ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. Справа№ 911/531/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Мартюк А.І.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Осадчий В.Б. ( ордер серія КС №440504 від 20.09.2019);

від відповідача - Ярмоленко А.М. ( довіреність б/н від 01.09.2017);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд"

на рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019

у справі № 911/531/19 (суддя Щоткін О.В.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція-1"

про визнання укладеною додаткової угоди до договору та зобов`язання надати доповнення додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі №911/531/19 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем пропозиції укладення спірної додаткової угоди, відповідно, спір між сторонами щодо укладення такої угоди не виникав, з урахуванням чого суд дійшов до висновку про наявність факту передчасного заявлення позову про визнання укладеною додаткової угоди до договору про співробітництво від 20.08.2012, а також зобов`язання надати доповнення до зазначеної додаткової угоди.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі № 911/531/19 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- відповідач та його представник не посилалися на неотримання ним проекту додаткової угоди з листом ТОВ «Дніпрожилбуд» від 20.11.2018 №710/18, що була предметом розгляду в судовому процесі;

- судом порушено ст. 649 ЦК України, оскільки вказана норма дозволяє суду шляхом врегулювання розбіжностей між сторонами самостійно визначити та змінювати умови додаткової угоди, яку позивач просить визнати укладеною. Єдина відмінність між проектами додаткової угоди від 05.10.2018 та від 20.11.2018 є наявність в останній шостої черги об`єкту будівництва. Решта запропонованих позивачем умов додаткової угоди повністю збігаються в обох проектах.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019, справу № 911/531/19 призначено до розгляду на 23.09.2019.

Від відповідача (17.09.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпрожилбуд» у задоволенні апеляційної скарги повністю, а рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:

- позивач не підтвердив належними доказами надсилання відповідачу та отримання останнім проекту спірної додаткової угоди і зокрема у двох примірниках, тобто позивач не здійснив фактичних дій щодо можливості належного виконання відповідачем, умов які передбачені частиною 2, 8 статті 181 ГК України.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

20.08.2012 між Приватним акціонерним товариством (12.06.2016 реорганізоване в Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" шляхом перетворення) (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вишгородміськреконструкція-1" (сторона 2) укладено договір про співробітництво, відповідно до п. 3.1. якого сторони зобов`язались об`єднувати свої зусилля з метою будівництва об`єкту на Ділянці та реалізації на ринку продукції сторони 2 (нерухомого майна, побудованого на Ділянці) для досягнення господарських цілей у відповідності до статутних завдань та економічних інтересів кожної із сторін цього договору.

Ділянка - земельна ділянка, кадастровий номер :01:257:003, орієнтовною площею 2,4 га, яка розташована за адресою: пров. Прожекторний, м. Вишгород, Вишгородського р-ну, Київської області, запланована для розміщення (будівництва) об`єкту (пп. 1.1.2. договору).

Об`єкт - житловий комплекс, до складу якого входять багатоквартирні житлові будинки із вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, окремі нежитлові будівлі (пп. 1.1.5. договору).

Пунктом 7.1. договору (в редакції додатку № 1 до договору) обумовлено, що після завершення будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію, за умови виконання своїх зобов`язань, передбачених Розділом 5 цього Договору, сторона 1 отримує у власність (для оформлення у власність) квартири або інші приміщення в об`єкті, загальна площа яких дорівнює 5% від загальної площі всіх квартир та 3% від нежитлових приміщень комерційного призначення в об`єкті.

Протягом 10 (десяти) днів з дати завершення проектної документації (стадія "Проект") на будівництво об`єкта (відповідної окремої черги будівництва об`єкта) сторона 1 та сторона 2 укладають додаткову угоду до цього договору, згідно з умовами якої за стороною 1 та стороною 2 закріплюються нежитлові приміщення, квартири, машиномісця (у разі наявності останніх) і т.п. у складі об`єкта (відповідної окремої черги будівництва об`єкта) з врахуванням викладеного в п. 8.1. цього Договору та проектної документації (складається перелік нерухомого майна, що отримуватиметься стороною 1 після введення об`єкта (відповідної окремої черги будівництва об`єкта) в експлуатацію (п. 7.2. договору).

Відповідно до п. 11.1. договору його строком є час (період), протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки (зобов`язання) відповідно до договору.

За змістом п. 11.2. договору останній набуває чинності з дати підписання його примірників повноважними представниками сторін і діє протягом семи років з дати його укладення.

Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (п. 15.6. договору).

Всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі, направляються адресатові рекомендованим або цінним листом, телеграмою, або вручаються під розписку.

Звертаючись з позовом до суду, позивач, виходячи з показників експертних висновків щодо загальної площі квартир та нежитлових приміщень, визначив 5% від загальної площі всіх квартир та 3% від нежитлових приміщень в кожній черзі будівництва та листами № 211/18 від 05.10.2018 і № 710/18 від 20.11.2018 серед іншого запропонував відповідачу надіслати на адресу ТОВ "Дніпрожилбуд" підписаний повноважним представником та скріплений печаткою ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" проект додаткової угоди, що додана до листа, а також скласти, підписати та скріпити печаткою товариства доповнення до додаткової угоди з зазначенням адрес, площі та термінів передачі ТОВ "Дніпрожилбуд" квартир та нежитлових приміщень.

Позивач крім того зазначає, що всупереч погоджених сторонами в договорі умов співпраці ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" протиправно і безпідставно ухиляється від підписання додаткової угоди до договору, що передбачена п. 7.2. договору.

У зв`язку з тим, що відповідач додаткову угоду, запропоновану позивачем, не підписав та на адресу позивача не надіслав, як і не надіслав протоколу розбіжностей до запропонованого позивачем проекту додаткової угоди, ТОВ "Дніпрожилбуд" просить визнати укладеною додаткову угоду до договору про співробітництво від 20.08.2012, що передбачена п.7.2 Договору в наступній редакції:

"Додаткова угода

до договору про співробітництво від 20.08.2018 року

(про закріплення нерухомого майна в об`єкті - "Будівництво житлового

комплексу за адресою: Київська обл., м. Вишгород, пров. Прожекторний")

м. Київ _______________

ТОВ "Дніпрожилбуд", далі по тексту "Сторона 1" та ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" в подальшому "Сторона 2" на виконання п. 7.2. договору про співробітництво домовилися про наступне:

1. Сторона 2 погоджує закріплення за Стороною 1 квартир та нежитлових приміщень в житловому комплексі за адресою: Київська область, м. Вишгород, пров. Прожекторний, що відповідно до п. 7.4 договору Сторона 2 зобов`язується передати по Акту приймання-передачі Стороні 1 після завершення будівництва:

- в І черзі будівництва - квартири загальною площею 214,15 кв. м;

- в II черзі будівництва - квартири загальною площею 214,83 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 11,00 кв. м;

- в III черзі будівництва - квартири загальною площею 371,17 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 32,98 кв. м;

- в V черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 170,65 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 19,27 кв. м;

- в VI черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 324 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 27,97 кв. м;

2. Конкретний перелік квартир з зазначенням їх адрес, площі та термінів передачі визначається доповненням до цієї додаткової угоди, що є її невід`ємним додатком.

Від ТОВ "Дніпрожилбуд"

Директор В.Бесараб

Від ТОВ "Вишгородміськреконструкція"

Директор Н.Нечитайло."

Разом з тим позивач просить суд зобов`язати ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" надати ТОВ "Дніпрожилбуд" доповнення до додаткової угоди про співробітництво від 20.08.2018 року з переліком об`єктів нерухомості та зазначенням їх адрес, зокрема:

- в І черзі будівництва - квартири загальною площею 214,15 кв. м;

- в II черзі будівництва - квартири загальною площею 214,83 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 11,00 кв. м;

- в III черзі будівництва - квартири загальною площею 371,17 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 32,98 кв. м;

- в V черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 170,65 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 19,27 кв. м;

- в VI черзі будівництва житлового комплексу - квартири загальною площею 324 кв. м та нежитлові приміщення загальною площею 27,97 кв. м.

Відповідно до ст.180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 181 ГК України визначено загальний порядок укладання господарських договорів. Зокрема, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

В свою чергу, примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та ст. 649 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Положеннями ч.2 ст.187 ГК України встановлено, що день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Таким чином, необхідною підставою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірного спору між сторонами.

Як зазначає позивач, листами № 211/18 від 05.10.2018 і № 710/18 від 20.11.2018 ним запропоновано відповідачу підписати проект спірної додаткової угоди, однак відповідач ухилився від підписання додаткової угоди, запропонованої позивачем, що, на думку останнього, свідчить про наявність спору і права позивача звернутися до суду з позовом до відповідача про визнання укладеною додаткової угоди до договору про співробітництво від 20.08.2012 в редакції ТОВ "Дніпрожилбуд".

Господарським судом Київської області встановлено, що до листа № 710/18 від 20.11.2018 додано проект спірної додаткової угоди, проте доказів направлення цього листа позивачем на адресу відповідача до матеріалів справи не надано.

Долучена до позовної заяви копія рекомендованого повідомлення (штрихкодовий ідентифікатор № 967) про вручення поштового відправлення, не дає можливості встановити факт надіслання відповідачеві саме листа № 710/18 від 20.11.2018, додатком до якого є проект додаткової угоди, яку позивач просить визнати укладеною в позовній заяві.

Матеріали справи не містять належних доказів надсилання чи отримання відповідачем проекту спірної додаткової угоди.

Водночас, в матеріалах справи міститься копія листа №212/18 від 05.10.2018, до якого додається проект додаткової угоди, яка за змістом відрізняється від додаткової угоди, проект якої викладено в прохальній частині позовної заяви.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що судом порушено ст. 649 ЦК України, оскільки вказана норма дозволяє суду шляхом врегулювання розбіжностей між сторонами самостійно визначати та змінювати умови додаткової угоди, яку позивач просить визнати укладеною оскільки, як зазначає скаржник, єдина відмінність між проектами додаткової угоди від 05.10.2018 та від 20.11.2018 є наявність в останній шостої черги об`єкту будівництва - решта запропонованих позивачем умов додаткової угоди повністю збігаються в обох проектах, не можуть бути покладені в основу рішення в зв`язку з тим що як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, договір, який є предметом даного переддоговірного спору, укладався не на підставі правових актів органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування тощо, тому застосуванню норми даної статті у правовідносинах позивача та відповідача не підлягають.

Судова колегія крім того враховує те, що за приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору, які не суперечать положенням цього кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судова колегія зауважує, що обов`язок з надіслання іншій стороні відповідних пропозицій стороною правочину, яка вважає за необхідне укласти договір, встановлено нормою ст.181 ГК України.

Таким чином, дослідивши дії позивача, спрямовані на врегулювання переддоговірного спору, судова колегія встановила, що позивачем не дотримано передбаченого ст. 181 ГК України позасудового порядку укладення договору, в даному випадку додаткової угоди, про визнання укладеною якої подано даний позов, оскільки до матеріалів справи не додано належних доказів надсилання проекту додаткової угоди листом № 710/18 від 20.11.2018 відповідачу з пропозицією її укладення.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем пропозиції укладення спірної додаткової угоди, відповідно, спір між сторонами щодо укладення такої угоди не виникав, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність факту передчасного заявлення позову про визнання укладеною додаткової угоди до договору про співробітництво від 20.08.2012, а також зобов`язання надати доповнення до зазначеної додаткової угоди.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрожилбуд" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі № 911/531/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/531/19 повернути до Господарського суду Київської області .

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 26.09.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді А.І. Мартюк

Л.Г. Сітайло