ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Справа №914/615/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя: Бойко С.М.,

суддів: Матущака О.І.,

Якімець Г.Г.,

розглянув апеляційну скаргу акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» за №НЮ-1404 від 25.06.2019

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.06.2019, суддя: Бортник О.Ю., м.Львів,

за позовом публічного акціонерного товариства ДТЕК Октябрська ЦЗФ, м. Білицьке, Донецька область,

до відповідача публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м. Львів,

про стягнення 2 857,57 грн.

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2019 року публічне акціонерне товариство ДТЕК Октябрська ЦЗФ звернулось в Господарський суд Львівської області з позовом до публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» про стягнення 2857,57 грн. вартості нестачі вугілля.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання умов договору від 28.12.2017 за № 607-ПУ-ПТП, позивач завантажив вугілля кам`яне марки ДГ 0-100 у піввагон № 53485066 в кількості 65800 кг для здійснення перевезення відповідачем, що підтверджується накладною № 52047214 від 29.09.2018. Факт маркування поверхні вантажу підтверджується накладною. Місце прибуття вантажу станція Бурштин Львівської залізниці.

На станції Покровськ Донецької залізниці 01.10.2018 складено комерційний акт №482004/485 загальної форми №1673, за змістом якого виявлено нестачу 1750 кг вантажу. За вказаним комерційним актом вбачається, що поверхня вантажу у вагоні нижче рівня бортів на 20 см, вкатана, маркована повздовжніми борознами, над 1-5 люками, праворуч виїмка 750 см х 60 см х 30 см, над 7 люком виїмка 120 см х 100 см х 30 см. Вагон бездвірний, люки закриті, течі вантажу немає, вагон - справний.

Правовою підставою позову позивач зазначає ст. 267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 173, 174, 193, 224, 225, 306-308 Господарського кодексу України, ст. ст. 23, 26 Закону «Про залізничний транспорт», ст. ст. 110, 113-115, 129 Статуту залізниць України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.06.2019 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ» 1135,70 грн. вартості нестачі вантажу та 763,47 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог мотивоване тим, що відповідно до положень статті 110 Статуту залізниць України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу покладається на залізницю. З огляду на недоведеність залізницею виникнення нестачі з незалежних від перевізника причин, відповідності комерційного акту вимогам Статуту залізниць України, збитки у розмірі фактично заподіяної шкоди підлягають відшкодуванню позивачу, якому одержувач передав право вимоги переуступним підписом на накладній.

Задоволення позовних вимог частково, суд обгрунтовує тим, що позивачем не враховано п. 27 Правил видачі вантажів, яким передбачено, що природна втрата маси вантажу має застосовуватись у розмірі 2%, оскільки вологість вантажу підтверджується його характеристиками, наведеними у специфікації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність вартості відправленого вантажу за накладною № 52047214 від 29.09.2018, а також щодо наявності у позивача збитків в розмірі 1 135,70 грн., оскільки, судом не було надано належної оцінки збиткам, та не встановлено причинний зв`язок між неправомірними діями та збитками відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України.

Також апелянт зазначає, що відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (виключає його відповідальність).

Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують сплату вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення, та є предметом договору № 607-ПУ-ПТП від 28.12.2017.

Апелянт посилається на ту обставину, що судом першої інстанції залишено поза увагою твердження позивача, що він не є власником вантажу, і розрахунок вартості вантажу, що перевозився здійснював керуючись даними власника.

Заявлені позивачем позовні вимоги засновані лише на факті недостачі вантажу під час його перевезення, будь-які збитки або втрати позивачу цим не заподіяні.

Окрім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність між залізницею та власником вантажу договірних відносин щодо поставки вугілля, а тому під час ухвалення рішення до уваги прийняв посилання позивача на документи надані постачальником.

Узагальнені доводи та заперечення позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

У відповідності до приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України вказана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що 28.12.2017 між ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля (далі - замовник) та ПАТ ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ (далі - виконавець) був укладений договір №607-ПУ-ПТП, відповідно до якого замовник зобов`язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов`язані зі збагачення вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов`язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором та відповідними специфікаціями.

19.04.2018 між ТОВ ДТЕК Павлоградвугілля та ПАТ ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ укладено додаткову угоду до договору №607-ПУ-ПТП від 28.12.2017 відповідно до якої продовжено строк дії договору до 19.04.2019.

ПАТ ДТЕК Октябрська ЦЗФ відповідно до Технічних умов завантажив у вагон № 53485066 вугілля кам`яне марки г-газовий, випущений із вугілля шахт «Західного Донбасу», насипом, відповідно до заяви відправника вугілля кам`яне ДГ-100 УДК № 100. Вантаж «укатано» катком, марковано в формі поперечних полос, трикутної форми. Цей вантаж позивачем передано Залізниці для його доставки до станції призначення Бурштин і передачі вантажоодержувачу ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ ДТЕК Західенерго. Наведене підтверджується накладною № 52047214.

Згідно з п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 863/5084 (надалі Правила оформлення перевізних документів) накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з накладною №52047214 Залізниця прийняла у ПАТ ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ на станції Покровськ Донецької залізниці для перевезення це вугілля і зобов`язалась доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці на адресу ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ ДТЕК Західенерго. Відокремлений підрозділ Бурштинська ТЕС є структурною одиницею публічного акціонерного товариства ДТЕК Західенерго.

01.10.2018 на станції Покровськ Донецької залізниці було здійснено контрольну перевірку маси вантажу у вагоні № 53485066, за результатами якої встановлено недостачу вантажу у вищевказаному вагоні. Про даний факт складено комерційний акт № 482004/485/138 від 01.10.2018.

Вказаний комерційний акт свідчить про те, що згідно з актом загальної форми № 1673 від 01.10.2019 р. проведено комісійне переважування вагону № 53485066. У ході переважування вагону на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявлено, що маса нетто вантажу 64050 кг (брутто (87350 кг) - тара (23300 кг) = нетто (64050 кг)). Зазначена вага була меншою, ніж та, яку вказано у накладній № 52047214, на 1750 кг. У комерційному акті також зазначено, що поверхня вантажу у вагоні була нижче рівня бортів на 20 см, «вкатана», маркована повздовжніми борознами. Над 1-5 люками праворуч наявна виїмка 750 см х 60 см х 30 см, над 7 люком - виїмка 120 см х 100 см х 30 см. Вагон бездвірний, люки закриті, «течі» вантажу немає. Вагон в технічному відношенні - справний.

Згідно з довідками позивача (відправника) № 1/775, ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», вартість 1 тони відвантаженого вугілля, яке передавалось відповідачу для перевезення у вагоні № 53485066 на підставі накладної № 52047214, становила 2616,82 грн. з ПДВ

Апеляційний суд зазначає, що після видачі вантажу вантажоодержувачу останній передав право на пред`явлення претензії, та позову до залізниці вантажовідправнику Публічному акціонерному товариству ,,ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ, що підтверджується відповідним переуступним написом на залізничній накладній № 52047214 від 29.09.2018 та відповідає вимогам ст. 133 Статуту залізниць України.

Відповідно до вищенаведеного, позивач вважає, що оскільки втрата вантажу відбулась з вини перевізника, останній відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України, повинен відшкодувати загальну вартість недостачі в сумі 2616,82 грн.

При прийнятті постанови суд керувався наступним.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого ст. 193 ГК України.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 306 ГК України, загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ст. 908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами і статутами).

Згідно до ст. 6 Статуту залізниць України, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до вищевказаної накладної залізниця прийнята у позивача на станції Покровськ Донецької залізниці зазначене вище вугілля для перевезення і зобов`язалось доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ ДТЕК Західенерго, яка є структурною одиницею ПАТ ДТЕК Західенерго.

Отже, відповідно до договору перевезення, яким згідно із статтею 6 Статуту залізниць України є залізнична накладна, залізницею надавалися послуги по перевезенню вантажів.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 ЦК України).

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про залізничний транспорт залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 2 ст. 23 Законом України Про залізничний транспорт, а також статтею 113 Статуту залізниць України регламентуються аналогічні норми, відповідно до яких за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно зі ст.110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Приписами статті 113 Статуту залізниць України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, в тому числі:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

Статтею 26 Закону України Про залізничний транспорт встановлено, що обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами, судами враховано, що ці акти відповідають встановленій формі та викладені в них дані підтверджують факт нестачі вантажу при перевезенні залізницею.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що втрата/нестача вантажу відбулась не з його вини, оскільки докази протилежного в матеріалах справи відсутні, сторонами, зокрема апелянтом, не подано.

У матеріалах справи немає та відповідачем суду не надані докази того, що втрата/нестача 434 кг вантажу відбулась не з вини відповідача

Згідно ст. 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Судом встановлено, що у накладній № 52047214 від 29.09.2018, міститься переуступний напис за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ ДТЕК Західенерго, які скріплені печаткою, що свідчить про передачу права на пред`явлення позову Публічного акціонерного товариства ,,ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ, тобто, від вантажоодержувача до вантажовідправника, що не суперечить ст. 133 Статуту залізниць України.

Згідно з ч.1 ст.31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 861/5082, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Судами встановлено, що на станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, що підтверджено даними накладної № 52047214 від 29.09.2018 (вологість 13,7%) для перевезення.

Отже, втрата, нестача або пошкодження вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне виконання зобов`язань за договором перевезення та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності для залізниці.

З урахуванням вищенаведеного, місцевим судом правомірно встановлено, що нестача вантажу виникла внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно з частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За приписами частини 2 статті 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000 №862/5083, встановлені норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто. Так, зазначеним пунктом передбачено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Отже, місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги частково та застосовано природну втрату маси вантажу у розмір 2% від маси нетто, оскільки вантаж перевозився у вологому стані, що підтверджується його характеристиками, наведеними у специфікації та вказаними в накладній № 52047214 від 29.09.2018 (вологість 13,7%).

Враховуючи вищенаведене в сукупності, апеляційний суд вважає, що викладені апелянтом в апеляційній скарзі заперечення не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки відповідальність перевізника при перевезенні вантажу, в даному випадку залізниці, передбачена положеннями ст.110 Статуту залізниць України, ч.2 ст.23 Законом України Про залізничний транспорт, ст. 924 ЦК України, ст. 314 ГК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на наведене, аргументи, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу про заперечення доводів апеляційної скарги є такими, що відповідають встановленим обставинам по справі.

Апелянтом не спростовано наведених висновків суду першої інстанції, які тягли б за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення та не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 10.06.2019 - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про залишення за апелянтом судового збору в розмірі 2881,50 грн., який сплачений згідно з платіжним дорученням за №1265 від 25.06.2019.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» за №НЮ-1404 від 25.06.2019 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 10.06.2019 в справі №914/615/19 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 2881,50 грн. залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Матущак О.І.

Якімець Г.Г.