ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2452/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЕЛЬХОЗТАРА"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФУД ЛОГІСТИКА"

про стягнення 66500,00грн. основної заборгованості (договір поставки №1 від 23.06.2016), з урахуванням заяви від 12.09.2019 за вих.№б/н про зменшення позовних вимог

Представники: справу розглянуто без виклику представників сторін.

І. ПРОЦЕДУРА ПРОВАДЖЕННЯ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЕЛЬХОЗТАРА" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФУД ЛОГІСТИКА" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 74928,16грн., з яких 66500,00грн. основної заборгованості; 1995,00грн. процентів річних; 6433,16грн. інфляційних втрат (договір поставки №1 від 23.06.2016).

Судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 1921,00грн., покласти на відповідача.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

Між сторонами укладено договір поставки №4 від 23.06.2016.

В період з 05.08.2016 по 15.08.2016 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 91500,00грн., що підтверджується видатковими накладними №196 від 08.08.2016 на суму 30500,00грн. та №208 від 15.08.2016 на суму 61000,00грн.

Відповідач розрахувався за отриманий товар у сумі 25000,00грн.

Відтак, станом на 30.05.2019, заборгованість відповідача перед позивачем становить 66500,00грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- три проценти річних за один рік прострочення у сумі 1995,00грн.;

- інфляційні втрати за весь час прострочення у сумі 6433,16грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/2452/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019.

Ухвалою від 18.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 18.07.2019.

Ухвалою від 19.08.2019 позовна заява залишена без руху. Позивачу рекомендовано подати до суду обґрунтований розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат з зазначенням періодів нарахування (дата початку нарахування та кінцева дата нарахування).

17.09.2019 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від 12.09.2019 за вих.№б/н в якій останній скористався правом наданим статтею 46 Господарського процесуального кодексу України та зменшив розмір позовних вимог і просить суд стягнути з відповідача 66500,00грн. основної заборгованості та 1921,00грн. судового збору.

В період з 09.09.2019 до 30.09.2019 суддя Петренко І.В. перебував у відпустці.

Ухвалою від 30.09.2019 заяву від 12.09.2019 за вих.№б/н про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу від 18.06.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 25.06.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 09.07.2019.

Відповідачу в ухвалі від 18.06.2019 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву до 10.07.2019.

В ухвалі від 18.06.2019 встановлено строк для вчинення процесуальних дій до 18.07.2019.

Станом на 30.09.2019 відзив на позов не надано.

Господарський суд констатує, що відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

30.09.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЕЛЬХОЗТАРА" (далі - позивач, постачальник) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФУД ЛОГІСТИКА" (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки №4 від 23.06.2016 (далі - договір).

Предметом договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти та сплатити товари у порядку та на умовах, визначених даним договором (пункт 1.1 договору). Поставка товару здійснюється по накладним окремими партіями (пункт 1.2 договору).

Ціна договору. Вартість товару, кількість та асортимент визначається за попередньою домовленістю на кожну партію товару та вказується у накладних та рахунках-фактурах (пункт 1.3 договору).

Строк. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом 1 (одного) року та до повного виконання сторонами взятих по договору зобов`язань. Даний договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна зі сторін не попередить іншу сторону про припинення строку дії договору не менш ніж за 30 календарних днів до дати розірвання договору (пункт 8.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 265 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 5.1 договору, товар вважається прийнятим покупцем за умови відповідності кількості, асортименту та вартості фактично поставленого товару кількості, асортименту та вартості, вказаним у накладній, що підтверджується підписаними сторонами товаросупровідними документами.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 91000,00грн., що підтверджується:

- видатковою накладною №196 від 08.08.2016 на суму 30500,00грн.;

- видатковою накладною №208 від 15.08.2016 на суму 61000,00грн.

Видаткова накладна №196 від 08.08.2016 на суму 30500,00грн. та видаткова накладна №208 від 15.08.2016 на суму 61000,00грн. підписані представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками товариств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 2.1 договору, якщо інше не передбачено додатком-специфікацією на відповідну партію продукції, оплата за продукцію здійснюється на умовах 100% передплати по виставленим постачальникам рахункам на відповідну партію товару протягом 3 (трьох) днів з моменту виставлення рахунку.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити бензин відповідає обов`язок покупця оплатити його вартість.

Строк оплати товару є таким, що настав.

Відповідач погасив заборгованість у сумі 25000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №200 від 06.10.2017 на суму 5000,00грн.; платіжним дорученням №226 від 14.11.2017 на суму 5000,00грн.; платіжним дорученням №239 від 24.11.2017 на суму 5000,00грн.; платіжним дорученням №246 від 06.12.2017 на суму 5000,00грн.; платіжним дорученням №249 від 13.12.2017 на суму 5000,00грн.

Господарський суд вважає, що відповідач визнав себе зобов`язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися часткова оплата спірної заборгованості.

Доказів оплати товару в сумі 66500,00грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідачем не надано.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 66500,00грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

ІІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за подачу позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1921,00, сплата якого підтверджена платіжним дорученням №491 від 03.06.2019 на суму 1921,00грн. і розмір якого відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір".

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1921,00грн. покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 242, 254, 256-257, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ІV. ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЕЛЬХОЗТАРА" (01103, м.Київ, ВУЛИЦЯ КІКВІДЗЕ, будинок 26, офіс 64А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38388464) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФУД ЛОГІСТИКА" (50031, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СЛАВНА, будинок 39; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40153374) про стягнення 66500,00грн. основної заборгованості (договір поставки №1 від 23.06.2016), з урахуванням заяви від 12.09.2019 за вих.№б/н про зменшення позовних вимог задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФУД ЛОГІСТИКА" (50031, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СЛАВНА, будинок 39; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40153374) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЕЛЬХОЗТАРА" (01103, м.Київ, ВУЛИЦЯ КІКВІДЗЕ, будинок 26, офіс 64А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38388464) 66500,00грн. (шістдесят шість тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) основної заборгованості; 1921,00грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 30.09.2019.

Суддя І.В. Петренко