ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019 року м.Дніпро Справа №908/771/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Березкіної О.В

при секретарі судового засідання: Грачова А.С.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1- адвокат, довіреність №54 від 01.01.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019р. (суддя Мірошниченко М.В.) у справі №908/771/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ультра Ойл, м. Дніпро

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя

про стягнення 673563,44 грн. заборгованості за договором про спільне використання технологічних електричних мереж, 54348,43 грн. пені, 32529,58 грн. інфляційних втрат, 13344,81 грн. 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ультра Ойл" звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовом до Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення 673 563,44 грн. заборгованості за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №484 від 06.12.2016, 54348,43 грн. пені, 32 529,58 грн. інфляційних втрат та 13 344,81 грн. 3% річних, нарахованих на суму основної заборгованості.

При подані позову позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №4-84 від 06.12.2016 в частині несплати послуг за період із січня по грудень 2018р. на загальну суму 673563,44 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019 у справі №908/771/19 позовні вимоги задоволені повністю.

Рішення суду обгрунтоване тим, що акти прийому-здачі наданих послуг за договором № 4-84 від 06.12.2016 р. щомісяця підписувалися сторонами без жодних зауважень та заперечень з боку відповідача, відтак, відповідачу була відома сума наданих послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, яка підлягає сплаті за договором № 4-84. Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував фактичного отримання ним послуг за договором № 4-84. Сторонами підписаний акт звірки взаєморозрахунків за яким відповідач підтвердив наявність заборгованості за договором № 4-84 від 06.12.2016 р. у сумі 673563,44 грн, доказів оплати якої відповідач суду не подав, в звязку із чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 673 563,44 грн. основної заборгованості за договором про спільне використання технологічних мереж №4-84 від 06.12.2016р. визнається, є обґрунтованою та доведеною. Розрахунки 3% річних, нарахованих за загальний період із 16.02.2018 р. по 31.03.2019 р., та 32529,58 грн. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період із березня 2018 р. по лютий 2019 р. включно визнані судом правильними і обґрунтованими.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго подало апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019 у справі №908/771/19 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги :

Відповідач вважає, що в порушення норм ст. 15 ЦК України і ст. 2 ГПК України суд захистив непорушене право позивача, оскільки на момент звернення до суду у відповідача ще не виникло обовязку здійснити оплату за надані послуги.

На переконання скаржника, судом не надано належної оцінці тій обставині, що право позивача могло б бути порушеним з наступного дня після спливу 10-денного терміну, встановленого договором на оплату рахунку та у разі неоплати виставленого рахунку відповідачем, обовязок надання якого для позивача одночасно з актом прийому-передачі наданих послуг ,передбачений умовами п.п. 8.2, 8.4. укладеного між сторонами договору про спільне використання технологічних мереж. Натомість, копії рахунків на оплату за надані послуги у 2018 році були надані позивачем лише 18.06.2019 вже на стадії розгляду справи по суті.

Відповідно, відсутні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст.ст. 611, 625 ЦК України, задоволення яких можливе виключно за умови порушення боржником виконання свого зобовязання, термін виконання якого, в звязку з порушенням позивачем обовязку щодо своєчасного надання рахунків на оплату у урахуванням положень п.п.9.2.1., 9.2.2. договору не настав.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Товариство зазначає, що на виконання пунктів 8.2., 8.4. укладеного договору кожного місяця 2018 своєчасно передавало рахунки і акти прийому-здачі наданих послуг через скриньку приймання кореспонденції, яка розташована на першому поверсі в холі ПАТ «Запоріжжяобленерго» за адресою: вул.. Сталеварів, 14 в м. Запоріжжі. Дані документи дублювались в таку ж скриньку для кореспонденції за адресою: вул.. Каховська, 26 в м. Запоріжжі (комерційна дирекція). Факт отримання рахунків відповідачем підтверджується підписаними сторонами актами приймання-здачі наданих послуг за 2018, які в жодному разі не були б підписані відповідачем за відсутності повного пакету документів відповідно до п. 8.2.

Зазначені рахунки відповідачем навмисно не отримувались та повертались на адресу відправника у звязку із закінченням встановленого строку зберігання. На дату розгляду справи по суті - 09.07.2019 відповідач 18.06.2019 повторно отримав рахунки на оплату за січень-грудень 2018, які повинен був сплатити протягом 10 днів з моменту отримання документів кінцевий строк оплати до 28.06.2019 До теперішнього часу рахунки відповідачем неоплачені.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.08.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019р. у справі №908/771/19. Розгляд справи призначено у судовому засіданні до 25.09.2019 на 12:00.

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 17.09.2019 визначено судове засідання провести в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 25.09.2019 оголошено вступну і резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

06.12.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Ультра Ойл (власник мереж за договором, позивач) та Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (користувач, відповідач) укладений договір № 4-84 про спільне використання технологічних електричних мереж (а.с. 10-21), за умовами якого власник мереж зобовязується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача та (або) інших субєктів господарювання (далі субспоживачі), передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 4.1 договору користувач зобовязався здійснювати оплату за використання електричних мереж власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж власника мереж здійснюється згідно з додатком №4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж».

У розділі 8 договору сторони встановили порядок розрахунків за спільне використання технологічних електричних мереж. Розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця (п. 8.1). За підсумками розрахункового періоду власник мереж у термін до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу рахунок та підписані уповноваженою особою власника мереж та скріплені його печаткою два примірники «Акту прийому-здачі наданих послуг» (додаток № 5). Сума платежу визначається, виходячи з додатку № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж» (п. 8.2). Оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого власником мереж рахунка та оформленого «Акта прийому-здачі наданих послуг» у термін, що не перевищує 10 днів з дня отримання документів, зазначених у п. 8.2 договору. Якщо рахунок та (або) «Акт прийому-здачі наданих послуг» не надані та (або) неналежно оформлені, то оплата за надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється користувачем у термін, що не перевищує 10 днів з дня отримання належно оформлених документів (п. 8.4). Користувач у термін, що не перевищує 20 днів з дня отримання зобовязаний повернути власнику мереж один екземпляр підписаного та скріпленого своєю печаткою «Акту прийому-здачі наданих послуг» (додаток № 5) (п. 8.5).

Додатковою угодою № 1 від 08.02.2017 р. у звязку з перейменуванням відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» ВАТ Запоріжжяобленерго на ПАТ Запоріжжяобленерго, сторони замінили в преамбулі договору, додатках та додаткових угодах до договору № 4-84 найменування ВАТ Запоріжжяобленерго на ПАТ Запоріжжяобленерго (а.с. 22)

Згідно з пунктом 12.5 договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2017 р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Сторонами до договору підписаний, зокрема, додаток № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж».

Із матеріалів справи слідує, що між сторонами були підписані без зауважень та заперечень за договором № 4-84 від 06.12.2016 р. акти надання послуг (прийому-здачі наданих послуг): № 1 від 31.01.2018 р., № 2 від 28.02.2018 р., б/н від 31.03.2018 р., б/н від 30.04.2018 р., б/н від 31.05.2018 р., б/н від 30.06.2018 р., б/н від 31.07.2018 р., б/н від 31.08.2017 р., б/н від 30.09.2018 р., б/н від 31.10.2018 р. на суму 55382,05 грн. за кожним актом, б/н від 30.11.2018 р. та № 355 від 30.11.2018 р. на суму 59871,47 грн., б/н від 31.12.2018 р. на суму 59871,47 грн., усього на загальну суму 673563,44 грн. Оригінали вказаних актів та супровідних листів, якими акти поверталися відповідачем позивачу, знаходяться в матеріалах дійсної справи (а.с. 111-137).

Також у матеріалах справи наявні оригінали відповідних рахунків (а.с. 157-168) на загальну суму 673563,44 грн., які виставлялися позивачем відповідачу згідно з вказаними вище актами. Дати виставлення рахунків співпадають з датами, зазначеними в актах надання послуг (прийому-здачі наданих послуг), окрім рахунку за березень 2018р., який виставлений 30.03.2018 р. (акт від 31.03.2018 р.).

На вимогу п. 8.4 договору № 4-84 позивач листом від 20.02.2019 р. вих. № 78/05 направив відповідачу копії актів надання послуг та рахунки на оплату за 2018 рік. Листом від 30.05.2019 р. вих. № 170/07 позивач повторно направив відповідачу вказані документи (акти та рахунки).

Між сторонами у справі підписаний акт звірки взаєморозрахунків за період: січень 2016 р. грудень 2018 р. за договором № 4-84 від 06.12.2016 р., згідно якого заборгованість на 31.12.2018 р. відповідача перед позивачем склала 673563,44 грн. З боку відповідача акт звірки підписаний головним бухгалтером ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_2 Оригінал акту знаходиться у матеріалах справи (а.с. 139).

Оскільки заборгованість у сумі 673563,44 грн. сплачена не була, позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом, за яким відкрите провадження у дійсній справі.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції в частині встановлення факту надання та фактичного отримання відповідачем послуг за договором № 4-84 в обємах, які визначені в підписаних сторонами актах прийому-здачі наданих послуг (а.с. 157-168) на загальну суму 673563,44 грн. і відповідному акті звіряння.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що права позивача на час подання позовної заяви ще не були порушені через невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю Ультра Ойл, обовязку, передбаченого п. 8.2 Договору відхиляються з огляду на наступне:

Дійсно, відповідно до п.8.2 Договору за підсумками розрахункового періоду власник мереж у термін до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє користувачу рахунок та підписані уповноваженою особою власника мереж та скріплені його печаткою два примірники «Акту прийому-здачі наданих послуг» (додаток № 5). Сума платежу визначається, виходячи з додатку № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж»

Оскільки, апелянтом не оспорюється факт прийняття та підписання актів прийому-здачі наданих послуг: № 1 від 31.01.2018 р., № 2 від 28.02.2018 р., б/н від 31.03.2018 р., б/н від 30.04.2018 р., б/н від 31.05.2018 р., б/н від 30.06.2018 р., б/н від 31.07.2018 р., б/н від 31.08.2017 р., б/н від 30.09.2018 р., б/н від 31.10.2018 р. на суму 55 382,05 грн. за кожним актом, б/н від 30.11.2018 р. та № 355 від 30.11.2018 р. на суму 59 871,47 грн., б/н від 31.12.2018 р. на суму 59 871,47 грн., усього на загальну суму 673 563,44 грн, оригінали яких з супровідними листами поверталися відповідачем позивачу (а.с. 111-137), колегія судів доходить до висновку про обізнаність відповідача про розміри належних до сплати сум, які підлягали оплаті у встановлені договором строки.

Стосовно невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку-фактуру судова колегія вважає, що невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку на оплату не звільняє відповідача від обов`язку оплатити послуги, надані позивачем. Так, за своєю правовою природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/49/17 та від 22.05.2018 у справі № 923/712/17.

Крім того, на думку судової колегії, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, у тому числі, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання. Такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 905/2245/17.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 197 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки, відповідачем не оспорюється встановлена судом першої інстанції обставина щодо відсутності доказів сплати суми 673563,44 грн. заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 673563,44 грн. заборгованості за договором про спільне використання технологічних мереж № 4-84 від 06.12.2016 р. є обґрунтованими і доведеними, а тому місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про їх задоволення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для стягнення інфляційних і 3% річних, колегія суддів виходить з того, що вони ґрунтуються виключно на твердженнях відповідача про не настання строку виконання зобовязання, які визнані помилковими з вищенаведених обставин, а тому відхиляються як необгрунтовані.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь 13344,81 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період із 16.02.2018р. по 31.03.2019р. та 32529,58 грн. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період із березня 2018 р. по лютий 2019 р. включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, подані позивачем, колегія судів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, який визнав розрахунок 3% річних правильним і визначив правильно розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню.

Оскільки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині встановлення факту порушення відповідачем грошового зобовязання, визначеного договором № 4-84 від 06.12.2016 р. і ,перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог по стягненню з відповідача на користь позивача 54348,43 грн. пені.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає рішення Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019р. у справі №908/771/19 законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго скаргу залишає без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, - 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від від 09.07.2019р. у справі №908/771/19 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у даній справі покласти на Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в строки визначені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 04.10.2019

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна