ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1592/19

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1592/19

за позовом Комунального підприємства «Боярка-Водоканал», м. Боярка

до Громадської організації Футбольний клуб «Зеніт-Ергопак», м. Боярка

про стягнення 5 037,70 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 07-8/04 від 17.01.2019;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Боярка-Водоканал» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Громадської органіці Футбольний клуб «Зеніт-Ергопак» (надалі-відповідач) про стягнення 5 037,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за умовами Договору про надання послуг з водопостачання і водовідведення № 112 від 03.01.2012.

Ухвалою суду від 01.07.2019 відкрито провадження у справі № 911/1592/19, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 22.07.2019.

Ухвалою суду від 22.07.2019 підготовче засідання було відкладено на 28.08.2019.

Ухвалою суду від 28.08.2019 закрито підготовче провадження у справі № 911/1592/19, справу призначено до розгляду по суті на 30.09.2019.

В судових засіданнях 22.07.2019, 28.08.2019, 30.09.2019 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судові засідання не зявився, відзив на позов до суду не надіслав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень щодо ухвал суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2012 між Комунальним підприємством «Боярка-Водоканал» (надалі-водоканал) та Громадською організацією Футбольний клуб «Зеніт-Ергопак» (надалі-абонент) укладений Договір про надання послуг з водопостачання і водовідведення № 112, відповідно до умов п. 1 якого водоканал бере на себе зобовязання з надання послуг водопостачання та водовідведення, а абонент зобовязується приймати такі послуги та своєчасно здійснювати оплату отриманих послуг.

Пунктом 2.1 договору визначено, що надання послуг з водопостачання та водовідведення здійснюється на обєкт: стадіон, розташований по вул. Молодіжна.

Розрахунок за надані послуги проводиться платіжним дорученням на рахунок водоканалу або за взаємним письмовим погодженням сторін-іншими формами розрахунків, які не заборонені чинним законодавством (п. 4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору визначено, що до 5 числа звітного місця, водоканал виписує абоненту рахунок на оплату, де оформляється фактична вартість наданих послуг за звітний місяць. Кінцевий розрахунок проводиться до 10 числа наступного за звітним місяцем.

Умовами п.п. 9.1, 9.2 договору визначено, що договір діє з 01.01.2012 по 31.12.2012, а в фінансових питаннях - до повного розрахунку. Договір вважається щороку пролонгованим, якщо за місяць до закінчення його терміну однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору.

Так, позивач належним чином та в повному обсязі виконував взяті на себе за умовами Договору № 112 від 03.01.2012 зобовязання, надавши послуги з водопостачання і водовідведення.

Для оплати отриманих відповідачем послуг, позивачем були сформовані рахунки-фактури № СФ-0002258 від 14.08.2012 та № СФ-0002525 від 11.09.2012, на підставі складених актів показників лічильників водопостачання і водовідведення.

Однак, відповідач належним чином та в повному обсязі не виконував взяті на себе зобовязання, у встановлений договором строки не здійснив оплату отриманих послуг, у звязку з чим у відповідача перед позивачем за період: серпень - вересень 2012 року утворилась заборгованість в сумі 1 781,32 грн.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач відзив на позов, доказів оплати отриманих послуг або контррозрахунку заборгованості не надав. Таким чином, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та не спростований відповідачем.

Оскільки заборгованість відповідача, в частині оплати отриманих, на підставі Договору № 112 від 03.01.2012 послуг, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 781,32 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України та у звязку із несвоєчасно проведеною відповідачем оплатою отриманих послуг з водопостачання та водовідведення, просить суд стягнути з відповідача 361,72 грн. 3 % річних та 2 894,66 грн. інфляційних втрат, нарахованих за кожним рахунком-фактурою окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат наявний в матеріалах справи є арифметично вірними, вимоги позивача визнаються судом та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Громадської організації Футбольний клуб «Зеніт-Ергопак» (08154, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Соборності, 36, ) на користь Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» (08154, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, 19-б, ) 1 781 (одна тисяча сімсот вісімдесят одна) грн. 32 коп. заборгованості, 361 (триста шістдесят одна) грн. 72 коп. 3 % річних, 2 894 (дві тисячі вісімсот девяності чотири) грн. 66 коп. інфляційних втрат та 1 921 (одна тисяча девятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 03.10.2019.

Суддя О.О. Христенко