ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.09.2019 р. Справа№ 914/1012/15

За скаргою: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
про:визнання неправомірними дій державного виконавця ВДВС Сокальського РУЮ щодо зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору та зобов`язання начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, винести постанову про скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору ВП №49410453
у справі:№ 914/1012/15
за позовом:Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідача:Комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго», Львівська обл., м. Сокаль
про:стягнення 1065920,97 грн.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Айзенбарт А.І.
Представники сторін не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла скарга АТ «НАК «Нафтогаз України» у справі №914/1012/15, відповідно до якої скаржник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Сокальського РУЮ щодо зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору та зобов`язати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, винести постанову про скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору ВП №49410453.

У зв`язку з перебуванням судді Мороз Н.В. у відрядженні в період з 18.09.2019р. 23.09.2019р. та недопущення порушення строку розгляду скарги, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України» передано на розгляд судді Крупнику Р.В.

Ухвалою від 19.09.2019р. суд прийняв скаргу до розгляду, який призначив на 30.09.2019р.

Представник скаржника (позивача) в судове засідання 30.09.2019р. не з`явився.

Як вбачається з поданої скарги, така обґрунтована тим, що у провадженні Сокальського РВ ДВС перебуває ВП №49410453 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 08.09.2015р. №914/1012/15 про стягнення з КП Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 844508,60 грн. основного боргу, 48954,00 грн. пені, 21582,30 грн. 3% річних, 101922,10 грн. інфляційних втрат та 21318,42 грн. судового збору. 15.03.2016р. державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. 05.09.2017р. державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, згідно якої зупинено ВП №49410453 до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Скаржник зазначає, що положеннями ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік заборгованості, виконавче провадження за яким підлягає зупиненню і розширеного тлумачення такого переліку не передбачено. Так як вказаною нормою не передбачено зупинення виконавчих дій щодо стягнення з боржника суми судового збору, скаржник вважає дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору неправомірними, а тому просить задовольнити скаргу в повному обсязі.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 30.09.2019р. не забезпечив, через канцелярію суду подав заперечення на скаргу з додатками (вх. №39855/19 від 27.09.2019р.).

Заперечуючи проти поданої скарги, відповідач зазначає, що в бухгалтерському обліку МКП «Сокальтеплокомуненерго» відображено дебіторську заборгованість по розрахунках з АТ «НАК «Нафтогаз України» згідно договору купівлі-продажу природного газу №12/157-БО-21 від 03.09.2012р. в сумі 39902,56 грн. судового збору (наказ Господарського суду Львівської області від 03.10.2018р. у справі №914/51/18). В той же час, в бухгалтерському обліку МКП «Сокальтеплокомуненерго» відображено кредиторську заборгованість по розрахунках з АТ «НАК «Нафтогаз України» згідно договору поставки природного газу №13/3396-БО-21 від 31.01.2013р. у сумі 21318,42 грн. судового збору (наказ Господарського суду Львівської області від 08.09.2015р. у справі №914/1012/15). 20.09.2019р. відповідачем на адресу АТ «НАК «Нафтогаз України» направлено заяву про часткове зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 14212,67 грн., а 27.09.2019р. боржником здійснено оплату решти частини судового збору в розмірі 7105,75 грн. Відтак відповідач вважає, що внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 14212,67 грн. та оплату решти частини судового збору (присудженого до стягнення з відповідача на користь позивача у справі №914/1012/15) вимога по сплаті судового збору виконана боржником у повному обсязі, підстав для задоволення скарги нема.

Сокальський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області явки повноважного представника в судове засідання 30.09.2019р. не забезпечив, через канцелярію суду подав пояснення на скаргу з додатками (вх. №39265/19 від 25.09.2019р.).

У поясненнях на скаргу орган ДВС зазначає, що викладені в скарзі вимоги базуються на припущеннях. Винесення 05.09.2017р. державним виконавцем постанови про зупинення вчинення виконавчих дій відбулося у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а тому просить у задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 1 ст. 341 ГПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження в них знаходиться супровідний лист №8201 від 05.09.2017р. про направлення скаржнику постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 05.09.2017р. Разом з тим, докази направлення як цього листа, так і самої постанови в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Як стверджує скаржник про винесення державним виконавцем 05.09.2017р. постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №49410453, АТ «НАК «Нафтогаз України» стало відомо 03.09.2019р. з відповіді Головного територіального управління юстиції у Львівській області на адвокатський запит скаржника, що підтверджується відміткою на відповіді за №12851/12-9 від 03.09.2019р. Оскільки скарга на дії державного виконавця направлена скаржником до суду поштовим зв`язком 12.09.2019р., скарга вважається такою, що подана у встановлений законом строк.

Детально ознайомившись з наявними матеріалами справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.05.2015р. у справі №914/1012/15 (суддя Мороз Н.В.) за позовом ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до КП Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» про стягнення 1065920,97 грн., позов задоволено частково, стягнуто з КП Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненрго» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 844508,60 грн. основного боргу, 48954,00 грн. пені, 21582,30 грн. 3% річних, 101922,10 грн. інфляційних втрат та 21318,42 грн. судового збору, в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2015р. та постановою ВГС України від 10.12.2015р.

08.09.2015р. Господарським судом Львівської області видано наказ про примусове виконання рішення, який скеровано стягувачу.

На підставі заяви стягувача від 06.11.2015р. №14/2-1976в, державним виконавцем ВДВС Сокальського районного управління юстиції 19.11.2015р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49410453 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 08.09.2015р. №914/1012/15 про стягнення з КП Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 844508,60 грн. основного боргу, 48954,00 грн. пені, 21582,30 грн. 3% річних, 101922,10 грн. інфляційних втрат та 21318,42 грн. судового збору.

В подальшому державним виконавцем прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ВП №49410453 та про арешт коштів боржника ВП №49227209.

Згідно даних облікової картки на зведене виконавче провадження №50507827 про стягнення грошових коштів з КП «Сокальтеплокомуненерго», у зведеному виконавчому провадженні перебувають накази про стягнення коштів з КП «Сокальтеплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України», видані Господарським судом Львівської області, в т.ч. по справі №914/1012/15.

05.09.2017р. головним державним виконавцем Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій ВП №49410453, згідно якої було зупинено вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Вважаючи дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення судового збору у ВП №49410453 неправомірними, АТ «НАК «Нафтогаз України» звернувся зі скаргою до суду.

Встановивши наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону (в редакції, чинній на момент винесення постанови від 05.09.2017р.), відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як вже зазначалося судом, на підставі заяви стягувача, державним виконавцем було відкрите виконавче провадження ВП №49410453 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 08.09.2015р. №914/1012/15.

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2017р. на адресу відповідача від Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надійшло повідомлення про включення КП Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», підстава наказ Мінрегіону від 18.07.2017р. №174, номер особового запису в реєстрі 101.

Зазначене вище повідомлення було скеровано відповідачем до Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області.

Відповідно до п. 10 ч. 1, ч. 4 ст. 34 Закону (в редакції, чинній на момент винесення постанови від 05.09.2017р.), виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Приписами ч. 6 ст. 34 Закону (в редакції, чинній на момент винесення постанови від 05.09.2017р.) передбачено, зокрема, що у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Як вбачається з постанови від 05.09.2017р. ВП №49410453, державним виконавцем зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/1012/15 від 08.09.2015р., за яким підлягає стягненню і сума судового збору у розмірі 21318,42 грн.

Однак, суд вважає, що дії головного державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій щодо стягнення судового збору в межах виконавчого провадження №49410453 є неправомірними, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», спожиті енергоносії - спожиті природний газ, електрична енергія; дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Як вже зазначалось судом, на підставі ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Тобто, приписами вказаної статті не передбачено зупинення виконавчих дій в частині примусового стягнення з боржника судового збору.

Аналогічний за своїм змістом висновок викладений Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постановах від 13.04.2018р. у справі №922/669/17 та від 19.06.2018р. у справі №5023/3166/12.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У п. 43 рішення від 20.07.2004р. у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) Європейський суд з прав людини наголошує, зокрема, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Отже, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, з чим погодився і Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2011 № 2-рп/2011.

Оскільки в результаті зупинення вчинення виконавчих дій у частині стягнення суми судового збору, присудженого на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» згідно наказу Господарського суду Львівської області від 08.09.2015р. №914/1012/15, було порушено право стягувача на отримання належних йому за рішенням суду коштів (судового збору), суд вважає доводи скаржника обгрунтованими, а дії головного державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №49410453 в цій частині неправомірними.

Судом відхиляються покликання відповідача на те, що день розгляду скарги, частина судового збору (7105,67 грн.) сплачена боржником добровільно, а решта (14212,67 грн.) сплачена внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами, а тому підстав для задоволення скарги нема, оскільки сплата боржником на користь стягувача частини судового збору та надіслання заяви стягувачу про зарахування зустрічних однорідних вимог після подання скаржником скарги на дії державного виконавця, не спростовує висновків щодо неправомірності дій головного державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області при зупиненні вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору у ВП №49410453. Суд наголошує на тому, що сплата боржником судового збору слугує підставою для закриття виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення, а не підставою правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1, абзацу 2, 4 ст. 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 222, 234, 326, 327, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору, в межах виконавчого провадження ВП №49410453.

3. Зобов`язати начальника Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 05.09.2017р. ВП №49410453, в частині стягнення судового збору.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.10.2019р.

Суддя Крупник Р.В.