ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" вересня 2019 р.Справа № 922/3041/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву вх. № 23224 від 27.09.2019 про забезпечення позову по справі

за позовом Фізичної особи - підприємця Садикової Наргізи Уктамджонівни, АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙГЕР", 61145, м. Харків, вул. Клочківська, 154-А, кв. 14
про визнання неправомірними дій
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ФОП Садикової Н.У. (позивач) до ТОВ "ТАЙГЕР" (відповідач) згідно якої позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙГЕР" () з розірвання в односторонньому порядку Договору оренди нерухомого майна від 29.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жиляєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3106, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЙГЕР" () та Фізичною особою - підприємцем Садиковою Наргізою Уктамджонівною (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Судові витрати просить віднести на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від19.09.2019, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.09.2019 було залишено позовну заяву ФОП Садикової Н.У. без руху.

26.09.2019 позивач подав до господарського суду Харківської області заяву (вх. № 23142) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.09.2019 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

27.09.2019 позивачем подано заяву вх. № 23224 про забезпечення позову в якій він просить суд:

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Тайгер» (), уповноваженим представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайгер» () та будь-яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на перешкоджання Фізичній особі - підприємцю Садиковій Наргізі Уктамджонівні (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) реалізації права користування нежитловими приміщеннями, що знаходиться в будівлі літ. «А-3» за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору оренди нерухомого майна від 29.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жиляєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3106 до набрання рішенням по справі законної сили.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено наступне:

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходив з наступного.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Так, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін [рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19 березня 1997 року. п. 40. Reports of Judgments and Decisions 1997-11]. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок [рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V].

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 по справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду зазначеним вище.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті позовних вимог.

Предметом спору по справі № 922/3041/19 є визнання неправомірними дії Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙГЕР" () з розірвання в односторонньому порядку Договору оренди нерухомого майна від 29.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жиляєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3106, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЙГЕР" () та Фізичною особою - підприємцем Садиковою Наргізою Уктамджонівною (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування вимог, позивач зазначає, що відповідач самостійно вчиняє неправомірні дії з розірвання в односторонньому договору оренди, незважаючи на чинність та дійсність такого Договору, також повідомляє позивача про розірвання Договору оренди нерухомого майна в односторонньому порядку та вимагає звільнити орендоване нерухоме майно, що погрожує завданням шкоди майну (товару), яке належить ФОП Садиковій Н.У. та перебуває в орендованих приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Енгельса (Різдвяна), б. 24.

Стаття 137 Господарського процесуального кодексу України "Заходи забезпечення позову", встановлює що позов забезпечується (крім іншого) : забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п. 4 ч. 1); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (п. 10 ч. 1).

Згідно ч. 3 та ч. 4 цієї ж статті, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Позивачем оспарюється одностороннє розірвання відповідачем договору.

З наданих до суду документів вбачається, що за фактом дій з примусового звільнення орендованих приміщень та погроз завдання шкоди майну (товару) з боку відповідача було подано до Холодногірського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області заяву про вчинення кримінального правопорушення від 05.09.2019.

Також, за фактом вчинення зазначеного злочину до Холодногірського ВП ТУ Національної поліції Харківської області були надані письмові пояснення від 05.09.2019.

Таким чином, суд зазначає, що в разі встановлення під час розгляду справи незаконного розірвання з боку відповідача договору в односторонньому порядку, таке припинення договірних відносин буде вважатися незаконним позбавленням його прав з користування майном, яке є предметом спірного договору.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд позбавлений можливості надати правову оцінку правовідносинам сторін по суті, проте співвідносить доводи заявника та надані ним матеріали з приписами норм законодавчих актів, що регулюють спірні відносини, суд вважає, що наведені обставини є достатньою підставою для забезпечення позову на період розгляду справи та сприятимуть недопущенню порушення прав позивача на період розгляду справи.

Такі заходи забезпечення позову як заборона вчиняти дії спрямовані на перешкоджання реалізації позивачем права користування нежитловими приміщеннями є співмірними з позовними вимогами, передбачені ст. 137 ГПК України (позов забезпечується (крім іншого) : забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п. 4 ч. 1); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (п. 10 ч. 1), та сприятимуть ефективному захисту прав та інтересів позивача у разі задоволення позову.

Застосування такого виду забезпечення позову жодним чином не порушує право власності ТОВ «ТАЙГЕР» та спрямоване виключно на недопущення порушення прав позивача протягом розгляду справи.

Оцінивши доводи заявника та надані ним матеріали, суд вважає, що такий спосіб забезпечення позову, не зупиняє господарської діяльності відповідачів та є співвідносним з позовними вимогами, з якими заявник звернувся до господарського суду Харківської області.

При цьому, суд зазначає, що вжиття таких заходів забезпечення позову не є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог і при цьому спір не вирішується по суті.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові №16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначає, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів з охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить реальне відновлення його порушених прав.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову в повному обсязі.

Також, суд, враховуючи положення ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, констатує відсутність на час прийняття цієї ухвали відомостей, достатніх для припущення про ймовірність виникнення збитків осіб щодо яких вживаються заходи, та не вбачає необхідності щодо вжиття зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 74, 136, 137, 140, 144, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву позивача - Фізичної особи - підприємця Садикової Наргізи Уктамджонівни вх. № 23224 від 27.09.2019 про забезпечення позову по справі № 922/3041/19.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Тайгер» (), уповноваженим представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайгер» () та будь-яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на перешкоджання Фізичній особі - підприємцю Садиковій Наргізі Уктамджонівні (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) реалізації права користування нежитловими приміщеннями, що знаходиться в будівлі літ. «А-3» за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору оренди нерухомого майна від 29.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жиляєвою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3106 до вирішення спору по суті.

Направити вказану ухвалу на адресу сторін для відома.

Стягувачем за цією ухвалою є Фізична особа - підприємець Садикова Наргіза Уктамджонівна ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Боржником за цією ухвалою є : Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайгер» (61145, м. Харків, вул. Клочківська, 154-А, кв. 14, ).

Дана ухвала відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, який набирає чинності з моменту його прийняття, тобто з 30.09.2019 року і підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років, тобто до 01.10.2022 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 30.09.2019.

Суддя С.А. Прохоров