ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.2019 Справа № 905/1463/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Биковій Я.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Малаховської Таліни Миколаївни, м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості у сумі 15710,40грн., штрафних санкцій у сумі: 649,05грн. - пені, 1099,73грн. - штрафу, 370,89грн. - 20% річних, збитків інфляції - 107,62грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Рудюк В.О. (за довіреністю б/н від 02.01.2019);

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Малаховської Таліни Миколаївни, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості у сумі 15710,40грн., штрафних санкцій у сумі: 649,05грн. - пені, 1099,73грн. - штрафу, 370,89грн. - 20% річних, збитків інфляції - 107,62грн.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №1467 від 05.04.2019 з оплати поставленої продукції, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, 20% річних та інфляційних збитків.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст. ст. 256, 692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав наступні документи: копію договору поставки №1467 від 05.04.2019; специфікацію №1 від 23.12.2016; рахунок-фактури № СФ-2961 від 26.12.2016; копії видаткових накладних №19114/18715 від 03.05.2019, №21034/20782 від 16.05.2019, №22234/22338 від 25.05.2019; копію акту розрахунків за період з 01.01.2019 по 08.07.2019.

Ухвалою суду від 12.08.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м.Київ до Фізичної особи-підприємця Малаховської Таліни Миколаївни, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості у сумі 15710,40грн., штрафних санкцій у сумі: 649,05грн. - пені, 1099,73грн. - штрафу, 370,89грн. - 20% річних, збитків інфляції - 107,62грн. залишено без руху на підставі ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України; надано позивачу строк п`ять днів для усунення недоліків.

16.08.2019 від позивача надійшла заява, в якій останній повідомив про усунення недоліків, що стали підставою для залишення позовної заяви без руху, на підтвердження надав відповідні докази.

Ухвалою суду від 19.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1463/19, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання призначено на 12.09.2019 року об 11:30 год; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання суду відзиву на позов; запропоновано позивачу у строк до п`яти днів з дня отримання відзиву надати суду відповідь на відзив; запропоновано відповідачу у строк до п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив надати заперечення.

Ухвалою від 12.09.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 02.10.2019 року о 14:30 год.

Представник позивача в судове засідання 02.10.2019 з`явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 02.10.2019 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, а саме шляхом направлення на юридичну адресу ухвал суду.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач зареєстрований за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 .

Судом було здійснено відстеження поштового відправлення з веб-порталу «Укрпошта», за результатами якого вбачається, що ухвала від 12.09.2019 була вручена члену сім`ї відповідача 30.09.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно приписів Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст.178 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, заслухавши представника позивача, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.04.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладений договір поставки №1467 (далі договір), згідно п.п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця алкогольні напої (товар), а покупець прийняти та оплатити товар в порядку, визначеному умовами цього договору.

Постачання товару здійснюється силами та за рахунок постачальника, на умовах DDP відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000р.). Сторони можуть визначити інші умови постачання товару, при узгодженні замовлення на товар (п.3.1 договору).

Ціна на товар визначена у прайс-листі постачальника, який діє на момент здійснення покупцем замовлення (п.5.1 договору).

Відповідно до п.5.2 договору ціна на товар зазначається постачальником у видатковій накладній на товар.

Згідно п.6.1 договору №1467 від 05.04.2019 розрахунки здійснюються покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженими сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

Датою оплати покупцем вартості отриманого від постачальника товару є дата зарахування цих грошових коштів на рахунок постачальника (п.6.2).

Відповідно до п. 9.2 договору у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими грошовими коштами.

Згідно п.9.7 договору даний договір чинний (строк дії): протягом 2 років з дати укладання. У випадку, якщо жодна зі сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити договір за один місяць до його закінчення, даний договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін на тих же умовах.

На виконання умов договору поставки №1467 від 05.04.2019 позивач поставив відповідачу продукцію за видатковими накладними №19114/18715 від 03.05.2019, №21034/20782 від 16.05.2019, №22234/22338 від 25.05.2019 на суму 15710,40грн.

Зазначений товар був прийнятий відповідачем, про що свідчить підпис останнього на видаткових накладних.

Факт отримання від позивача товару з боку відповідача за договором №1467 від 05.04.2019 не спростований.

Посилаючись на невиконання відповідачем своїх обов`язків з оплати поставленого товару за договором №1467 від 05.04.2019, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань за договором поставки №1467 від 05.04.2019.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору поставки №1467 від 05.04.2019.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за поставлену продукцію покупець зобов`язаний сплатити постачальнику певну грошову суму. В силу приписів ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до правовідносин постачання застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, які (ст.655, ч.1 ст.691) також передбачають обов`язок покупця сплатити за придбаний товар певну суму грошових коштів.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір поставки №1467 від 05.04.2019 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 692 цього Кодексу визначено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

Як було встановлено судом, сторони визначили у договорі поставки №1467 від 05.04.2019 порядок оплати, згідно якого покупець зобов`язаний сплатити суму за товар, протягом 14 календарних днів з дня отримання товару.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що на виконання умов договору поставки №1467 від 05.04.2019 позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковими накладними №19114/18715 від 03.05.2019, №21034/20782 від 16.05.2019, №22234/22338 від 25.05.2019 на суму 15710,40грн. Зазначений товар був прийнятий відповідачем.

Відповідачем дане у порядку встановленому господарським процесуальним законодавством не спростовано.

Крім того, сторони підписали акт звіряння розрахунків за період з 01.01.2019 по 08.07.2019 за договором поставки №1467 від 05.04.2019, відповідно до якого сальдо розрахунків за поставлений товар склало 15710,40грн. за даними споживача.

Таке неналежне виконання грошових зобов`язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 15710,40грн.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення: пеня у розмірі 649,05грн., штраф у розмірі 1099,73грн., 20% річних у розмірі 370,89грн., збитки інфляції у розмірі 107,62грн.

Відповідно до приписів ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.7.1 договору №1467 від 05.04.2019 у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 7% від суми боргу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення виконання грошового зобов`язання, є нарахування процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 9.2 договору у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими грошовими коштами.

Суд враховує, що умовами договору сторони передбачили відстрочення платежу 14 календарних днів від дати поставки товару.

Таким чином, позивач набув право вимоги за видатковою накладною №19114/18715 від 03.05.2019 - 18.05.2019, за видатковою накладною №21034/20782 від 16.05.2019 - 31.05.2019, за видатковою накладною №22234/22338 від 25.05.2019 - 11.06.2019.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені, штрафу та 20 % річних, правові підстави, період та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення 648,41грн., 1099,73грн. та 370,52грн. відповідно.

Часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені та 20% річних обумовлено тим, що позивачем при їх розрахунку невірно визначено початкову дату періоду її нарахування за видатковою накладною №19114/18715 від 03.05.2019 - 09.06.2019, а саме не враховано положення ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Щодо вимог про стягнення інфляційних збитків в сумі 107,62грн., слід зазначити наступне.

З розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивач здійснює їх нарахування за травень 2019 (на суми 335,00грн. та 15040.00грн.)

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 N 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

З огляду на зазначене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині інфляційних збитків в сумі 107,62грн.

Судові витрати (витрати з оплати судового збору) у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 74, 77, 86, 123, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м.Київ до Фізичної особи-підприємця Малаховської Таліни Миколаївни, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості у сумі 15710,40грн., штрафних санкцій у сумі: 649,05грн. - пені, 1099,73грн. - штрафу, 370,89грн. - 20% річних, збитків інфляції - 107,62грн. задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Малаховської Таліни Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м.Київ, вул.Харченка Євгенія, 42; ) заборгованість у розмірі 15710,40грн., пеню у розмірі 648,41грн., штраф у розмірі 1099,73грн., 20 % річних у розмірі 370,52грн. , а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1909,37грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні 02.10.2019 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення підписано 02.10.2019.

Суддя Я.О. Левшина