, що належали на праві власності боржнику, проте інформація в технічних паспортах об`єктів нерухомості свідчить, що експлікація та характеристика господарських будинків і споруд не відрізняється; тому твердження апелянта про утворення нового нерухомого майна за результатом спільної діяльності на підставі Договору про спільну діяльність від 02.08.2013 є такими, що не відповідають дійсності;

- оспорюваний договір іпотеки визнаний недійним не на підставі ст. 20 Закону про банкрутство, із застосуванням якої не погоджуєжться апелянт, а на загальних підставах у зв`язку з невідповідністю вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку", враховуючи відсутність у іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 23.08.2019 від Бєлова Є.М. , залучений учасник справи підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 , просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ліквідатора.

В письмових поясненнях, які надійшли на адресу апеляційного суду 28.08.2019 від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Г.І. залучений учасник справи підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 , просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ліквідатора. Додатково приватний нотаріус Малахова Г.І. вказала, що підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій у неї не існувало.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №922/6545/15 до 25.09.2019 о 10:45 год.

16.09.2019 на адресу апеляційного суду від ліквідатора ТОВ "Водолій-М" надійшли додаткові пояснення, в яких арбітражний керуючий Безпалий С.О. виклав додаткове нормативне обґрунтування своєї правової позиції.

25.09.2019 на адресу апеляційного суду від ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано необхідністю надання заявнику додаткового часу для зміни представника у справі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, яке проводилось 25.09.2019, був присутній представник апелянта - ОСОБА_4., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора.

Колегія суддів, розглянувши вищевказану заяву ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 202 вказаного Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Разом з тим, наведене скаржником обґрунтування необхідності відкладення розгляду справ не визначено в переліку підстав, які згідно з ч. 2 ст. 202 ГПК України є підставою для відкладення розгляду справи.

При цьому, суд апеляційної інстанції визнає наведені заявником підстави для відкладення розгляду справи не поважними, оскільки: по-перше, апелянт особисто був завчасно повідомлений про розгляд справи 25.09.2019, а його попередній представник подав апеляційну скаргу, в якій викладені доводи, щодо підстав для скасування ухвали суду першої інстанції; по-друге, скаржник не обмежений законом ані в кількості уповноважених осіб для представництва його інтересів, ані в можливості в будь-який час змінювати своїх представників, а зазначені дії є виключним правом заявника, яким він користується на власний розсуд, особисто оцінюючи та розраховуючи кількість необхідного часу, достатньої для їх підготовки. Тому зміна представника ОСОБА_4 за день перед судовим засіданням не є поважними причинами для відкладення розгляду справи, а є суб`єктивним фактором, який пов`язаний виключно із діями самого заявника.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, колегія суддів зауважує, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 31.07.2019, а встановлений ч. 1 ст. 195 ГПК України 60-денний строк розгляду справи закінчується 29.09.2019 (неділя), тому суд апеляційної інстанції процесуально обмежений та не має підстав для відкладення розгляду справи.

Присутній у судовому засіданні 25.09.2019 ліквідатор ТОВ "Водолій-М" - арбітражний керуючий Безпалий С.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та додаткових поясненнях, просив суд залишити ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 без змін.

Уповноважені представники інших кредиторів та залучених учасників справи у судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 25.09.2019 не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи всі сторони були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних учасників справи, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги і відзивів з додатковими поясненнями, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутнього представника апелянта та ліквідатора, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.01.2016 порушено провадження у справі №922/6545/15 про банкрутство ТОВ "Водолій-М", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Данченко А.С.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.05.2016, зокрема, припинено повноваження директора ТОВ "Водолій-М" Бєлова М.Р., якого зобов`язано передати розпоряднику майна бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності; припинено повноваження розпорядника майна ТОВ "Водолій-М" арбітражного керуючого Данченко А.С. та призначено розпорядником майна - арбітражного керуючого Погорілу О.І., на яку тимчасово покладено виконання обов`язків керівника боржника до призначення в порядку, визначеному законодавством та установчими документами, нового керівника боржника.

04.08.2016 до місцевого господарського суду від розпорядника майна-керівника боржника надійшла заява в порядку ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (вх. №25752 від 04.08.2016), в якій заявник просив суд:

- спростувати майнові дії боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до ФОП Бєлова Є.М. на підставі Акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до Договору про спільну діяльність від 02.08.2013;

- витребувати нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1-20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20) з володіння Бєлова С.М. та визнати право власності на них за ТОВ "Водолій-М" (код 34466302).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.09.2017 задоволено клопотання голови комітету кредиторів та усунено арбітражного керуючого Погорілу О.І. від виконання обов`язків ліквідатора ТОВ "Водолій-М"; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Безпалого С.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.03.2018, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018, задоволено заяву розпорядника майна - керівника боржника (ліквідатора) в частині спростовання майнових дій боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 р. до договору про спільну діяльність від 02.08.2013.

27.05.2019 до господарського суду першої інстанції надійшла заява ліквідатора ТОВ "Водолій-М" - арбітражного керуючого Безпалого С.О. про визнання недійсним Іпотечного договору від 23.03.2016, укладеного між Бєловим Є.М. та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 429.

В обґрунтування поданої заяви ліквідатор зазначив, що в судовому рішенні (ухвалі Господарського суду Харківської області від 15.03.2018, залишеній без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018, якою спростовано майнові дії боржника) встановлено, що Бєлов Є.М. неправомірно заволодів нерухомим майном - нежитловими приміщеннями 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак під час передачі його в іпотеку не володів цим майном на праві власності, тому договір іпотеки від 23.03.2016, на його думку, суперечить вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України і ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" та підлягає визнанню недійсним.

Як вже зазначалось, Господарським судом Харківської області 12.06.2019 постановлено ухвалу, якою задоволено заяву ліквідатора та визнано недійсним іпотечний договір від 23.03.2016, укладений між Бєловим Є.М. та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим № 429.

Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції виходив із преюдиційних обставин неправомірного володіння Бєловим Є.М. спірних нерухомим майном, що встановлено в судовому рішенні у даній справі - ухвалі Господарського суду Харківської області від 15.03.2018, залишеній без змін (у відповідній частині) постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018. З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки спірне майно не належало Бєлову Є.М. на праві власності в момент передачі його в іпотеку ОСОБА_4 , тому спірний правочин суперечить вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України і ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" та наявні підстави для визнання його недійним.

Заслухавши суддю-доповідача та присутніх представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону про банкрутство, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Водолій-М" на праві приватної власності належало нерухоме майно: комплекс банно-оздоровчий загальною площею 522,20 кв.м, який складався з бані літ."А-1"; погріба "В" та скважини "К", що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджено свідоцтвом про право власності від 06.09.2012, виданим Малоданилівською селищною радою, та витягом про державну реєстрації прав від 06.09.2012 №35412246 .

Згідно рішення Дергачівського районного суду від 19.10.2012 у справі №2010/5640/2012, право власності на нежитлові приміщення № 21,22,23 в літ "А-1" та погріб "В" перейшли до ОСОБА_7 , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 03.12.2015 № 49015180 .

Згідно технічного паспорта від 22.06.2012 на виробничий будинок: банно-оздоровчий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого КПТІ "Інвенрос", власниками є ТОВ "Водолій-М", ОСОБА_7 .

Відповідно експлікації приміщень до плану поверхів виробничого будинку літ. "А-1" загальною площею 522.2 кв.м, до банно-оздоровчий комплексу входять такі приміщення: №1 (кімната відпочинку, 66,7 кв.м.), №2 (побутова, 3,0 кв.м.), №3 (побутова, 5.2 кв.м.), №4 (санвузол, 3,0 кв.м.), №5 (майстерня. 5,2 кв.м.), №6 (котельна, 12,7 кв.м.), №7 (тамбур, 4,4 кв.м.), №8 (парова, 6,2 кв.м.), №9 (парова, 12,8 кв.м.), № 10 (миєчна, 52,4 кв.м.), №11 (кабінет,11,6 кв.м.), №12 (санвузол, 3,0 кв.м.), №13 (комора, 1,7 кв.м.), № 14 (роздягальня,4,5 кв.м.), № 15 (коридор, 7,3 кв.м.), №16 (кабінет, 4,6 кв.м.), № 17 (кабінет, 9,7 кв.м.), № 18 (коридор, 12,1 кв.м.), № 19 (тамбур, 4,1 кв.м.), № 20 (роздягальня, 33,2 кв.м.), №21 (кафе,32,9 кв.м), №22 (кухні, 14,3 кв.м.), № 23 (посудомийня, 4,1 кв.м), №24 (підсобне, 45,7 кв.м.), № 25 хол, 61,8 кв.м..

02.08.2013 між ТОВ "Водолій-М" та ФОП Бєловим Є.М. укладено Договір про спільну діяльність (надалі - договір), відповідно умов якого, сторони зобов`язались шляхом об`єднання своїх зусиль і майна, що належить сторонам на відповідних правових підставах, спільно діяти для досягнення загальної мети - реконструкції та/або капітального ремонту банно-оздоровчого комплексу: нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1-20, мансарди № 24,25 в літ."А-1" у двоповерховий банно-оздоровчий комплекс та введення його в експлуатацію, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3.1 договору ТОВ "Водолій-М" зобов`язалось для проведення будівельних робіт ФОП Бєловим Є.М. надати земельну ділянку площею 0,63 га, кадастровий номер 120000001, яка знаходиться у користуванні ТОВ "Водолій-М" відповідно договору оренди від 08.04.2010, укладеного між ТОВ "Водолій-М" та Дергачівською РДА.

Розділом 4 договору передбачені обов`язки ФОП Бєлова Є.М. , а саме: провести повне або часткове фінансування реконструкції та/або капітального ремонту, та введення в експлуатацію об`єкта нерухомого майна; проводити необхідні дії, пов`язані із реконструкцією та/або капремонту об`єкта нерухомого майна; проводити фінансування реконструкції об`єкта нерухомого майна, зокрема, оплачувати державні мита, платежі за отримання дозвільних документів, оплачувати роботи, пов`язані із реконструкцією та/або капремонту, придбавати будівельні матеріали, а також здійснювати інше фінансування, пов`язані з реалізацією цього договору; підготувати й письмово погодити зі стороною 1 відповідну проекту, кошторисну документацію, необхідну для реконструкцією та/або капремонту об`єкта нерухомого майна; укласти усі необхідні договори на проведення будівельних робіт, пов`язаних з реконструкцією та/або капремонту об`єкта нерухомого майна; після підписання договору приступати до здійснення реконструкції та/або капремонту об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до п. 6.1 договору ТОВ "Водолій-М" для здійснення спільної мети надає земельну ділянку площею 0,63 га, кадастровий номер 120000001, яка знаходиться у користуванні ТОВ "Водолій-М" відповідно договору оренди від 08.04.2010, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлову будівлю літ "А-1" (банно-оздоровчий комплекс) загальною площею 470,9 кв.м., що належить ТОВ "Водолій-М" на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, видане 06.09.2012 Малоданилівською селищною радою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Пунктом 6.2, 6.3 договору передбачено, що ФОП Бєлов Є.М. для здійснення спільної мети надає грошові кошти в розмірі визначеному кошторисом будівельних робіт. У разі, якщо вартість робіт буде більшою за вартість визначену кошторисом будівельних робіт, ФОП Бєлов Є.М. зобов`язується покрити ці витрати особисто.

Грошові та майнові внески сторін не набувають статусу спільної власності і залишаються особистою приватною власністю кожної із сторін. Створене або придбане сторонами в результаті спільної діяльності не набуває статусу спільної часткової власності. Після прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, результати спільної діяльності перерозподіляються в порядку визначеному розділом 7 договору (п.п.6.4, 6.6, 6.7 договору).

У пункті 7.1 цього договору передбачено, що після введення новоствореного об`єкта в експлуатацію, право власності на об`єкти, яка складають новостворений об`єкт нерухомого майна розподіляються в такій спосіб:

- ТОВ "Водолій-М" переходять у особисту приватну власність наступні об`єкти: нежитлові приміщення №№ 24 (підсобне, 45,7 кв.м.), 25 (хол, 161,8 кв.м.);

- ФОП Бєлову Є .М. переходять у особисту приватну власність наступні об`єкти: нежитлові приміщення №№ 1 (кімната відпочинку, 66,7 кв.м.), 2 (побутова, 3,0 кв.м.), 3 (побутова, 5,2 кв.м.), 4 (санвузол, 3,0 кв.м.), 5 (майстерня, 5,2 кв.м.), 6 (котельня, 5,2 кв.м.), 7 (тамбур, 4,4 кв.м.), 8 (парова, 6,2 кв.м.), 9 (парова, 12,8 кв.м.), 10 (миєчна, 52,4 кв.м.), 11 (кабінет, 11,6 кв.м.), 12 (санвузол, 3,0 кв.м.), 13 (комора, площею 1,7 кв.м.), 14 (роздягальня, 4,5 кв.м.), 15 (коридор, 7,3 кв.м.), 16 (кабінет, площею 4,6 кв.м.), 17 (кабінет, 9,7 кв.м.), 18 (коридор, 12,1 кв.м.), 19 (тамбур, 4,1 кв.м.), 20 (роздягальня, 33,2 кв.м.).

Відповідно п. 7.2 договору після прийняття об`єкта в експлуатацію нерухомого майна, вказане в пункті 7.1, передається сторонам на підставі акта приймання-передачі. У акті приймання-передачі приміщень зазначається фактична нумерація та площа приміщень згідно з технічним паспортом, виготовленим на новостворений об`єкт нерухомого майна із зазначенням колишньої (будівельної) нумерації та площі.

Право власності на передане в порядку визначеному договором майно реєструється кожною стороною самостійно відповідно до вимог чинного законодавства (п.7.3 договору).

Пунктом 8.1 договору передбачено, що усі витрати, пов`язані із реконструкцією і введенням в експлуатацію об`єкта покриваються ФОП Бєловим Є.М.

Даний договір починає діяти з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором (п.10.1 договору).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2015 вбачається, що ТОВ "Водолій-М" на праві власності належали нежитлові приміщення в банно-оздоровчому комплексі 1-го поверху №№1-20; мансарди №24, 25 в літ."А-1" загальною площею загальною площею 470,9 кв.м. та скважини "К", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20 .

Згідно технічного паспорта від 18.09.2015 на виробничий будинок: нежитлова будівля літ. "А-1" (банно-оздоровчий комплекс), виготовленого ФОП Нижегородова Г.В. , власником приміщення є ТОВ "Водолій-М", розмір частки власності 470,9 кв.м.

Відповідно експлікації внутрішньої площі до плану будівлі літ. "А-1" до приміщення 1-ого поверху № 1-20, загальною площею 263,4 кв.м., входять такі приміщення: №1 (кімната відпочинку, 66,7 кв.м.), №2 (побутова, 3,0 кв.м.), №3 (побутова, 5.2 кв.м.), №4 (санвузол, 3,0 кв.м.), №5 (майстерня, 5,2 кв.м.), №6 (котельна, 12,7 кв.м.), №7 (тамбур, 4,4 кв.м.), №8 (парова, 6,2 кв.м.), №9 (парова, 12,8 кв.м.), № 10 (миєчна, 52,4 кв.м.), №11 (кабінет, 11,6 кв.м.), №12 (санвузол, 3,0 кв.м.), №13 (комора, 1,7 кв.м.), № 14 (роздягальня, 4,5 кв.м.), № 15 (коридор, 7,3 кв.м.), №16 (кабінет, 4,6 кв.м.), № 17 (кабінет 9,7 кв.м.), № 18 (коридор,12,1 кв.м.), № 19 (тамбур,4,1 кв.м.), № 20 (роздягальня, 33,2 кв.м.), а також приміщення мансарди загальною площею 207,5 кв.м., яке включає такі приміщення: №24 (підсобне, 45,7 кв.м.), № 25 (хол, 161,8 кв.м.) .

04.03.2016 за № ХК 70 Департаментом ДАБІ у Харківській області зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності: капітальний ремонт нежитлової будівлі літ."А-1" (банно-оздоровчий комплекс) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей вказаної Декларації від 04.03.2016 замовником є ТОВ "Водолій-М" (розділ 3), генеральним підрядником (підрядник - у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників - ТОВ "Водолій-М" (розділ 5), особою, відповідальною за виконання робіт є директор ТОВ "Водолій-М" Бєлов Михайло Ростиславович (розділ7), проектною документацією є наказ ТОВ "Водолій-М", підписаний директором Бєловим М.Р. (розділ 10).

Відповідно до розділу 13 цієї Декларації інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою не зазначається у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту будівель без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані.

Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією 545,6 тис грн; вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію 545,6 тис. грн (розд. 20, 21 декларації).

Відповідно до акту приймання передачі № 1 від 11.03.2016 до Договору про спільну діяльність від 02.03.2013 ТОВ "Водолій-М" перейшли у приватну власність приміщення загальною площею 207,5 кв.м., а саме: № 24 підсобне площею 45,7 кв.м, 25 хол площею 161,8 кв.м.

11.03.2016 за актом приймання передачі №2 до Договору про спільну діяльність від 02.03.2013 ФОП Бєлову Є.М. перейшли у приватну власність нежитлові приміщення № 1-20 загальною площею 263,4 кв.м., а саме: №1 (кімната відпочинку, 66,7 кв.м.), №2 (побутова, 3,0 кв.м.), №3 (побутова, 5.2 кв.м.), №4 (санвузол, 3,0 кв.м.), №5 (майстерня, 5,2 кв.м.), №6 (котельна, 12,7 кв.м.), №7 (тамбур, 4,4 кв.м.), №8 (парова, 6,2 кв.м.), №9 (парова, 12,8 кв.м.), № 10 (миєчна, 52,4 кв.м.), №11 (кабінет, 11,6 кв.м.), №12 (санвузол, 3,0 кв.м.), №13 (комора, 1,7 кв.м.), № 14 (роздягальня, 4,5 кв.м.), № 15 (коридор, 7,3 кв.м), №16 (кабінет, 4,6 кв.м.), № 17 (кабінет, 9,7 кв.м.), № 18 (коридор, 12,1 кв.м.), № 19 (тамбур, 4,1 кв.м.), № 20 (роздягальня, 33,2 кв.м.).

Матеріали справи містять технічний паспорт від 11.03.2016 на виробничий будинок: нежитлова будівля літ. "А-1" (банно-оздоровчий комплекс), виготовлений ФОП Нижегородова Г.В. , щодо приміщення мансардного поверху, загальною площею 207,5 кв.м., а також технічний паспорт від 11.03.2016 на виробничий будинок: нежитлова будівля літ. "А-1" (банно-оздоровчий комплекс), виготовлений ФОП Нижегородова Г.В. , щодо приміщення першого поверху загальною площею 263,4 кв.м..

Відповідно експлікації внутрішньої площі до плану будівлі літ. "А-1" до приміщення мансардного поверху , загальною площею 207,5 кв.м., входять такі приміщення: №24 (підсобне, 45,7 кв.м.), № 25 (хол, 161,8 кв.м.).

Згідно експлікації внутрішньої площі до плану будівлі літ. "А-1" до приміщення першого поверху №№ 1-20, загальною площею 263,4 кв.м., входять такі приміщення: №1 (кімната відпочинку, 66,7 кв.м.), №2 (побутова, 3,0 кв.м.), №3 (побутова, 5.2 кв.м.), №4 (санвузол, 3,0 кв.м.), №5 (майстерня, 5,2 кв.м.), №6 (котельна, 12,7 кв.м.), №7 (тамбур, 4,4 кв.м.), №8 (парова, 6,2 кв.м.), №9 (парова, 12,8 кв.м.), № 10 (миєчна, 52,4 кв.м.), №11 (кабінет, 11,6 кв.м.), №12 (санвузол, 3,0 кв.м.), №13 (комора, 1,7 кв.м.), № 14 (роздягальня, 4,5 кв.м.), № 15 (коридор, 7,3 кв.м.), №16 (кабінет, 4,6 кв.м.), № 17 (кабінет, 9,7 кв.м.), № 18 (коридор, 12,1 кв.м.), № 19 (тамбур,4,1 кв.м.), № 20 (роздягальня, 33,2 кв.м.) .

15.03.2016 до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесені зміни, відповідно до яких у власності ТОВ "Водолій-М" за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 20 зазначено об`єкт нерухомого майна банно-оздоровчий комплекс: нежитлові приміщення мансарди №24, 25 в літ. "А-1", скважина "К", загальною площею 207,5 кв.м.

Також, 15.03.2016 до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесені відомості про реєстрацію права власності Бєлова Є.М. на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 20, а саме: нежитлові приміщення літ."А-1" 1-ого поверху № 1-20 загальною площею 263,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 04.03.2016, акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.03.2016 №2, договору про спільну діяльність від 02.08.2013 та технічного паспорту від 11.03.2016. Зазначене підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.03.2016 .

23.03.2016 між Бєловим Є.М. та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір в забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у іпотекодавця ( Бєлова Є.М. ) за договором позики, укладеним між сторонами у простій формі 20.02.2012, згідно якого Бєлов Є.М. отримав від ОСОБА_4 500000,00 грн. строком виконання не пізніше 24.03.2016. Предметом іпотеки за цим договором є спірне майно.

Відповідно п. 6 іпотечного договору, іпотекодержатель ( ОСОБА_4 ) набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення іпотекодавцем ( Бєловим Є.М. ) сплати боргу більш ніж на п`ять днів за договором позики, в забезпечення якого укладається цей договір.

25.03.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. на підставі іпотечного договору № 429, виданого 23.03.2016, зареєстровано право власності на нежитлові приміщення 1-ого поверху № № 1-20 в літ "А-1" загальною площею 263,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Вказані обставини, як вже зазначалося, стали підставою подання до суду розпорядником майна-керівником боржника заяви в порядку ст. 20 Закону про банкрутство про стпростування майнових дій боржника.

Ухвалою Господарського суду Харківської області суду від 15.03.2018 задоволено заяву розпорядника майна-керівника боржника (ліквідатора) в частині спростовання майнових дій боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013, яка була залишена без змін в цій частині постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018.

У зв`язку із спростуванням майнових дій боржника, ліквідатором також подано заяву про визнання недійсним іпотечного договору від 23.03.2016, укладеного між Бєловим Є.М. та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 429.

Предметом даного судового розгляду є спір щодо визнання спірного договору іпотеки від 23.03.2016, укладеного між Бєловим Є.М. та ОСОБА_4 недійсним з тих підстав, що майно, яке передано в іпотеку за спірним договором, не належало Бєлову Є.М. на праві власності в момент передачі його в іпотеку ОСОБА_4 .

Згідно із ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України).

За змістом ст.ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні й користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 1 та ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна, за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Предметом іпотеки є об`єкти нерухомого майна та об`єкти, які прирівнюються до таких цим законом.

До них чинним законодавством, зокрема, віднесено, зокрема, будівлі, споруди, підприємство як майновий комплекс, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови, що Іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно в майбутньому.

Об`єкти нерухомого майна можуть бути предметом іпотеки лише за таких умов: майно належить Іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання; нерухоме майно може бути відчужене Іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; воно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим законом.

Відсутність хоча б однієї з указаних ознак є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Згідно вимог ч. 2 ст. 583 ЦК України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

За змістом ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За загальним правилом ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин); згідно з ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 спростованно майнові дії боржника, які полягають в переданні нежитлових приміщень 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до ФОП Бєлова Є.М. на підставі акту приймання-передачі №2 від 11.03.2016 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013, яка була залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 в цій частині.

У вказаних судових рішеннях встановлено, що директором ТОВ "Водолій-М" Бєловим М.Р . після порушення провадження у справі про банкрутство без погодження з розпорядником майна вчинено дії щодо поділу та безоплатного відчуження частини нерухомого майна, що належали на праві власності боржнику, а саме: нежитлових приміщень в банно-оздоровчому комплексі 1-го поверху №№1-20; в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20.

Крім того, суди при розгляді даної справи встановили, що оспорювані майнові дії боржника щодо безоплатного передання спірних нежитлових приміщень на підставі акту приймання-передачі від 11.03.2016 №2 до договору про спільну діяльність від 02.08.2013 призвели до зменшення обсягу майна боржника та його неспроможності виконати зобов`язання перед кредиторами, а отже, наведені обставини є підставою для спростування майнових дій в порядку ст. 20 Закону про банкрутство.

З урахуванням встановлених обставин, які є преюдиційними та не потребують доказуванню при розгляді даного спору в силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що Бєлов Є.М. неправомірно заволодів вказаним нерухомим майном та в результаті вказаного судового рішення відбулося відновлення суб`єктивного речового права на майно у боржника, у зв`язку із чим іпотекодавець Бєлов Є.М. не міг вважатися його власником.

Тому, оскільки судом встановлено, що в момент укладення договору іпотеки від 23.03.2016, власником переданого в іпотеку майна було ТОВ "Водолій-М", тому Бєлов Є.М. не мав права укладати спірний договір іпотеки. Отже, зміст договору іпотеки суперечить ч. 2 ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України "Про іпотеку".

З урахуванням встановлених обставин справи та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Бєлов Є.М. не був іпотекодавцем відповідно до вимог матеріального права, оспорюваний договір іпотеки від 23.03.2016 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, і як наслідок, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним з моменту його укладення.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про неправомірність звернення ліквідатора із даною заявою та розгляд судом першої інстанції спірних вимог в межах справи про банкрутство, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 20 Закону про банкрутство, правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Під майновими діями боржника, в контексті положень ст. 20 Закону про банкрутство, слід розуміти юридичні дії, які є підставою для виникнення, зміни, припинення правовідносин, зокрема виконання боржником зобов`язань за вже укладеним до початку відповідного року правочином (договором) на шкоду власним інтересам або інтересам інших кредиторів, виконання зобов`язання раніше встановленого строку (терміну), відмови від власних майнових вимог, сплати коштів кредитору або прийняття майна в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна, тощо.

Відповідно, під спростуванням майнових дій, слід розуміти оспорення фактичних даних чи обставин, які визначають правомірність майнових дій боржника щодо розпорядження майном боржника на підставі рішень боржника, які не відповідають законодавству та/або компетенції службових осіб боржника або його органів або вчинені без достатніх підстав.

Спростовано може бути не будь-які майнові дії боржника, а лише ті, які відповідають ознакам, встановленим ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи наведене вище, Східний апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника про неможливість розгляду заяви ліквідатора ТОВ "Водолій-М" в межах справи про банкрутство та вважає, що заявлені арбітражним керуючим Безпалим С.О. вимоги, якими фактично оспорюється перехід права власності на майно боржника до іншої особи - ОСОБА_4 , котрий буде задовольняти свої вимоги саме за рахунок цього майна, яке незаконно вибуло із власності банкрута, слід розглядати в межах справи про банкрутство ТОВ "Водолій-М".

При цьому, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Такий правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №908/4057/14.

Розгляд цього спору щодо визнання недійсним іпотечного договору в межах справи про банкрутство забезпечить реалізацію контролю суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, за діяльністю боржника та є ефективним засобом юридичного захисту прав як боржника, так і кредиторів.

Доводи скаржника про те, що спосіб поновлення порушеного права кредиторів після спростування майнових дій боржника на підставі ст. 20 Закону про банкрутство передбачає саме обов`язок контрагента боржника повернути майно до ліквідаційної маси, але не визначає такого наслідку, як недійсність договорів, укладених в подальшому такими контрагентами з третіми особами, судом апеляційної інстанції до уваги не приймається з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У справі Європейський суд з прав людини "Белеш та інші проти Чеської Республіки" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частина 2 ст. 20 ГК України встановлює, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч. 1-4 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Колегія суддів не заперечує, що боржник - ТОВ "Водолій-М" не є стороною оспорюваного Іпотечного договору від 23.03.2016, але виходячи зі змісту приписів ст.ст. 15, 16, 215 ЦК України кожна особа має право на захист, в тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та може виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-605цс16).

Згідно приписів ч. 1 ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Відтак з урахуванням наведених норм законодавства, колегія суддів вважажє, що звернення ліквідатора ТОВ "Водолій-М" - арбітражного керуючого Безпалого О.С. у даній справі про банкрутство із заявою про визнання недійсним Іпотечного договору від 23.03.2019 направлено саме на унеможливлення безоплатного відчуження майна на користь третіх осіб, що у даному випадку реалізовано шляхом незаконного виведення активів боржника колишнім директором Бєловим Є.М. з подальшою передачі його в забезпечення зобов`язань ОСОБА_4 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що спірне нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-ого поверху № 1 - 20 в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., є єдиним майновим активом банкрута.

Тому хоча спірне нерухоме майно і повернено у власність банкрута за судовим рішенням на підставі ст. 20 Закону про банкрутство, але це майно наразі обтяжене іпотечними зобов`язаннями, і внаслідок невиконання Бєловим Є.М. умов договору позики від 20.02.2012, вимоги саме ОСОБА_4 , а не кредиторів у даній справі про банкрутство, будуть погашатись за рахунок цього майна, то звернення ліквідатора із вимогами про визнання Іпотечного договору недійсним забезпечить поновлення порушеного права, та буде адекватним наявним обставинам справи.

Відносно аргументів апелянта про те, що нерухоме майно, яке передавалось в іпотеку за спірним Іпотечним договором від 23.03.2016 не є саме тим майном, яке належало боржнику - ТОВ "Водолій-М" на праві власності, з огляду на відмінність реєстраційних номерів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, колегія суддів зауважує наступне.

Із змісту постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 у даній справі вбачається, що суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків: 15.03.2016 до Державного реєстру прав на нерухоме майно за заявою керівника боржника внесені зміни, відповідно до яких у власності ТОВ "Водолій-М" за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 20 зазначено об`єкт нерухомого майна банно-оздоровчий комплекс: нежитлові приміщення мансарди № 24, 25 в літ А-1 , скважина К , загальною площею 207,5 кв.м., тоді як згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2015 за реєстраційним номером 20 були у власності боржника нежитлові приміщення в банно-оздоровчому комплексі 1-го поверху №№1-20; мансарди №24, 25 в літ."А-1", загальною площею 470,9 кв.м., та скважини "К".

Водночас, 15.03.2016 Бєловим Є.М. на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 04.03.2016, акту приймання-передачі нерухомого майна від 11.03.2016 №2, договору про спільну діяльність від 02.08.2013 та технічного паспорту від 11.03.2016 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 20, а саме: нежитлові приміщення літ."А-1" 1-ого поверху № 1-20 загальною площею 263,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.03.2016 (т.9а, а.с.109).

Зазначене свідчить, що директором ТОВ "Водолій-М" Бєловим М.Р. після порушення провадження у справі про банкрутство без погодження з розпорядником майна вчинено дії щодо поділу та безоплатного відчуження частини нерухомого майна, що належали на праві власності боржнику, а саме: нежитлових приміщень в банно-оздоровчому комплексі 1-го поверху №№1-20; в літ."А-1" загальною площею 263,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20.

Колегія суддів зазначає, що технічний паспорт на виробничий будинок: банно-оздоровчий комплекс станом на 22.06.2012, технічний паспорт на виробничий будинок: нежитлова будівля літ. А-1 (банно-оздоровчий комплекс) станом на 18.09.2015, а також технічні паспорти на виробничий будинок: нежитлова будівля літ. А-1 (банно-оздоровчий комплекс) станом на 11.03.2016 щодо приміщення мансардного поверху, загальною площею 207, 5 кв.м., та приміщення першого поверху, загальною площею 263,4 кв.м., свідчать про те, що експлікація та характеристика господарських будинків та споруд не відрізняється.

Вказане також підтверджується наявним в матеріалах справи копією договору оренди приміщення від 01.06.2013, укладеного між ТОВ "Водолій-М" в особі директора Бєлова М .Р . та ФОП Бєловим Є .М. , згідно якого ТОВ "Водолій-М" перердав Бєлову Є.М. в оренду приміщення першого поверху літ."А-1" № № 1-20 загальною площею 263,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які, як зазначено в договорі оренди, належать боржнику на праві власності відповідно свідоцтва на право власності від 06.09.2012.

Отже, загальна площа та літерація переданих у приватну власність керівником боржника ФОП Бєлову Є.М. об`єктів нерухомого майна співвідноситься із загальною площею та літерацією об`єктів нерухомого майна, що перебувало у власності ТОВ "Водолій-М", а отже твердження скаржника про утворення нового нерухомого майна за результатами їх спільної діяльності на підставі договору про спільну діяльність 02.08.2013 є такими, що не відповідають дійсності.

Відтак обставини, встановлені в постанові Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018, що утворене нерухоме майно є тим же самим спірним нерухомим майном - нежитловими приміщеннями першого поверху літ."А-1" № № 1-20 загальною площею 263,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не потребують доказуванню при розгляді даної справи в силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України, а тому доводи апелянта в цій частині визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на те, що Договір про спільну діяльність від 02.08.2013, укладений між ТОВ "Водолій-М" та Бєловим Є.М. , на підставі якого боржник був зобов`язаний передати нерухоме майно, не визнався недійним та його умови є обов`язковим для виконання між сторонами, як передумова вважати, що спірне майно вибуло із власності ТОВ "Водолій-М" на законних підставах, оскільки, за встановлених обставин справи, боржник передав третій особі майно, яке належало йому на праві власності, проте отримання грошей за нього не було передбачено заздалегідь. Тому зазначені обставини свідчить, що директором ТОВ "Водолій-М" Бєловим М .Р. було укладено Договір про спільну діяльність від 02.08.2013 на завідомо не вигідних для боржника умовах та з метою виведення приналежного йому нерухомого майна на користь третіх осіб.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в процесі розгляду даної заяви про визнання недійним Іпотечного договору від 23.03.2016 до Господарського суду Харківської області від ОСОБА_4 . надійшов відзив (а.с. 60-66, т.14), в якому, окрім іншого, зазначено про пропуск ліквідатором строку позовної давності. На думку ОСОБА_4 , оскільки спірний договір був укладений 23.03.2016, а ліквідатор звернувся до суду 27.05.2019, то останнім пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, що є підставою для застосування наслідків, передбачених приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України, та є окремою і самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідної заяви.

Однак, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали Господарського суду Харківської області від 12.06.2019, суд першої інстанції не проаналізував належним чином доводи ОСОБА_4 , викладені у відзиві на заяву ліквідатора, у тому числі залишив поза увагою та не надав жодної правової оцінки заяві ОСОБА_4 про пропуск ліквідатором строку позовної давності щодо звернення із вимогами про визнання недійним іпотечного договору від 23.03.2016.

Колегія суддів при розгляді вимог ОСОБА_4 про застосування наслідків спливу строку позовної давності, виходить з наступного.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

До спірних відносин застосовуються положення про позовну давність, загальний строк якої становить три роки (ст. 257 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене).

Предметом оскарження у цій справі є визнання недійсним іпотечного договору від 23.03.2016, укладеного між Бєловим Є.М. та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 429, за заявою ліквідатора ТОВ "Водолій-М" - арбітражного керуючого Безпалого С.О.

Ліквідатор Безпалий С.О. в письмових поясненнях на апеляційну скаргу зазначає та пояснює, що про наявність договору іпотеки від 23.03.2016 йому стало відомо лише з 21.09.2017, тобто з моменту його призначення ліквідатором даній справі про банкрутство за відповідною ухвалою місцевого суду. Крім того, як вказує арбітражний керуючий, про протипраінсть спірного Іпотечного договору йому стало відмомо лише з моменту винесення ухвали Господарського суду Харківської області від 15.03.2018, якою спростовано майновії дії боржника та встановлено обставини, що Бєлов Є.М. неправомірно володів вказаним нерухомим майном.

Як вбачається з матеріалів справи, арбітражний керуючий Безпалий С.О. був призначений ліквідатором ТОВ "Водолій-М" ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.09.2017 та з цього часу виконував повноваження керівника банкрута.

При цьому, заміна ліквідатора у справі та призначення нового не є підставою ані для початку відліку строку позовної давності, ані для поновлення цього строку. Стороною у справі є ТОВ "Водолій-М" як самостійний суб`єкт, а дії арбітражного керуючого (прирівняного до службової особи підприємця-боржника) у цій справі є здійсненням прав і обов`язків цього суб`єкту господарювання відповідно до положень ст. 4 Закону про банкрутство та норм Глави 17 ЦК України. Тому посилання ліквідатора Безпаого С.О. на те, що строк позовної давності повинен обраховуватись від дати призначення його ліквідатором ТОВ "Водолій-М" судом апеляційної інстанції визнається необґрунтованим.

Разом з тим, як також встановлено, звертаючись із заявою про спростування майнових дій боржника, розпорядник майна ТОВ "Водолій-М" - арбітражний керуючий Погоріла О.І. зазначала, що з моменту припинення повноважень директора ТОВ "Водолій-М" та покладення виконання обов`язків кревняка боржника на Погорілу О.І. , попередній кревник Бєлов М.Р. ухилявся від контакту з нею та будь-яких первинних документів не передавав, у зв`язку з чим розпорядник майна вимушена була самостійно збирати інформацію про стан підприємства, його майно, зобов`язання, тощо.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що дійсно попередній креіник ТОВ "Водолій-М" Бєлов М.Р. не передавав розпоряднику майна Погорілій О.І. первинну документацію, щодо суб`єкта господарювання - боржника. Тому наведені обставини підтверджують неможливість розпорядник майна Погорілої О.І . бути об`єктивно обізнаною про стан справ ТОВ "Водолій-М", у зв`язку з чим необхідність самостійного збирання інформації щодо майнових активів підприємства.

Із запитів, які були зроблені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно розпоряднику майна стало відомо про те, що в березні 2016 частина майна боржника перейшла у власність спочатку ФОП Бєлова Є.М, а потім до ОСОБА_4 .

Судом апеляційної інстанції досліджено наявні в матеріалах справи запити Погорілої О.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та встановлено, що перші відомомсті, з яких розпоряднику майна можливо було встановити наявність запису про обтяження нерухомого майна на підставі спірного Іпотечного договору від 23.03.2016 містяться в Інформаційній довідці №63328570, сформованій 12.07.2016 (а.с. 8-20, т.9).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду не може прийняти до уваги посилання ОСОБА_4 на те, що строк позовної давності слід обраховувати від дати укладення іпотечного договору, тобто від 23.03.2016, оскільки можливість дізнатись (через ігнорування попереднім керівником боржника Бєловим М.Р. ) та факт обізнаності Погорілої О.І. про цю угоду лише з моменту отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №63328570, тобто з 12.07.2016, підтверджується матеріалами справи.

Крім того, навіть за умови обізнаності з 12.07.2016 як розпорядника майна боржника, так і ліквідатора про наявність запису про обтяження спірного нерухомого майна за Іпотечним договором від 23.03.2016, матеріали свідчать, що про обставини неможливості укладення договору іпотеки від 23.03.2016 Бєловим Є.М. через те, що останній не являвся його власником, стало відомо ліквідатору банкрута - арбітражному керуючому Безпалому С.О. лише з моменту винесення ухвали Господарського суду Харківської області від 15.03.2018, якою спростовано майнові дії боржника та встановлено вищенаведені обставини, які є приюдиціними для розгляду даного спору. Тому лише з моменту прийняття судом цього рішення ліквідатор Безпалий С.О. дізнався та міг дізнатись, що Бєлов Є.М. не мав права укладати спірний договір іпотеки та зміст договору іпотеки суперечить ч. 2 ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України "Про іпотеку".

Водночас, оскільки заява про визнання іпотечного договору недійним ліквідатор Безпалий С.О. подав до суду першої інстанції - 27.05.2019, відтак колегія суддів дійшла всновку, що заяву пред`явлено в межах позовної давності і цей строк не є пропущеним.

Таким чином, посилання скаржника на те, що ухвала суду першої інстанції винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду про наявність правових підстав для визнання недійним іпотечного договору від 23.03.2016 як такого, що суперечить ч. 2 ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України "Про іпотеку".

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваній судовій ухвалі висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 підлягає залишенню без змін.

Відмова у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України є підставою для віднесення судового збору за її подання на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/6545/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза

(У судовому засіданні 25.09.2019 проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 07.10.2019).