СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Справа № 917/284/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

представники сторін в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області (вх. №2497 П/3) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 17.07.2019 (суддя Д.М. Сірош; повний текст підписано 19.07.2019) у справі № 917/284/19

за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області, м. Кременчук, Полтавська область,

до Фізичної особи-підприємця Горбань Тетяни Григорівни, м. Кременчук, Полтавська область,

про стягнення 15722,75 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Горбань Тетяни Григорівни про стягнення 15722,75 грн. за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення вимог земельного законодавства, відповідач в період з 15.02.2016 по 23.02.2017 використовував земельну ділянку для експлуатації та обслуговування будівлі магазину без правовстановлюючих документів.

Господарський суд Полтавської області ухвалою від 17.07.2019 закрив провадження у справі № 917/284/19 на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, та роз`яснив, що заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням положень чинного законодавства та правових позицій Верховного Суду, обов`язковою умовою для висновку про наявність підстав для розгляду справи за правилами господарського судочинства є використання фізичною особою - підприємцем земельної ділянки для здійснення господарської діяльності у встановленому законом порядку. Проте, доказів фактичного використання відповідачем як підприємцем спірної земельної ділянки для здійснення господарської діяльності матеріали справи не містять, тоді як наявність у Горбань Тетяни Григорівни статусу підприємця не свідчить про те, що вона виступає у такій якості, зокрема у правовідносинах з користування земельною ділянкою.

Кременчуцька міська рада Полтавської області з ухвалою суду першої інстанції не погодилась, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 17.07.2019, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач вважає, що спір у цій справі підлягає вирішенню саме в порядку господарського судочинства. Тобто, на думку скаржника, має місце порушення правил суб`єктної юрисдикції. Позивач вважає висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі помилковими, посилаючись на те, що земельні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем у даній справі, як фізичною особою-підприємцем, зокрема стосовно забезпечення розроблення проектів землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для її подальшого передання в оренду відповідачеві і фактичного використання останнім земельної ділянки без оформлення договірних відносин з позивачем.

Також в апеляційній скарзі позивач наголошує на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, вважаючи, що стаття 231 Господарського процесуального кодексу України не надає право суду першої інстанції закривати провадження у справі на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2019 у справі № 917/284/19 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2019 відновлено Кременчуцькій міській раді, м. Кременчук, Полтавська область пропущений процесуальний строк на ухвалу господарського суду Полтавської області від 17.07.2019 по справі №917/284/19, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 24.09.2019 об 11:30 год.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 8848 від 17.09.2019) відповідач просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі залишити без змін, як законну та обґрунтовану і таку, що прийнята без жодних порушень норм процесуального права. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що наявність у нього статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає в такій якості, зокрема у правовідносинах щодо користування зазначеною земельною ділянкою без укладання договору оренди, адже доказів фактичного використання відповідачем як підприємцем спірної земельної ділянки для здійснення господарської діяльності матеріали справи не містять. Відповідач вважає надані позивачем докази в підтвердження використання магазину та спірної земельної ділянки для його обслуговування та експлуатації неналежними. Також відповідач просить розглянути справу за його відсутності.

Позивач заявив клопотання (№8785 від 16.09.2019) про забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференції в приміщенні, Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 29/5).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 задоволено клопотання позивача про участь його представника у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/284/19, яке відбудеться 24 вересня 2019 р. об 11:30 год., у залі судового засідання № 131, в режимі відеоконференції. Доручено Автозаводському районному суду м. Кременчука, Полтавської області (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 29/5) забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/284/19.

Згідно довідки Автозаводського районного суду міста Кременчука від 24.09.2019 до приміщення зазначеного суду представник позивача для участі у розгляді справи в режимі відеоконференції не з`явився.

Отже сторони наданим їх правом участі у судовому засіданні не скористалися та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників сторін в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників сторін та на підставі наявних у суду матеріалів.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Спір у даній справі виник у зв`язку з користуванням відповідачем земельною ділянкою площею 288 кв.м. (кадастровий номер :08:006:0079; цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) по вул . Гагаріна , 2 у місті Кременчуці Полтавської області у період з 15.06.2016 по 23.02.2017 без оформлення відповідних документів, що посвідчують право користування нею.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь Кременчуцької міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 15722,75 грн.

Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції встановив, що право власності на магазин загальною площею 78,5 кв.м. по вул. Гагаріна, 2 в м. Кременчуці Полтавської області, який розташований на спірній земельній ділянці, належало відповідачу, як фізичній особі, на підставі Договору дарування будівлі магазину від 28.07.2007, а обставини використання відповідачем у період з 15.06.2016 по 23.02.2017 земельної ділянки площею 288 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівлі магазину саме як підприємцем для здійснення господарської діяльності позивачем не доведені, оскільки згідно наданих відповідачем пояснень та поданих суду доказів магазин не був придатний для експлуатації.

За висновками суду першої інстанції наявність у відповідача статусу підприємця ще не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема у правовідносинах з користування земельною ділянкою без укладення договору оренди.

У відсутність доказів використання спірної земельної ділянки відповідачем у господарській діяльності саме як суб`єктом господарювання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний спір між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та ФОП Горбань Тетяною Григорівною про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Суд першої інстанції також роз`яснив, що заявлені у даній справі вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що визначення юрисдикції спору має важливе значення для практичної реалізації принципу доступу до правосуддя.

За змістом частин першої-другої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Водночас наявність у фізичної особи статусу суб`єкта господарювання не означає, що усі правовідносини з її участю є господарськими.

Поряд із цим, наявність у відповідача статусу підприємця також не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема, у правовідносинах з користування земельною ділянкою без укладення договору оренди. Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 749/230/15-ц та від 3 жовтня 2018 року у справі № 904/1182/17.

Так, неодмінними ознаками господарської діяльності є сфера суспільного виробництва з метою задоволення не власних потреб виробника, а інших осіб, поєднання приватного інтересу, наприклад, в одержанні прибутку та публічних інтересів суспільства в особі широкого кола споживачів.

Для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської діяльності встановленню судом підлягають обставини використання відповідачем земельної ділянки з метою реалізації господарської компетенції, здійснення прав та обов`язків у сфері суспільного виробництва.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, докази використання відповідачем спірної земельної ділянки у господарській діяльності (для експлуатації та обслуговування магазину) у матеріалах справи відсутні.

Так, наданий до позову Акт від 10.04.2018 з визначення та відшкодування збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства (том 1 аркуш справи 30-31), та рішення виконкому Кременчуцької міської ради від 04.06.2018 № 658 про затвердження вказаного акту (том 1 аркуш справи 32), на переконання колегії суддів жодним чином не підтверджують факт використання відповідачем магазину та спірної земельної ділянки для його обслуговування та експлуатації саме як підприємцем.

Поряд із цим позивачем не спростовані повідомлені відповідачем обставини про те, що магазин по вул . Гагаріна , 2 у місті Кременчуці Полтавської області та спірна земельна ділянка ним у господарській діяльності жодного дня не використовувались, в тому числі і у спірний період з 15.06.2016 по 23.02.2017, так як магазин не був придатний до експлуатації та потребував істотної реконструкції. Цей факт підтверджено відповідачем листом інженера проектувальника Воловика О.М. від 08.02.2016 та фотографією будівлі магазину, які наявні у справі (том 1 аркуші справи 117-118).

Водночас в обґрунтування того, що правовідносини з користування земельною ділянкою виникли саме між ФОП Горбань Т.Г . і Кременчуцькою міською радою з приводу здійснення Горбань Т.Г. підприємницької діяльності на земельній ділянці, яка належить Кременчуцькій міській раді, позивач посилається на Рішення Кременчуцької міської ради від 29.05.2012 «Про надання та відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам в оренду в м. Кременчуці» (том 1 аркуш справи 14), за яким Горбань Т.Г. як ФОП було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на умовах оренди, та Рішення Кременчуцької міської ради від 27.11.2012 «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним та юридичним особам в м. Кременчуці» (том 1 аркуш справи 16), за яким відповідачу саме як фізичній особі-підприємцю передавалась в оренду спірна земельна ділянка для експлуатації та обслуговування будівлі магазину по вул. Гагаріна, 2 у місті Кременчуці Полтавської області .

Проте як наголошує відповідач та вбачається з матеріалів справи доказів укладення та реєстрації відповідного договору оренди землі з відповідачем саме як з фізичною особою - підприємцем, позивачем не надано.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що посилання позивача на вищезазначені рішення міської ради та акти про визначення збитків у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не можуть бути допустимими доказами здійснення відповідачем підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці.

Вказане дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що правовідносини у цій справі виникли щодо земельної ділянки, яка фактично не використовувалась відповідачем для здійснення підприємницької діяльності.

Що стосується посилань позивача на те, що земельні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем у даній справі, як фізичною особою-підприємцем, зокрема стосовно забезпечення розроблення проектів землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для її подальшого передання в оренду відповідачеві, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 318 Цивільного кодексу України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. А відповідно до останньої учасниками цивільних відносин визнаються: фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 325 цього ж Кодексу суб`єктами права приватної власності є фізичні і юридичні особи. Вони можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно частини першої статті 320 Цивільного кодексу України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

Частиною другою статті 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. А відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (частина друга статті 93 Земельного кодексу України).

Отже, надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця.

Згідно з частиною першою статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Крім того, за змістом приписів статей 123, 124 Земельного кодексу України, а також статей 120 і 125 Земельного кодексу України отримання у користування (оренду) земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежать від наявності у фізичної особи статусу підприємця.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції висновком про те, що наявність у відповідача статусу підприємця не може свідчити про те, що він виступає в такій якості у даних правовідносинах, зокрема і щодо набуття в оренду земельної ділянки.

Зважаючи на характер правовідносин у цій справі, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача про необхідність розгляду цієї справи в порядку господарського судочинства.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції правил суб`єктної юрисдикції не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи в апеляційному господарському суді.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірні правовідносини з позивачем стосовно фактичного використання відповідачем земельної ділянки без оформлення належним чином такого використання не мають ознак господарських.

При цьому, доводи заявника апеляційної скарги про неправильне застосовування судом першої інстанції положень пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України не спростовують правильного висновку суду, оскільки місцевим господарським судом було вірно встановлено, що спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства України.

Господарський суд, відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Матеріали справи свідчать про те, що дотримуючись приписів вищенаведеної процесуальної норми, суд першої інстанції належним чином дослідив фактичні обставини та наявні у справі докази, а його висновки щодо закриття провадження у справі № 917/284/19 на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, є законними та обґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Полтавської області від 17.07.2019 прийнята судом у відповідності до фактичних обставин, вимог матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 17.07.2019 у справі № 917/284/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26.09.2019

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка