ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.19 Справа № 917/1556/19

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Полтавагаз збут, вул. Козака, 2а, м. Полтава, 36020

до Прокуратури Полтавської області, вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000

про стягнення 710 640,32 грн.,

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судовому засіданні:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. № 36 від 28.12.2019 року.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 05/2БОЗвих-19 від 27.09.2019 року.

Повне рішення складено та підписано 04.10.2019 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 710 640,32 грн. за договором на постачання природного газу № 2-04/18-З/Б від 27.03.2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору на постачання природного газу № 2-04/18-З/Б від 27.03.2018 року не в повному обсязі здійснив оплату природного газу, поставленого відповідачу в січні, лютому, березні 2019 року.

Ухвалою від 11.09.2019 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання в справі на 03.10.2019 року (а.с. 1-2). Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - до 15 днів з дня отримання ухвали та для подання заперечень до 5 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 3 дні з моменту отримання відзиву.

Представники сторін отримали зазначену ухвалу суду 13.09.2019 року, про що свідчать відмітки на повідомленнях про отримання поштового відправлення (а.с. 33-34).

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов від 27.09.2019 року (вх. № 10482 від 30.09.2019 року, а.с. 35-36), за яким підтвердив укладення між сторонами договору на постачання природного газу № 2-04/18-З/Б від 27.03.2018 року та часткову сплату коштів на його виконання.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала проти обсягів поставленого позивачем газу в спірному періоді, його вартості, вказаних в актах приймання-передачі від 31.01.2019 року, від 28.02.2019 року, від 31.03.2019 року, також підтвердила повноваження особи - підписанта зазначених актів (начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Полтавської області ОСОБА_3А.) на вчинення дій з приймання від позивача природного газу.

Представник позивача в судовому засіданні повідомила про ознайомлення із відзивом на позов та заявила про відсутність потреби в наданні відповіді на відзив, про що зафіксовано в протоколі судового засідання від 03.10.2019 року (а.с. 43-46).

В судовому засіданні представники сторін відповідно до п. 6 ст. 183 ГПК України подали письмову заяву про погодження розпочати розгляд справи по суті в день закінчення підготовчого провадження, тобто 03.10.2019 року (а.с. 42).

В судовому засіданні суд оголосив протокольну ухвалу про закінчення підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті (протокол судового засідання від 03.10.2019 року, а.с. 43-46).

Після виходу з нарадчої кімнати для ухвалення рішення в справі, представники сторін не зявились, відповідно до п. 4 ст. 240 ГПК України, суд прийняв рішення без оголошення його вступної та резолютивної частини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут", як Постачальником, та Прокуратурою Полтавської області, як Споживачем, укладено договір на постачання природного газу № 2-04/18-З/Б від 27.03.2018 (далі Договір, а.с. 26-24), згідно умов якого Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, порядку та на умовах, передбачених Договором (п. 1.1 Договору.).

До Договору сторони уклали додаткові угоди - № 1 від 27.03.2018 року (а.с. 26), № 2 від 29.12.2018 року (а.с. 27), № 3 від 06.02.2019 року (а.с. 28).

Відповідно до п. 11.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 29.12.2019 року), договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх печатками і діє в частині постачання природного газу з 01 січня 2018 року до 28 лютого 2019 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

В додатку № 1 до Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 06.02.2019 року, а.с. а.с. 28) сторони встановили договірні обсяги постачання природного газу.

За п. 3.1 Договору, за підсумками розрахункового періоду, Споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний обєм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем, відповідно до вимог чинного законодавства України.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу впродовж січня - березня 2018р. природний газ на загальну суму 791 907,17 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу:

- № ZUЗБ0001058 від 31.12.2019 р. на суму 341 585,21 грн. (а.с. 13),

- № ZUЗБ0002636 від 28.02.2019 р. на суму 271 127,69 грн. (а.с. 14),

- № ZUЗБ0004325 від 31.03.2019 р. на суму 179 194,27 грн. (а.с. 15).

За п.п. 3.8, 3.8.1 Договору, розрахунковим періодом є відповідний розрахунковий місяць. Розрахунки Споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника у наступному порядку: щомісячної попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку до Договору, не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку розрахункового періоду; у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За одержаний природний газ відповідач розрахувався частково, заборгованість відповідача перед позивачем становить 710 640,32 грн., що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні 03.10.2019 року.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обовязку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобовязань з оплати переданого газу.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Частиною першою статті 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Матеріалами справи підтверджується, що в період січняберезня 2019 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 791 194,27 грн., а відповідач прийняв природний газ в обсягах та на суму, визначену в актах прийому-передачі за цей період (а.с. 13-15). Строк виконання зобовязання з оплати газу, відповідно до п. 3.8 Договору, є таким, що настав.

Відповідач оплату отриманого природного газу в повному обсязі не здійснив, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений позивачем природний газ в січні-березні 2019 року становить 710 640,32 грн.

Відповідач заперечень по суті спору не надав, натомість підтвердив факт отримання від позивача природного газу в обсягах та за ціною, відображеними в актах прийому передачі за січень-березень 2019 року .

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

За наведеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача 710 640,32 грн. основного боргу за договором на постачання природного газу № 2-04/18-З/Б від 27.03.2018 року.

Керуючись ст. ст. 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Прокуратури Полтавської області (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Полтавагаз збут (вул. Козака, 2а, м. Полтава, 36020, ) - 710 640,32 грн. основного боргу.

3. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.