ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа№ 910/4819/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

За апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019

у справі № 910/4819/19 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Вінницяоблпаливо"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 24 695, 25 грн,

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст.269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Приватне акціонерне товариство "Вінницяоблпаливо" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - відповідач) про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 24 695, 25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що недостача вугілля виникла з вини перевізника - відповідача, а отже ним має бути відшкодована вартість нестачі вантажу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 позов Приватного акціонерного товариства "Вінницяоблпаливо" задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Вінницяоблпаливо" 24 695,25 грн вартості недостачі вантажу та 1 921, 00 грн судового збору.

При цьому суд першої інстанції зазначив про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагоні № 67571646, завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 24 695,25 грн та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем у свою чергу, не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вагоні № 65239543 сталась не з вини відповідача відповідно до ст. 127 Статуту залізниць України.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Вінницяоблпаливо" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 24 695,25 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Посилаючись на дату отримання повного тексту рішення лише 01.07.2019 (подав скаргу в двадцятиденний строк).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019 справу № 910/4819/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі № 910/4819/19; призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі № 910/4819/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апеляційна скарга вмотивована тим, що, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального права (зокрема ст. 80 ГПК України), що призвело до прийняття неправильного рішення.

Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було прийнято та досліджено надані позивачем докази, а саме: документи на підтвердження розміру та вартості вантажу, надані ТОВ «Промислова Компанія «Збагачувач». Оскільки дана юридична особа не є стороною договору та її документи не стосуються спірних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Окрім цього, скаржник послався на те, що єдиним документом, що підтверджує вартість вантажу є загальна сума рахунка або інший документ відправника, який підтверджує кількість відправленого товару.

Також апелянта вважав, що прийняття, поданої разом із запереченнями на відзив на позовну заяву, довідки № 01-118 від 18.06.2018 є порушенням норм процесуального права, оскільки така довідка могла бути подана, за доводами апелянта, лише разом із позовною заявою.

Таким чином, скаржник просив задовольнити апеляційну скаргу у даній справі, скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу (подано вчасно, з доказами надсилання іншій стороні та прийнятий в порядку ст. 263 ГПК України) позивач не погоджується з доводами апелянта, зазначив, що надана ТОВ «Промислова Компанія «Збагачувач» довідка була отримана на запит позивача, в процесі підготовки заперечень на відзив на позовну заяву. Отже, є належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки безпосередньо стосуються предмета позову.

Також позивач наголосив, що докази обґрунтованості позовних вимог (первинні документи) були подані позивачем разом із позовною заявою, а тому жодних порушень норм процесуального права ним вчинено не було.

Таким чином, позивач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, і залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

06.02.2017 Приватне акціонерне товариство "Вінницяоблпаливо" (далі - покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Збагачувач" (далі - постачальник) уклали договір № 060217пр постачання вугільної продукції, за яким постачальник зобов`язався поставляти, а покупець - приймати та оплатити вугільну продукцію, найменування, ціна, кількість, якість, терміни й умови постачання, термін оплати якої та інші відомості, необхідні для виконання цього договору, зазначаються у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору поставка продукції на адресу покупця або за його реквізитами здійснюється залізничним транспортом на умовах, зазначених у специфікаціях (додатках) до цього договору. При необхідності зміни реквізитів відвантаження покупець зобов`язаний письмового повідомити постачальника про ці зміни перед початком відвантаження.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що строк дії договору було встановлено у п. 9.2, де вказується, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє по 31.12.2017, в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання.

В додатку № 39 до договору № 060217пр від 06.02.2017 Приватне акціонерне товариство "Вінницяоблпаливо" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Збагачувач" оформили специфікацію на вугільну продукцію, відповідно до якої ці сторони дійшли згоди про постачання вугільна продукція марки ДГ 13/100/ДГКОМ (13-100), загальною вартістю 2 935 500,00 грн.; умови оплати: 100 % попередня оплата; термін поставки: червень 2018 року; умови поставки: FCA - станція вантажовідправника: ТОВ "Донінтервугілля", код 2409, станція: Кривий Торець Донецької заліз., код 491003; ТОВ "ЦЗФ "Селидівська", код 5575, станція: Новогродівка Донецької заліз., код 482201.

Як вбачається із залізничної накладної № 52842333 вагону № 65239543, копія якої міститься в матеріалах справи, 18.08.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ "Селидівська" здійснило відправлення із завантаженим вугіллям кам`яним масою вантажу 58 500 кг, зі станції Новоградівка Донецької залізниці на станцію Крижопіль Одеської залізниці одержувачу - Приватному акціонерному товариству "Вінницяоблпаливо".

20.11.2018 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці у додаток до акту станцією Покровськ Донецької залізниці було складено комерційний акт № 450003/257 про недостачу вантажу у вагоні № 65239543, у якому встановлено, що «при переваженні вагона в статичному режимі у присутності ДС Цапа, АРВ Плітченко, представників ВП Спицького, ВОХОР Гордєя на справних вагонних 150 тн електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол, заводський № 032, що пройшли держповірку 29.12.2017р. виявилось: вага брутто - 71550 кг, тара за документом - 22300 кг, вага нетто - 49250 кг, що менше ваги вказаної в документі на 9250 кг. Навантаження вантажу нижче бортів на 30 см., не марковано. Маються поглиблення за рухом поїзду: праворуч та ліворуч над 1-6 люками довжиною 9,0 м, шириною - 1,2 м., глибиною 0,3-0,4 м.; над 7 люком довжиною - 1,5 м., по ширині вагону, глибиною - 0,3-0,4 м. В технічному відношенні вагон справний. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. При повторному зважуванні вагону вага підтвердилася. Вантаж, якого бракує, у вагоні поміститися зміг би. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає».

У зв`язку з незабезпеченням відповідачем схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу позивачу (за доводами останнього) заподіяні збитки на загальну суму 24 695,25 грн, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача зазначену суму.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до частин 1, 2, 7 статті 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 525-527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Статтею ст. 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник - сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Окрім цього, як правомірно зазначив суд першої інстанції, саме перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю,- у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно було зазначено судом першої інстанції, 20.11.2018 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці у додаток до акту станції Покровськ Донецької залізниці було складено комерційний акт № 450003/257 про недостачу вантажу у вагоні № 65239543.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що відомості зафіксовані сторонами у комерційному акті № 450003/257 від 20.11.2018 про недостачу вантажу внесені до залізничної накладної № 52842333 від 14.11.2018.

Так, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855. А тому обґрунтовано прийнято судом першої інстанції у якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній № 52842333 від 14.11.2018, фактичній масі вантажу, а саме: щодо факту недостачі вантажу вагою 9250 кг у вагоні № 65239543.

Окрім цього, як було правомірно вказано судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, до позовної заяви позивачем було приєднано рахунок-фактуру № ЗБ-111404 від 14.11.2018, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Збагачувач" на оплату 58,5 т вугілля кам`яного марки ДГ 13-100 вартістю 166 725,00 грн, акт прийому-передачі вугільної продукції від 14.11.2018 за залізничною накладною № 52842333 від 14.11.2018, видаткову накладні № 111404 від 14.11.20118 на суму 166 725,00 грн.

Саме вказані документи суд першої інстанції обґрунтовано прийняв як належні і допустимі докази в розумінні ст. 76 - 80 ГПК України, якими підтверджуються заявлені позовні вимоги, зокрема для визначення вартості втраченого вантажу, оскільки вони узгоджуються з умовами договору постачання від 06.02.2017 № 060217пр та специфікацією до нього. В цій частині суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта про неможливість прийняття даних доказів, у зв`язку з тим, що вони були видані не стороною спірного договору, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Збагачувач" є постачальником вугільної продукції. Саме вказана юридична особа і видавала первинні документи, що підтверджують обсяги та вартість продукції, переданої для перевезення з точки відправлення. А тому в цій частині доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, є обґрунтованими та спростовують мотиви скаржника. Водночас, останній не надав інших належних та беззаперечних документів, які б підтвердили саме його доводи.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем та судом першої інстанції норм процесуального права в частині несвоєчасного подання доказів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України для визначення вартості завданих збитків у даній справі є, перш за все, рахунок-фактура № ЗБ-111404 від 14.11.2018, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Збагачувач" на оплату 58,5 т вугілля кам`яного марки ДГ 13-100 вартістю 166 725,00 грн, акт прийому-передачі вугільної продукції від 14.11.2018 за залізничною накладною № 52842333 від 14.11.2018, видаткова накладна № 111404 від 14.11.20118 на суму 166 725,00 грн та комерційний акт № 450003/257 про недостачу вантажу у вагоні № 65239543.

Натомість, вказана апелянтом довідка № 01-118 від 18.06.2018, яка нібито була подана позивачем та прийнята судом першої інстанції із порушенням норм права, фактично лише відображує відомості, що містяться у зазначених вище первинних документах. Жодної іншої, нової інформації така довідка не містить. А тому суд апеляційної інстанції не приймає доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, оскільки докази, на яких ґрунтується рішення суду, були подані разом з позовною заявою.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та не було спростовано апелянтом, при перевезенні вантажу у вагоні № 65239543 відповідачем не було дотримано вимог щодо збереження вантажу, прийнятого до перевезення, у зв`язку з чим виявилась нестача вантажу на загальну суму 24 695,25 грн. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Вінницяоблпаливо" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 24 695,25 грн є обґрунтованими та правильно задоволені у повному обсязі.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість поданої апеляційної скарги.

Отже, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі № 910/4819/19 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2019 у справі № 910/4819/19 - залишити без змін.

3. Судові витрати, у зв`язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

4. Матеріали справи № 910/4819/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко