ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

24 вересня 2019 року Справа № 916/1302/18
м.Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді М.А. Мишкіної

суддів В.В. Бєляновського, К.В. Богатиря

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 - не з`явився;

від ДП "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" - Гольчановський Г.С. - за ордером;

від ТОВ "Морський клуб ТЦФ" - Єлін І.Ю. - за наказом, Статутом.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" - ОСОБА_1

на рішення господарського суду Одеської області від 12 липня 2019 року

у справі №916/1302/18

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ"

про стягнення 750920,68грн.

встановив:

27.06.2018 р. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА" (правонаступником є ТОВ «Морський клуб ТЦФ») про стягнення 750 920,68грн., з яких 679724,71 грн. заборгованість за договором №КД-7786 від 01.09.2005р., 63927,95 грн. пеня , 7268,02 грн. 3% річних

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням Договору оренди рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., що знаходиться на балансоутриманні ДП "АМПУ" в особі Одеської філії ДП "АМПУ", та вмотивовані наступним:

- Відповідно до умов Договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування майно. Плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 №786. Надалі до Договору вносились зміни, пов`язані, зокрема, з розміром орендної плати.

- На виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.07.2015 р. у справі №96/1878/15 між ДП "АМПУ" та ТОВ "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА" було підписано Акт прийому-передачі майна в оренду від 28.03.2016р. Таким чином, починаючи з 28.03.2016р. у відповідача виник обов`язок щодо сплати орендної плати на користь позивача.

- Сума орендної плати, що підлягає оплаті відповідачем на користь позивача за період з вересня 2017 до квітня 2018, становить 679724,71 грн. Пеня за прострочення оплати платежів становить 74102,28 грн., 3% річних - 7475,09 грн.

З посиланням на ст.ст. 11,15,16, 509,525, 526, 230,549, 610, 611, 612, 625, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 1,2,4,20,49, 230-232 ГПК України позивач просив задовольнити позовні вимоги.

24.10.2018р. від ТОВ «Морський клуб ТЦФ» надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не набув жодного майна та майнових прав за Договором.

Зокрема, відповідач зазначав наступне:

- договір укладено 01.09.2005 р. між відповідачем і Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт», діяльність якого до цього часу не припинено і виключним правонаступником всіх прав і обов`язків якого не є позивач. Згідно преамбули Договору та умов зафіксованих в преамбулі та пунктах 1.1 та 2.4. Договору, укладеного 01.09.2005 між ДП «ОМТП» та відповідачем, об`єкт оренди за Договором перебуває на балансі ДП «ОМТП», а не позивача.

- позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів переходу за розподільчим балансом станом на дату, що передує 27.05.2013 р., тобто дати державної реєстрації ДП «АМПУ» частини майна, прав та обов`язків ДП «ОМТП» до створення шляхом виділу нової юридичної особи

- Згідно з п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786 зі фінами та доповненнями та становить за базовий місяць оренди (липень 2009р.) - 20829,48 гри (без ПДВ). (абз.1 арк.2 позову), з чим відповідач категорично не згоден, оскільки згідно п. 3.1 Договору орендно плата складає 4 581,66 гри. за базовий місяць оренди - травень 2005 р., а не 20 829,48 грн. за базовий місяць оренди - липень 2009 р., як помилково вважає позивач.

- акт прийому-передачі манна від 28.03.2016 р. не містить зауважень, застережень чи досилань на врахування сторонами під час його підписання рішення господарського суду Одеської області від 20.07.2015 р. у справі № 916/1878/15.

- надані позивачем в якості додатків до позовної заяви розподільчий баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» станом на 13.06.2013 року та складені на його підставі акти приймання-передачі майна та майнових прав, що датовані 13.06.2013 року не можна вважати належними, допустимими, достовірними і достатніми письмовими доказами, у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України законності набуття позивачем у позадоговірний спосіб майна та майнових прав що є предметом спірного Договору.

- відповідач не визнає суму орендної плати, вказує, що ОСОБА_2 при підписанні Додаткової угоди від відповідача не мав повноважень укладати договори, сума яких перевищує 100 000,00 грн. Також, ОСОБА_3 підписував Додаткові угоди без належних повноважень, що підтверджується відповідними рішеннями судів.

-майно, передане за переліком, згідно Додатку 1 до Договору, не може бути використане відповідно до мети для потреб орендаря, оскільки база для стоянки маломірних (малих) суден позивача, не зареєстрована в Управлінні Укртрансбезпеки в Одеській області, не внесена до переліку місць облаштування пристаней, причалів і пунктів базування маломірних суден та інших плавзасобів; не відповідає Правилам безпечної експлуатації баз для стоянки маломірних суден; не відповідає вимогам для баз, які встановлені Постановою КМУ №1147; не відкрита позивачем за погодженням з відповідними підрозділами Державної прикордонної служби України; не експлуатується на підставі відповідного дозволу.

У відповіді на відзив позивач вказує, що рішеннями господарського суду та постановами Одеського апеляційного господарського суду, що набрали законної сили, було встановлено певні преюдиційні обставини, зокрема, щодо правильності нарахування орендної плати, правонаступництва за Договором, розміру орендної ставки.

04.10.2018 до суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - учасника ТОВ «Морський клуб ТЦФ» Бондаренка А.В. до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Ухвалою від 09.10.2018, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р., позовну заяву третьої особи повернуто.

17.12.2018 до суду з позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" звернувся ОСОБА_1 .

Ухвалою від 18.12.2018р., залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 та постановою Верховного Суду від 20.05.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

18.12.2018р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" надійшла заява про залучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

21.12.2018 від позивача надійшли заперечення на заяву про залучення третьої особи до участі у справі.

Протокольною ухвалою від 21.12.2018 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залучення третьої особи.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.07.2019р. позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 679724,71 грн. заборгованості, 63927,95 грн. пені, 7268,02 грн. - 3% річних, 11419,53 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст. 11, 15, 16, 22, 202, 204, 509, 530, 546, 548, 549, 551, 610, 611, 612, 625, 625, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 175, 193, 217, 224, 225, 229, 230, 283, 285 ГК, ст.ст. 2, 17, 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та вмотивоване наступним.

-є безпідставними доводи відповідача про те, що позивач не є правонаступником прав і обов`язків ДП "Одеський морський торговельний порт", а відтак і стороною спірного договору, оскільки такі доводи спростовуються обставинами щодо вчинення з боку ДП "Одеський морський торговельний порт" правочинів з передачі Адміністрації майна Порту, у т.ч. за спірним договором оренди, що було обумовлено ЗУ "Про морські порти України", що набрав чинності 13.06.2013 р., розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 р. № 133-р та наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 р. № 163. Відповідачем при укладенні та підписанні додаткової угоди від 13.06.2013 р. було погоджено факт правонаступництва прав і обов`язків від ДП "ОМТП" до ДП "АМПУ" в особі ОФ ДП "АМПУ". За актом прийому-передачі рухомого майна від 28.03.2016 р., укладеного відповідачем саме з ДП „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України", відповідач прийняв у користування рухоме майно за договором оренди № КД-7786 від 01.09.2005. Вказані обставини свідчать, що відповідач визнавав стороною договору саме ДП „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України".

-суд не погоджується з твердженнями відповідача відносно того, що для поновлення дії договору № КД-7786 після визнання недійсною угоди про його розірвання необхідно було або рішення суду або письмова угода сторін про поновлення дії договору. Визнання недійсною угоди про розірвання договору фактично усуває ті обставини, з якими сторони пов`язували припинення договору та дає підстави стверджувати про його дію без обов`язковості вчинення інших дій (укладання додаткових угод про поновлення дії договору, прийняття рішень судом з цього приводу та т.і.).

- 28.03.2016 між Державним підприємством „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Яхт-клуб "Одеса-2009" підписано Акт прийому-передачі майна в оренду (Договір оренди №КД-7786 від 01.09.2005) (заправна станція (понтон №11), понтон № 2 , понтон №4, понтон №6, понтон №8, понтон №10, апарель).

-у матеріалах справи відсутні будь-які заяви про припинення або зміну умов Договору оренди, тому в силу закону він є продовженим.

- судом не приймаються до уваги посилання відповідача стосовно того, що договір від 26.12.2003 р. припинив свою дію ще 31.12.2015 р., оскільки у 2016 р. між сторонами існували договірні відносини, засновані на даному договорі, а підписавши акт прийому-передачі рухомого майна від 28.03.2016, відповідач зобов`язаний був сплачувати орендну плату, оскільки отримав майно, визначене у вказаному акті від 28.03.2016, у користування саме на підставі договору оренди. Твердження відповідача про те, що об`єкт оренди ним набуто та збережено без достатньої правової підстави також не відповідають фактичним обставинам справи.

- укладений між позивачем та відповідачем договір оренди з наступними змінами, внесеними додатковими угодами до нього, є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами з моменту його укладання і до його припинення.

-з моменту прийняття відповідачем у користування (оренду) обумовленого договором оренди майна, що вказане в акті прийому-передачі рухомого майна від 28.03.2016, яке знаходиться на балансі позивача, відповідач мав сплачувати щомісячно орендну плату не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

- як встановлено судом з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням господарського суду Одеської області від 30.03.2017 р. по справі № 916/3628/16, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2017 р., встановлено відсутність підстав для визнання недійсними додаткових угод №КД-7786/3 від 01.09.2009 р., № КД-7786/5 від 01.07.2010 р., та додатків №1 до цих угод, якими змінювалася орендна ставка за вказаними договорами, у зв`язку з чим вказані додаткові угоди та додатки до них є чинними, а тому підлягали застосуванню сторонами під час проведення розрахунків орендних платежів за договором.

- відповідачем здійснено розрахунок орендної плати у відповідності до вимог Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 р. та умов укладеного між сторонами договору.

- відповідач всупереч ч. 3 ст. 18, ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" та п. 3.2. договору не виконав належним чином зобов`язання за цим договором та не сплатив орендну плату за період оренди з вересня 2017р. по квітень 2018 р., внаслідок чого у відповідача існує заборгованість за вказаний період в розмірі 679724,71 грн.

- з огляду на наявність у відповідача заборгованості з орендної плати та несвоєчасну її сплату позивачем здійснено нарахування пені за період з 13.10.2017 по 11.06.2018р. в розмірі 74102,28 грн., розрахунок якої здійснено в позовній заяві

-враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо сплати орендної плати, суд вважає правомірним нарахування пені на суму боргу по кожному місяцю за періоди прострочення. Здійснений позивачем розрахунок суми пені є правильним та обґрунтованим.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 12.07.2019 р. у справі №916/1302/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення з ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» суми заборгованості за договором оренди державного рухомого майна у розмірі 679724,71 грн., пені у розмірі 63927,95 грн. та 3% річних у розмірі 7268,02 грн, на загальну суму 751970,20 грн. - відмовити;

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:

- порушення судом першої інстанції норм процесуального права через прийняття судового рішення про права та інтереси учасника ТОВ «МОРСЬКИЙКЛУБ ТЦФ» ОСОБА_1, що не був залучений до участі у справі. ОСОБА_1 є засновником відповідача ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» з 2004 року та на момент ухвалення 12.07.2019 р. оскаржуваного судового рішення, його учасником з часткою 70% статутного капіталу, що дорівнює 105 000.00 грн. Суд не врахував перебирання учасниками справи на себе повноважень Загальних зборів учасників ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» шляхом вирішення на власний розсуд питань, віднесених Законом та Статутом Товариства до виключної компетенції вищого органу управління відповідача - Загальних зборів учасників відповідача що призвело до застосування для розрахунку вищевказаної заборгованості поза волею вищого органу управління Товариства - Загальних зборів учасників Товариства та особисто скаржника ОСОБА_1 . умов укладеної директором Товариства з перевищенням наявних у нього відповідно до п.8.4.8. Статуту повноважень Додаткової угоди №КД-7786/5 від 01.07.2010 р., сума якої перевищує 100 000 грн.

- ОСОБА_1 , як учасник відповідача та носій особистого корпоративного права на управління відповідачем, під час вирішення судом першої інстанції питань про застосування до спірних правовідносин умов укладеної 01.07.2010 р. директором відповідача з явним перевищенням статутних повноважень додаткової угоди, наслідком чого стало погіршення майнового стану Товариства, що вплинуло на корпоративні права його учасників, зокрема скаржника, не був залучений то участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, не зважаючи на явну наявність у нього правового зв`язку зі сторонами спору та підставами заявленого позивачем позову; оскаржуване судове рішення безпосередньо стосується його прав, інтересів та обов`язків.

- суд першої інстанції не прийняв до уваги, що підписання 28.03.2016р. акту приймання-передачі відбулось на підставі усної домовленості про поновлення договору оренди КД-7786 від 01.09.2005р. укладеного строком до 31.12.2015р., дія якого припинилась ще 29.09.2014 року у зв`язку поверненням відповідачем майна позивачу за акту приймання-передачі від 29.09.2014 та через небажанням кожної з його сторін виконувати його умови після 31.12.2015 р. - кінцевого терміну дії Договору №КД-7786 від 01.09.2005р. на умовах укладеної з перевищенням повноважень додаткової угоди №КД- 7786/5 від 01.07.2010 р., а отже й питання про його поновлення також перебувало у виключній компетенції загальних зборів учасників відповідача.

- суд першої інстанції не звернув увагу на те, що сторонами у справі визнається і матеріалами справи не спростовується, що державне рухоме майно в період з 29.09.2014р. по 28.03.2016 роки знаходилось саме у позивача та використовувалось його структурним підрозділом Комплекс обслуговування суден середнього та малого тоннажу (КОС) адміністрації Одеського порту для надання послуг, пов`язаних з стоянкою суден без участі відповідача.

- позивачем не надано доказів користування відповідачем орендованим майном в період з 27.10.2015 р по 28.03.2016 р., а також здійснення відповідачем орендних платежів за Договором №КД-7786 від 01.09,2005р. у вказаний період, оскільки жодної оплати відповідачем на користь позивача з 29.09.2014р. по 28.03.2016р. - зроблено не було з підстав відсутності між ними у вказаний період будь-яких договірних відносин.

- факт підписання між ДП «АМПУ» та Товариством 28.03.2016 акту приймання-передачі майна, який є лише обліковим документом, а не договором, у розумінні ст.626 ЦК України, не тягне за собою підстав для виникнення будь-яких договірних відносин між ДП «АМПУ» та Товариством, а отже для стягнення з Товариства коштів за договором №КД-7786 від 01.09.2005 р., дію якого було поновлено 28.03.2016р. на підставі нікчемної усної угоди про поновлення дії Договору від 01.09.2005р. на умовах 01.09.2005р., до якого, всупереч досягнутої усної домовленості, ДП «АМПУ» в односторонньому порядку застосовано умови додаткової угоди №КД-7786/5 від 01.07.2010 р., яку було укладено директором Товариства з перевищенням статутних повноважень.

Крім того, в якості підстави апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на рішення господарського суду Одеської області від 20.07.2015 у справі № 916/1878/15 , що 27.10.2015 набрало законної сили, яким визнано недійсною угоду від 29.09.2014р. про розірвання договору №КД-7786 від 01.09.2005р.., між ДП «АМПУ» та Товариством, оскільки укладення неповноважною особою товариства цих договорів свідчить про порушення корпоративних прав позивача щодо управління справами товариства, розподілу прибутку товариства (з одержанням своєї частки) від господарської діяльності товариства та погіршення майнового стану підприємства, що впливає на права позивача як учасника.

- ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати дивіденди від господарської діяльності Товариства у тому обсязі, на який він розраховував, звертаючись за захистом своїх порушених прав до господарського суду Одеської області та отримавши на свою користь рішення господарського суду Одеської області від 20.07.2015 у справі № 916/1878/15 . Мова йде про упущену вигоду - доходи, які скаржник ОСОБА_1 , як учасник юридичної особи ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене ДП «АМПУ».

- суд першої інстанції не надав належної оцінки суб`єктному складу учасників справи №916/1302/18, а саме не дослідив тієї обставини, що до виключної компетенції вищого органу управління Товариства - Загальних зборів учасників Товариства внаслідок застосування для розрахунку заборгованості умов Додаткової угоди №КД-7786/5 від 01.07.2010р, укладеної директором Товариства з перевищенням наявних у нього відповідно до п.8.4.8. Статуту повноважень, що призвело до суттєвого поза волею вищого органу управління Товариства - Загальних зборів учасників Товариства та особисто скаржника ОСОБА_1 збільшення розміру місячної орендної плати внаслідок суттєвого підвищення орендної ставки, місячної орендної плати, зміни базового місяця оренди тощо.

- судом першої інстанції, при вирішенні питання щодо того, чи впливає на права, інтереси та обов`язки скаржника, поза волею останнього розглянуте і вирішене питання застосування для розрахунку заборгованості за Договором оренди №КД-7786 від 01.09.2005р. умов Додаткової угоди №КД-7786/5 від 01.07.2010 р., не прийнято до уваги та не розглянуто доводи відповідача щодо наявності у директора відповідача визначених статутом товариства обмежень на укладення значних правочинів на суму, що перевищує 100 000 грн..

- суд першої інстанції зобов`язаний був залучити до участі у справі ОСОБА_1 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, враховуючи те, що останній є учасником відповідача з вирішальною часткою 70% статутного капіталу відповідача, а отже наділений корпоративним правом управління відповідачем, зокрема, вирішувати питання надання дозволу, оформленого рішенням загальних зборів учасників, на укладання значного правочину, пов`язаного з внесенням змін до договору оренди № КД-7786

Також скаржник просить в апеляційній скарзі залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стороні відповідача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду.

06.09.2019р. від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що рішення господарського суду Одеської області від 12.07.2019 р. у справі № 916/1302/18 є законним, обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просить закрити апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 , оскільки оскаржуваним рішенням господарського суду Одеської області від 12.07.2019 р. у справі № 916/1302/18 питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, ОСОБА_1 як особою, що не є учасником даної справи, не наведено у своїй скарзі жодних обґрунтувань, які б свідчили про вирішення у рішенні господарського суду Одеської області від 12.07.2019 р. питань щодо його прав, інтересів та обов`язків. Отримання прибутку ОСОБА_1 при здійсненні господарської діяльності Товариства чи то, навпаки, відсутність такого прибутку (у разі неефективної господарської діяльності) є суто корпоративними правами ОСОБА_1 , що виникають безпосередньо з корпоративних правовідносин та можуть бути захищені шляхом подання ОСОБА_1 окремої позовної заяви до Товариства.

Також разом з відзивом на апеляційну скаргу позивачем надано заперечення на клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, в яких позивач вказує, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що в порушення положень ГПК України, ОСОБА_1 не доведено наявність законних підстав залучення його у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача та не обґрунтовано, на які саме права чи законні інтереси ОСОБА_1 та яким чином може вплинути рішення суду по даній справі. У справі, яка розглядається, спір між сторонами виник щодо орендних платежів, які підлягають сплаті за умовами діючого договору оренди майна № КД-7786 від 01.09.2005 р., тобто щодо виконання суто господарського грошового зобов`язання ТОВ «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» перед Адміністрацією, що не стосується корпоративних прав та обов`язків ОСОБА_1 як учасника Товариства.

Позивач звертає увагу, що в суді першої інстанції у цій справі вже розглядалося питання про залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору за заявою відповідача. За результатами розгляду зазначеної заяви судом першої інстанції була встановлена відсутність підстав для її задоволення.

До того ж, ОСОБА_1 одночасно є і органом управління відповідача, до компетенції якого і так належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю відповідача, а отже подання клопотання про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача є нічим іншим як зловживанням процесуальними правами особами, що представляють відповідача, та мають на меті затягування вирішення справи.

В судове засіданні 24.09.2019р. представник ОСОБА_1 не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення.

Представник ТОВ "Морський клуб ТЦФ" підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та клопотання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи.

Представник ДП "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" проти задоволення вимог апеляційної скарги та залучення ОСОБА_1 до участі у справі заперечував з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін стосовно клопотання позивача про закриття апеляційного провадження, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Звернення до суду здійснюється у формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом. Звернення у справах інших осіб у всіх випадках, а учасників процесу - поза випадками, передбаченими процесуальним законом, розгляду судами не підлягають.

У відповідності до ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 4 ГПК України жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу, що законодавством передбачений виключний перелік суб`єктів, які вправі оскаржити в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду у випадку наявності підстав для цього. Визначаючи коло вказаних суб`єктів, законодавство передбачає попередню участь апелянта у справі з певним процесуальним статусом, за винятком випадків, коли рішення стосується прав та обов`язків скаржника, який не брав участь у справі.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто у рішенні суду повинен безпосередньо розглядатися і вирішуватися спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або має бути наведено судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

При розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

Рішення або постанова господарських судів є такими, що прийняті про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у них розглянуто і вирішено питання про право у правовідносинах, учасником яких є така особа, або якщо в їх описовій або мотивувальній частині містяться висновки чи судження про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині господарський суд прямо вказав про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він володіє 70% статутного капіталу ТОВ "Морський клуб ТЦФ", а отже наділений корпоративним правом управління відповідачем, зокрема, може вирішувати питання надання дозволу, оформленого рішенням загальних зборів учасників, на укладання значного правочину, пов`язаного з внесенням змін до договору оренди № КД-7786. На переконання ОСОБА_1 , суд першої інстанції, не залучивши його до участі у справі, вирішив питання про його права та інтереси і порушив корпоративні права, оскільки має місце необхідність вирішувати ним питання про вимушене зменшення розміру дивідендів що підлягають сплаті учасникам відповідача за наслідками господарської Товариства через покладання судом на відповідача обов`язку виконання умов укладеної з перевищенням повноважень додаткової угоди КД-7786/5 від 01.07.2010, щодо яких ОСОБА_1 на загальних зборах учасників відповідача жодних рішень не приймав та жодних погоджень на їх застосування до умов Договору оренди №КД-7786 від 01.09.2005р. не надавав. ОСОБА_4 В. позбавлений можливості отримати дивіденди від господарської діяльності Товариства,

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Оскаржуваним рішенням суду від 12.07.2019 р. у даній справі вирішено спір щодо правомірності нарахування ТОВу "Морський клуб ТЦФ" орендних платежів, що підлягали до сплати за користування відповідачем державним рухомим майном за договором оренди, а також штрафних санкції (пені) та 3 % річних на суму основного боргу, тобто спір, що виник у зв`язку із виконанням господарського договору між юридичними особами.

У даному спорі його учасниками є відповідач, який є орендарем за договором оренди, та Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", що є орендодавцем. Тому, на переконання колегії суддів, учасник Товариства, не будучи учасником спірних правовідносин безпосередньо, безпідставно вважає обов`язковим своє залучення до участі у справі відповідно до ст. 50 ГПК України, оскільки рішення суду у спорі, що виник з виконання господарського договору, не може прямо вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 як учасника ТОВ "Морський клуб ТЦФ" у зв`язку із стягненням з останнього грошових коштів на погашення заборгованості за договором.

Логіка скаржника при обґрунтуванні порушення його прав видається помилковою, оскільки, по-перше, права та обов`язки учасника ТОВ "Морський клуб ТЦФ" встановлюються його Статутом та Законом, а не договором, по-друге, за такою логікою у будь-якому спорі, що виник з договірних відносин за участю юридичних осіб - Товариств з обмеженою та Товариств з додатковою відповідальністю, слід залучати до участі у справі учасників Товариств, особливо тих, частка яких у статутному капіталі є значною.

Така позиція не узгоджується ані із вимогами ст. 50 ГПК України, ані з положеннями ч.1 ст. 254 ГПК України, що окреслюють умови апеляційного оскарження рішення суду особами, які не брали участі у справі, ані з сталою судовою практикою

Суд зазначає, що оскаржуваним незалученою особою судовим рішенням повинно бути безпосередньо вирішено питання щодо її прав (інтересів, обов`язків), тобто в мотивувальній або резолютивній частинах рішення повинні міститися висновки про права та обов`язки цієї особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не має братися до уваги.

Разом з цим, з рішення суду не убачається наявність у ньому висновків у мотивувальній або резолютивній частинах про корпоративні права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 як учасника ТОВ "Морський клуб ТЦФ".

Відповідно до частини першої статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з підпунктом 14.1.90 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під час вирішення спору у даній справі судом першої інстанції встановлювався факт дотримання Товариством умов договору та наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. ОСОБА_1 не є стороною цього договору. Договір не спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ОСОБА_1

Тобто питання про права та обов`язки ОСОБА_1 судом першої інстанції при ухваленні рішення у цій справі не вирішувалися.

Та обставина, що ОСОБА_1 може бути позбавлений можливості отримувати дивіденди, тощо, від господарської діяльності Товариства після стягнення з останнього заборгованості, випливає з господарської діяльності Товариства як суб`єкта господарювання.

З рішення суду, що оскаржується, не виникають будь-які права чи обов`язки ОСОБА_1 як суб`єкта в корпоративних відносинах та носія корпоративних прав, відповідні питання в судовому акті не вирішувались, а будь-які припущення та потенційні загрози впливу виконання рішення про стягнення з Товариства заборгованості на майнові інтереси скаржника як учасника ТОВ "Морський клуб ТЦФ" не можуть братись до уваги.

Решта доводів апелянта стосується обставини укладення додаткової угоди із перевищенням повноважень відповідною посадовою особо, отже взагалі не повинні враховуватись в контексті застосування судом апеляційної інстанції положень ч.1 ст. 254 ГПК України.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Одеської області від 12.07.2019р. у справі №916/1302/18 слід закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України, оскільки судом апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження встановлено, що оскаржуваним рішенням господарського суду питання про права, інтереси та/або обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 232-236, 264 ч.1 п.3, 281, 286-288 ГПК України колегія суддів -

ухвалила:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Одеської області від 12.07.2019р. у справі №916/1302/18.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення згідно ст.235 ГПК України.

Згідно ст.286, п.3 ч.1 ст.287 ГПК України судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно ч.1 ст.288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 26 вересня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир