ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.09.2019р. Справа №905/1248/19

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Гонтар А.Д., розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу

за позовом Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь Донецької області,

до Фізичної особи-підприємця Ткач Ірини Миколаївни, м.Маріуполь Донецької області,

про розірвання договору №3276-П від 03.01.2017р. оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди),

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ткач Ірини Миколаївни, м.Маріуполь Донецької області, про розірвання договору №3276-П від 03.01.2017р. оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №3276-П від 03.01.2017р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати орендних платежів, що зумовило виникнення підстав для його дострокового розірвання.

Ухвалою господарського суду від 12.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1248/19; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 03.09.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1248/19 до судового розгляду по суті; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.09.2019р.

Суд продовжував відповідачу строк для надання відзиву на позов і всіх письмових доказів до 28.08.2019р., однак відповідач у встановлений судом строк відзив по суті спору не представив.

Нормами ст.50 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України), з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи, всі процесуальні документи направлялися рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, наявну у матеріалах справи та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду від 12.07.2019р. була повернута відділенням поштового зв`язку на адресу суду з підстави "За закінченням терміну зберігання", відповідно до інформації з сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення з ухвалою суду від 31.07.20019р. на адресу відповідача, дане відправлення не було вручене. Разом з цим, ухвала суду від 03.09.2019р. була отримана особисто підприємцем.

17.09.2019р. до канцелярії суду від відповідача надійшла заява б/н від 11.09.2019р. про закриття провадження у справі, посилаючись на оплату 09.09.2019р. орендної плати за договором №3276-П-1 від 03.01.2017р. за період з 01.04.2019р. по 01.09.2019р. у сумі 350,00грн. До заяви додано квитанцію про сплату відповідної суми.

Відповідно до ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, в тому числі, відсутній предмет спору.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Розглянувши вказану заяву відповідача, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки предметом даного позову є розірвання спірного договору оренди нежитлового приміщення, а не стягнення заборгованості зі сплати орендної плати.

За результатом розгляду заяви відповідача судом постановлена ухвала про відмову у її задоволенні з занесенням до протоколу судового засідання, без виходу суду до нарадчої кімнати.

20.09.2019р. до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 16.09.2019р., у якому просить суд розглянути справу без участі представника, підтримує заявлені позовні вимоги.

25.09.2019р. до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 20.09.2019р., у якому просить суд відмовити Ткач І.М. у задоволенні заяви про закриття провадження у справі, посилаючись на систематичні порушення відповідачем істотних умов договору оренди. Крім того представник позивача зазначає, що у доданій до заяви про закриття провадження квитанції не вказані періоди, за які було сплачено орендну плату. Позивач також просить суд розглянути справу без участі представника, підтримує заявлені позовні вимоги.

Представники сторін у судове засідання 26.09.2019р. не з`явились, про дату та час розгляду справи по суті були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Зважаючи на те, що явка представників сторін у судове засідання 26.09.2019р. не була визнана судом обов`язковою, приймаючи до уваги закінчення встановлених процесуальним законом строків, суд розглянув справу по суті за наявними в ній матеріалами у визначеному ГПК України порядку.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

03.01.2017р. між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ткач Іриною Миколаївною (орендар) був укладений Договір №3276-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, на підставі наказу №__ від 03.01.2017р. департаменту міського майна Маріупольської міської ради "Про передачу в оренду нежитлового приміщення (будівлі, споруди) на підставі заяви претендента" орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: місто Маріуполь, вул.Бахчиванджи, 55, загальною площею 2,00кв.м. (Літ. А-,1 поверх, з урахуванням місць загального користування), згідно технічного паспорту БТІ, для використання під установку ковового автомату.

За приписами п.2.1. Договору вступ Орендаря у тимчасове платне володіння та користування приміщенням (будівлею, спорудою) здійснюється на підставі договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) міської комунальної власності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

Відповідно до п.3.2. Договору Орендар, зокрема, зобов`язався:

- прийняти за актом прийому-передачі нежитлове приміщення (будівлю, споруду) у 10-денний термін після укладання договору оренди;

- щомісяця і в повному обсязі вносити Отримувачу орендну плату.

Розмір орендної плати визначається на підставі рішення Маріупольської міської ради №6/18-1851 від 24.02.2012р.; за вказане у п.1.1 договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (грудень 2016 року) у розмірі 68,74грн.; оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним; орендар зобов`язаний отримати рахунок на оплату в бухгалтерію управління міського майна; рахунки на оплату видаються орендарю з 11 по 19 число кожного місяця (п.4.1., 4.2., 4.3. Договору).

За невиконання або неналежне виконання обов`язків згідно договору оренди Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України (п.6.1. Договору).

Згідно з п.7.1 Договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє: з 03.01.2017р. по 31.12.2019р.

Пунктом 7.3 Договору визначено, що його дострокове розірвання допускається за згодою сторін; Орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитися від цього договору та вимагати від орендаря повернення орендованого нежитлового приміщення, вказаного у п.1.1 цього договору, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців поспіль, або іншим чином порушує суттєві умови договору; також договір може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін за рішенням господарського суду, у випадку невиконання обов`язків та з інших підстав, які передбачені чинним законодавством.

Як свідчать матеріали справи, 03.01.2017р. на виконання умов укладеного сторонами правочину орендодавець відповідно до акту №8589 прийому-передачі нежитлового приміщення передав орендарю майно - нежитлове приміщення загальною площею 2,0кв.м., розташоване: (Літ. А-,1 поверх, у будинку № 55) по вулиці Бахчиванджи .

Рішенням №7/30-2615 від 25.04.2018р. Маріупольської міської ради було внесено зміни до структури та положень виконавчих органів міської ради. Відповідно до п.5 зазначеного рішення з 01.08.2018р. припинено орган місцевого самоврядування - Департамент міського майна Маріупольської міської ради у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради. Одночасно, п.5.3 рішення міської ради встановлено, що Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Разом з цим, рішенням №7/33-2941 від 25.07.2018р. Маріупольської міської ради затверджене Положення про департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, відповідно до п.1.1 якого Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Таким чином, з огляду на зазначене, до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради перейшли права орендодавця за Договором.

З наданого позивачем рахунку вбачається, що позивачем за період з лютого по травень 2019 року (включно) нараховано відповідачу 353грн. 04коп. орендної плати.

За твердженням позивача, відповідачем невиконані зобов`язання за договором оренди в частині своєчасного внесення орендної плати за період з лютого по травень 2019р. включно (тобто несплати орендних платежів більше трьох місяців), що завдає шкоди інтересам територіальної громади міста Маріуполя та позбавляє можливості використовувати відповідно до закону кошти за оренду об`єктів, що знаходяться у комунальній власності, які повинні забезпечувати виконання міських соціально-економічних завдань.

Враховуючи викладені вище обставини, позивач звернувся до суду з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом розірвання договору №2408-К-1 від 27.02.2017р. оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Оскільки спірні правовідносини виникли з договору оренди комунального майна, до них відповідно застосовуються положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" як спеціального закону та положення глав 47-53, 58 Цивільного кодексу України, глав 19-20, 26, 30 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом приписи місить ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

В силу норм ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За приписами ч.1 ст.13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

В силу норм ч.1 ст.795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

З наявного в матеріалах справи акту №8589 прийому-передачі нежитлового приміщення вбачається що, орендодавець належним чином виконав свої договірні зобов`язання в частині передання спірного об`єкта оренди орендарю.

Як вказує позивач у позові, за фізичною особою-підприємцем Ткач Іриною Миколаївною обліковувалась заборгованість за договором оренди №3276-П від 03.01.2017р. за період з лютого по травень 2019 року включно у розмірі 353,04грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками.

Під час судового засідання 03.09.2019р. представник позивача підтвердив несплату відповідачем орендних платежів більше трьох місяців поспіль, стверджував, що у виконання умов п. 4.3 Договору відповідач не виконав обов`язок з отримання рахунків в бухгалтерії управління міського майна для здійснення оплати за період з лютого по травень 2019р. включно, разом з цим орендар продовжує користуватися орендованим нежитловим приміщенням.

Факт існування боргу відповідача перед позивачем з орендної плати за період з лютого по травень 2019 року включно станом на час звернення позивача з позовом підтверджується поданими суду документами, в свою чергу відповідачем належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст.76, 77 ГПК України, які б спростовували факт не внесення орендної плати протягом трьох місяців поспіль у визначені Договором строки, не представлено.

Як вже зазначалося, у заяві б/н від 11.09.2019р. відповідач просить суд закрити провадження у справі посилаючись на здійснену 09.09.2019р. оплату орендної плати за договором №3276-п від 03.01.2017р. за період з 01.04.2019р. по 01.09.2019р. у сумі 350,00грн.

Разом з цим, будь-яких доказів сплати заборгованості в тому числі за спірний період з лютого по березень 2019р. включно відповідач не надав, матеріали справи не містять. Як вбачається з заяви відповідача та доданої до неї квитанції, позивачу була сплачена орендна плата за нежитлове приміщення у розмірі 350грн. у вересні 2019р., тобто за спірний період не у передбачені п. 4.3. Договору строки, а лише після звернення позивача до суду із цим позовом про розірвання спірного договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено у ч.3 ст.18, ч.ч.1, 3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до підп."б" п.3.2 договору №3276-П від 03.01.2017р. орендар зобов`язаний щомісячно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Розмір орендної плати визначається на підставі рішення №6/18-1851 від 24.02.2012р. Маріупольської міської ради. За вказане у п.1.1 договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (січень 2017 року) у розмірі 68,74грн. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Розмір орендної плати за перший місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції на період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним. Орендар зобов`язаний отримати рахунок на оплату в бухгалтерії управління міського майна (розділ 4 договору №3276-П від 03.01.2017р.).

Відповідно до ч.2 ст.324 Цивільного кодексу України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Приписами ст.29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено передання повноважень щодо управління комунальною власністю виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

За змістом ч.5 ст.60 вказаного нормативно-правового акту України органи місцевого самоврядування від імені і в інтересах територіальних громад здійснюють повноваження по володінню, користуванню і розпорядженню об`єктами комунальної власності.

Відповідно до підп." 31" ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремі повноваження по управлінню майном, що відноситься до комунальної власності.

Положенням про Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, затвердженого рішенням №7/33-2941 від 25.07.2018р. Маріупольської міської ради, визначено, що департамент є органом, уповноваженим управляти майном міської комунальної власності, органом приватизації майна міської комунальної власності, в тому числі забезпечувати виконання повноважень органів місцевого самоврядування в галузі земельних відносин. Департамент має право від імені та в інтересах територіальної громади та від свого імені самостійно укладати договори, набувати майнових та немайнових прав та нести обов`язки, виступати позивачем та відповідачем у суді, господарському та адміністративному судах, укладати мирові угоди (п.п.1.10, 1.11 Положення).

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Положеннями ч.1 ст.188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Пунктом 7.3 договору №3276-П від 03.01.2017р. визначено, що його дострокове розірвання допускається за згодою сторін. Орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитися від цього договору та вимагати від орендаря повернення орендованого нежитлового приміщення, вказаного у п.1.1 цього договору, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців поспіль, або іншим чином порушує суттєві умови договору. Також договір може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін за рішенням господарського суду, у випадку невиконання обов`язків та з інших підстав, які передбачені чинним законодавством.

Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України (ч.3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Передбачена ст.782 Цивільного кодексу України можливість розірвати договір оренди шляхом відмови від нього у позасудовому порядку є правом, а не обов`язком орендодавця.

Право орендодавця відмовитися від такого договору передбачене ч.1 ст.782 Цивільного кодексу України і не є перешкодою для його звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди у разі несплати орендарем платежів, якщо вбачається істотне порушення його умов.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.06.2018р. у справі №350/1316/16-ц.

Суд відзначає, що сам факт систематичного порушення договору щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, а тому навіть той факт, що відповідач сплатив суму заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення цього спору.

Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди (у подібних правовідносинах) щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Зокрема, аналогічний такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 20 червня 2019 року у справі №383/708/16-ц та у постанові від 02 травня 2018 року у справі №925/549/17.

Сплата заборгованості після порушення провадження у справі не виправдовує бездіяльність відповідача як господарюючого суб`єкта та не змінює вимог закону та умов договору щодо розірвання договору у випадку невнесення плати за користування майном протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу.

Згідно із ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем умов договору №3276-П від 03.01.2017р. в частині своєчасної та у повному обсязі сплати орендних платежів протягом трьох місяців поспіль, внаслідок чого на момент звернення позивача до суду у нього виникла заборгованість за договором у розмірі 353грн. 04коп. Доказів протилежного суду не представлено. Приймаючи до уваги, що таке порушення згідно ст.782 Цивільного кодексу України та 7.3 Договору є підставою для розірвання спірного договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1921грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь Донецької області, до Фізичної особи-підприємця Ткач Ірини Миколаївни, м.Маріуполь Донецької області, про розірвання договору №3276-П від 03.01.2017р. оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) - задовольнити.

Розірвати договір №3276-П від 03.01.2017р. оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя, укладений між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Ткач Іриною Миколаївною.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ткач Ірини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м.Маріуполь, проспект Миру, буд.70, ) судовий збір у розмірі 1921,00грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

У судовому засіданні 26.09.2019р. складено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення підписано 27.09.2019р.

Суддя Ю.В. Макарова