ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 927/718/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Банасько О.О., Пєсков В.Г.

за участю секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство "ФЛЕШ",

представник - адвокат Чорна Н.О. (ордер на надання правової допомоги серії ПТ №124030 від 12.08.2019)

відповідач-1, боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аратта-Агро",

представник - адвокат Максименко К.М. (ордер на надання правової допомоги серії КВ №409700 від 06.05.2019)

відповідач-2 - фізична особа-підприємець Опанасюк Олександра Євгеніївна,

представник - адвокат Костін М.К. (ордер на надання правової допомоги серії КВ №409687 від 22.03.2019)

ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд",

ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Аратта-Агро" - арбітражний керуючий Стук Ірина Михайлівна

розглянув касаційну скаргу Фермерського господарства "ФЛЕШ"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 25.07.2019

у складі колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий), Отрюх Б.В., Хрипун О.О.

та ухвалу Господарського суду Чернігівської області

від 24.04.2019

у складі судді Фесюри М.В.

за позовом Фермерського господарства "ФЛЕШ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аратта-Агро" та фізичної особи-підприємця Опанасюк Олександри Євгеніївни

про визнання недійсним договору відступлення права вимоги

в межах справи № 927/718/17

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Росток-Трейд"

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аратта-Агро"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 14.08.2019 Фермерське господарство "ФЛЕШ" звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2019 у справі №927/718/17 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №927/718/17 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.08.2019.

3. У зв`язку з відпусткою судді Погребняка В.Я. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №927/718/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Банасько О.О., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019.

4. Ухвалою від 20.08.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Банасько О.О., Пєсков В.Г. відкрив касаційне провадження у справі №927/718/17 за касаційною скаргою Фермерського господарства "ФЛЕШ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2019 у справі №927/718/17 та призначив розгляд касаційної скарги на 19.09.2019 о 09:45.

5. Від боржника, відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аратта-Агро" надійшов відзив на касаційну скаргу Фермерського господарства "ФЛЕШ".

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

6. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аратта-Агро" (далі - ТОВ "Аратта-Агро", боржник), введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Штельманчука М.С., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

7. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.11.2017 визнано вимоги конкурсних кредиторів ТОВ "Аратта-агро": ОСОБА_1. на суму 24 708 293, 30 грн., Головного управління ДФС у Чернігівській області на суму 121 066, 48 грн., Малого приватного підприємства фірми "Ерідон" на суму 15 172 573, 42 грн. та затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Аратта-агро" на загальну суму 48 458 422 грн., зокрема, з грошовими вимогами ініціюючого кредитора - ТОВ "Росток-Трейд" на суму 5 559 856, 80 грн., які визнано ухвалою підготовчого засідання 21.08.2017.

8. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2018 ухвалу попереднього судового засідання місцевого суду від 22.11.2017 скасовано в частині визнання кредиторських вимог ОСОБА_1 на суму 24 708 293, 30 грн., прийнято в цій частині нове рішення про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів боржника вимог ОСОБА_1 на суму 22 701 849, 70 грн., зобов`язано розпорядника майна внести зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Аратта-агро". Зазначене судове рішення залишено без змін Постановою Верховного Суду від 02.10.2018.

9. Справа перебуває на стадії ліквідаційної процедури ТОВ "Аратта-Агро", введеної постановою Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 з призначенням ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Стук І.М.

10. 20.11.2017 до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Фермерського господарства "ФЛЕШ" (далі - ФГ "ФЛЕШ", позивач) з вимогами до ТОВ "Аратта-Агро" (далі - відповідач-1) та фізичної особи-підприємця Опанасюк Олександри Євгеніївни (далі - ФОП Опанасюк О.Є., відповідач-2) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, укладеного між відповідачами 1, 2, за яким відповідач-2, як новий кредитор, набув права вимоги до позивача на суму 4 495 610 грн. за договором №1 позики (безпроцентної) від 11.06.2015, укладеним між позивачем-позичальником та відповідачем-1-позикодавцем; як підставу позову ФГ "ФЛЕШ" визначено приписи статей 203, 215, 216, 512, 516, 517, 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

11. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.11.2017 у справі №927/1047/17 прийнято позовну заяву ФГ "ФЛЕШ" до розгляду та порушено провадження у справі, справу №927/1047/17 об`єднано зі справою №927/718/17 про банкрутство відповідача-1 - ТОВ "Аратта-Агро", присвоївши такій справі №927/718/17.

12. Розгляд зазначеного майнового спору по суті в межах справи №927/718/17 було зупинено ухвалою місцевого суду від 24.11.2017 у зв`язку з надісланням матеріалів справи №927/718/17 до суду касаційної інстанції; ухвалою суду від 26.12.2018 провадження у справі №927/718/17 поновлено, розгляд позовної заяви ФГ "Флеш" призначено в судовому засіданні на 23.01.2019, яке неодноразово відкладалося.

13. 23.01.2019 позивачем подано до місцевого суду клопотання про приєднання до матеріалів справи копій банківських виписок з рахунків ФГ "ФЛЕШ", копії заяви ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" про припинення зобов`язання ФГ "ФЛЕШ" зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 24.10.2016 на підтвердження факту припинення зобов`язання позивача перед відповідачем-1 з повернення грошових коштів на суму 4 495 610 грн., наданих за договором №1 позики (безпроцентної) від 11.06.2015, право вимоги яких є предметом оспорюваного договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, укладеного між відповідачами 1, 2 у даній справі.

14. 18.02.2019 до місцевого суду надійшов відзив відповідача-1 на позов, до якого долучено засвідчені підписом директора ТОВ "Аратта-Агро" ОСОБА_1. та відтиском печатки юридичної особи-боржника фотокопії договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод №1 та №2 від 31.08.2016 до договору.

15. 18.03.2019 позивач подав до місцевого суду заяву від 15.03.2019 про зміну предмета позову та поряд з вимогою про визнання недійсним договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, укладеного між відповідачами 1, 2, просив суд визнати недійсним договір поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 разом з додатковими угодами №1 та №2 від 31.08.2016 до нього, на обставини укладення яких між відповідачем-1, як позикодавцем, та позивачем-позичальником зіслався відповідач-1 у відзиві на позов; позивач зауважив, що ним не вчинялись спірні правочини, а підписи голови ФГ "ФЛЕШ" ОСОБА_2 на договорі позики від 11.06.2015 та додаткових угодах до нього №1 та №2 від 31.08.2016 є підробленими; у зв`язку з цим, позивач клопотав про витребування місцевим судом у відповідача-1 оригіналів оспорюваного договору позики та додаткових угод до нього.

16. 27.03.2019 ухвалою Господарського суду Чернігівської області відмовлено у задоволенні заяви ФГ "ФЛЕШ" від 15.01.2019 про зміну предмета позову, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи та про витребування оригіналів договору позики та додаткових угод до нього.

17. 24.04.2019 ухвалою Господарського суду Чернігівської області відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, укладеного між ТОВ "Аратта-Агро" та ФОП Опанасюк О.Є.

18. Майновий спір у справі №927/718/17 виник у зв`язку з оспорюванням позивачем - ФГ "ФЛЕШ" дійсності укладеного боржником-відповідачем-1, як первісним кредитором, - ТОВ "Аратта-Агро" та новим кредитором ФОП Опанасюк О.Є. (відповідач-2) договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017 з підстав вчинення спірного правочину за умов встановленої пунктом 6.6. договору позики (безпроцентної) №1 від 11.06.2015, право вимоги грошових коштів за яким було предметом відступлення, заборони заміни кредитора у зобов`язанні за цим договором, а також за відсутності на момент вчинення оспорюваного правочину 01.08.2017 у відповідача-1, як позикодавця, права вимоги грошових коштів у позивача-позичальника, зважаючи на те, що погоджений позивачем та відповідачем-1 в договірному порядку строк повернення грошових коштів (позики) до 31.12.2018 ще не настав.

19. Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції встановив, що 11.06.2015 між відповідачем-1 - ТОВ "Аратта-Агро" (позикодавець) та позивачем - ФГ "ФЛЕШ" (позичальник) укладено договір поворотної фінансової допомоги (позики) №1, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику позику, а позичальник зобов`язався прийняти позику, використати її за цільовим призначенням та повернути позику у визначені цим договором порядку і строк, а саме в межах отриманих сум не пізніше 30.08.2016 (пункти 1.1., 5.1. договору позики №1 від 11.06.2015).

19.1. Місцевим судом встановлено обставини внесення сторонами спору - позивачем та відповідачем-1 змін до договору позики №1 від 11.06.2015 шляхом укладення 31.08.2016 додаткових угод №1 та №2 до договору; так, додатковою угодою №1 сторони змінили пункт 5.1. договору позики та визначили кінцевий строк повернення позивачем позики - не пізніше 13.09.2016; додатковою угодою №2 сторони виклали договір позики №1 від 11.06.2015 в новій редакції та змінили умови щодо розміру позики - 10 547 000 грн. та строку її повернення позивачем-позичальником (не пізніше 13.09.2016 в межах фактично отриманих сум грошових коштів відповідача-1).

Отже, судом першої інстанції надано оцінку правовідносинам між позивачем - ФГ "ФЛЕШ" та відповідачем-1 - ТОВ "Аратта-Агро" як таким, що виникли на підставі договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод №1 та №2 від 31.08.2016 до цього договору, що зумовлює застосування до них приписів частини 1 статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника (позивача) повернути позикодавцеві (відповідачу-1) позику (грошові кошти) у строк та в порядку, встановлені зазначеним договором.

19.2. Місцевий суд встановив, що за умовами пункту 9.4. договору позики №1 від 11.06.2015 в редакції додаткової угоди №2 від 31.08.2016, кредитор (позикодавець) за цим договором (відповідач-1) може бути замінений на іншу особу, в тому числі шляхом передання ним своїх прав іншій особі за договором (правочином) відступлення права вимоги; також сторони домовилися, що зобов`язання позичальника за цим договором можуть бути припинені в спосіб та в порядку, що передбачені статтею 601 ЦК України (зарахування зустрічних однорідних вимог).

19.3. Судом встановлено обставини укладення між відповідачем-1 - ТОВ "Аратта-Агро", як первісним кредитором, та ФОП Опанасюк О.Є. (відповідач-2), як новим кредитором, договору відступлення права вимоги, за умовами якого відповідач-1 передає відповідачу-2, а відповідач-2, як новий кредитор, приймає усі права вимоги, що належать відповідачу-1, як первісному кредитору, і стає кредитором за договором поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015, укладеним між первісним кредитором - ТОВ "Аратта-Агро" та позивачем - ФГ "Флеш", як позичальником.

Суд встановив, що відповідно до пунктів 1.4., 1.5. договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, відповідач-2, як новий кредитор, набув права вимоги до позивача належного виконання грошових зобов`язань щодо повернення поворотної фінансової допомоги (позики) в розмірі 4 495 610 грн., яку було частинами перераховано відповідачем-1 на користь позивача в період з лютого по серпень 2016 року на підставі платіжних доручень, копії яких долучено до матеріалів справи.

За таких обставин та з посиланням на приписи пункту 1 частини 1 статті 512, частини 1 статті 513 та статті 514 ЦК України, місцевий суд дійшов висновку про те, що відповідачем-1, як кредитором у зобов`язанні за договором поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015, реалізовано право на відступлення належного йому права вимоги до позивача-боржника щодо повернення грошових коштів на користь третьої особи - відповідача-2, що мало наслідком перехід до відповідача-2, як нового кредитора, права вимоги наданих позивачеві коштів на суму 4 495 610 грн.

19.4. Місцевим судом встановлено, що на виконання вимог частини 2 статті 516 ЦК України відповідач-2, як новий кредитор, належно повідомив позивача про відступлення прав за договором поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 шляхом направлення письмового повідомлення від 14.09.2017 про заміну кредитора у зобов`язанні, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями опису вкладення у цінний лист та фіскального чека відділення поштового зв`язку 21.09.2017.

19.5. Місцевий суд зазначив, що доказів недійсності (розірвання) договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015, в тому числі визнання недійсним або виключення пункту 9.4. договору позики в редакції додаткової угоди №2 від 31.08.2016, яким передбачено право кредитора (відповідача-1) на передання права вимоги до позичальника (позивача) за договором позики третім особам, а також доказів своєчасного повернення позивачем наданої йому відповідачем-1 грошової допомоги сторонами суду не надано.

Суд першої інстанції зауважив, що Постановою Верховного Суду від 13.02.2018 у справі (без зазначення її номера) за позовом ФГ "ФЛЕШ" до ТОВ "Аратта-Агро", СТОВ "Дружба-Нова", ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" про визнання недійсними договорів уступки права вимоги встановлено дійсність укладеного між позивачем та відповідачем-1 Договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод №1 та №2 від 31.08.2016 до цього договору, положення якого містять граничний строк повернення грошової допомоги - 13.09.2016 та передбачають наявність у кредитора права на відступлення його права вимоги до боржника за цим договором іншому кредитору (пункт 9.4. договору). Обставини, встановлені Судом у зазначеній справі, в силу частини 4 статті 75 ГПК України місцевий суд взяв до уваги як преюдиційні при розгляді майнового спору у справі №927/718/17 щодо дійсності договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, укладеного між відповідачами 1, 2.

З огляду на встановлене, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведення ФГ "ФЛЕШ", як боржником за оспорюваним правочином, належними та достатніми доказами факту укладення відповідачами 1, 2 договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017 з порушенням вимог цивільного законодавства та погоджених сторонами договору його умов, у зв`язку з чим відмовив в позові про визнання оспорюваного правочину недійсним на підставі статей 203, 215, 512, 516 ЦК України.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

20. Постановою від 25.07.2019 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ФГ "ФЛЕШ" залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2019 залишив без змін.

21. Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд погодився із здійсненою судом першої інстанції оцінкою доказів у справі та його висновками про відсутність підстав для визнання недійсним вчиненого відповідачами 1, 2 правочину відступлення права вимоги 01.08.2017 за договором позики №1 від 11.06.2015, укладеним між позивачем та відповідачем-1, та не вбачав підстав для скасування оскаржуваної ухвали місцевого суду від 24.04.2019.

22. Суд апеляційної інстанції взяв до уваги доводи позивача за змістом апеляційної інстанції про дослідження місцевим судом при розгляді даного майнового спору договору позики з іншим предметом, ніж договір, на який зіслався позивач у позовній заяву, а також посилання позивача на факт підроблення такого договору, однак, відхилив зазначені доводи апеляційної скарги як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ТОВ "ФЛЕШ", позивач у справі)

23. Скаржник доводив, що під час розгляду майнового спору щодо дійсності укладеного між відповідачами 1, 2 договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017 місцевий та апеляційний суди не забезпечили змагальності процесу, оскільки не надали оцінки доводам позивача про те, що його уповноважена особа не підписувала з відповідачем-1 договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016, якими відповідач-1, як первісний кредитор, обґрунтовував виникнення у нього права вимоги до позивача-боржника щодо повернення суми позики в розмірі 4 495 610 грн., що стало предметом оспорюваного договору цесії, укладеного з відповідачем-2, як новим кредитором; позивач, зауважив, що в судових засіданнях місцевого та апеляційного судів його представники неодноразово наголошували на тому, що між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір позики (безпроцентної) №1 від 11.06.2015, зміст якого відрізняється від умов, викладених сторонами в договорі поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 (з урахуванням додаткових угод №1 та №2 від 31.08.2016); за твердженням позивача, судами надано оцінку іншому правочину щодо позики, ніж правочин, що його дійсно вчинено сторонами спору (позивачем та відповідачем-1) та право вимоги грошових коштів за яким є предметом договору відступлення права вимоги від 01.08.2017, дійсність якого оспорюється позивачем-боржником.

24. Скаржник зазначив, що при відкритті апеляційного провадження у справі №927/718/17 з розгляду даного спору щодо дійсності договору відступлення права вимоги суд апеляційної інстанції ухвалою від 24.06.2019 запропонував учасникам справи надати для огляду колегії суддів оригінали документів, які пов`язані з предметом спору; на виконання вимоги суду позивач в засіданні апеляційного суду 25.07.2019 надав суду для огляду оригінал договору позики (безпроцентної) №1 від 11.06.2015; однак, в порушення вимог статей 73, 74, 91 ГПК України відповідачі 1, 2 не надали суду оригіналів договорів та додаткових угод, на які вони посилаються при спростуванні доводів позивача щодо недійсності правочину цесії.

25. Скаржник зауважив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем заявлено про призначення у справі почеркознавчої експертизи документів, з огляду на те, що надані позивачем та відповідачем-1 копії договорів позики від 11.06.2015 відрізняються за змістом і кожна із сторін заперечує факт укладення договору в редакції, наданій іншою стороною, однак, ухвалою від 26.03.2019 місцевий суд відмовив позивачу в призначенні судової експертизи таких документів та при розгляді даного спору взяв до уваги зміст договору позики в редакції, наданій відповідачем-1, що є порушенням принципу рівності учасників процесу як однієї із засад господарського судочинства в силу частини 3 статті 2 ГПК України.

26. Скаржник доводив безпідставність посилання судів попередніх інстанції, як на преюдиційні, обставини, встановлені судами під час розгляду справ №910/22882/16 та №910/7106/17, за подібного суб`єктного складу щодо дійсності договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 11.06.2015, оскільки під час розгляду зазначених справ суди виходили із фактичних обставин та наданих учасниками справи документів, які підтверджують такі обставини.

27. Скаржник зауважив, що оспорюваний правочин відступлення права вимоги 01.08.2017 вчинено відповідачем-1, як первісним кредитором, всупереч погодженої з позивачем-боржником згідно з пунктом 6.6. договору позики (безпроцентної) №1 від 11.06.2015, який за твердженням позивача дійсно укладався між сторонами спору, заборони заміни кредитора у зобов`язанні, що в силу частини 3 статті 512 ЦК України виключає можливість передання відповідачем-1 свого права вимоги до позивача щодо повернення грошових коштів (позики) третім особам; за таких обставин, позивач доводить наявність підстав для визнання недійсним укладеного між відповідачами 1, 2 договору відступлення права вимоги в порядку статей 203, 215 ЦК України.

Доводи інших учасників справи

28. У відзиві на касаційну скаргу відповідач-1 - ТОВ "Аратта-Агро" заперечував проти доводів позивача щодо дослідження судами попередніх інстанцій іншого договору позики №1 від 11.06.2015, ніж було реально укладено між позивачем та відповідачем-1 у справі №927/718/17 та зауважив, що дійсність договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016 встановлена рішеннями господарських судів у справах №910/22882/16 та №910/7106/17, тому такі обставини є преюдиційними та не підлягають повторному доведенню під час розгляду цього майнового спору у справі №927/718/17. Відповідач-1 не вбачав підстав для задоволення касаційної скарги позивача та просив Верховний Суд залишити без змін оскаржувані судові рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

29. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011

Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

30. Цивільний кодекс України

Частина 1 статті 15 - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частини 1, 2 статті 16 - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Частина 1 статті 203 - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частина 1 статті 215 - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина 3 статті 215 - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частина 1 статті 512 - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 цієї статті).

Частина 3 статті 512 - кредитор у зобов`язанні може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 516 - заміна кредитора у зобов`язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 статті 516 - якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частина 1 статті 1046 - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частина 1 статті 1049 - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

31. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 2 - завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частина 2 статті 2 - суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частина 3 статті 2 - основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін (пункти 2, 4 частини 3 цієї статті).

Частина 1 статті 13 - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частина 2 статті 13 - учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частина 3 статті 13 - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частина 5 статті 13 - суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини 5 цієї статті).

Стаття 73 - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Частина 2 статті 74 - у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Частина 4 статті 75 - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 86 - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 2 статті 91 - письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частина 5 статті 91 - учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Частина 6 статті 91 - якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Частини 1, 5 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

32. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів позивача про неправильне застосування судами положень статей 203, 215, 512 ЦК України та статей 2, 73, 74, 75, 91, 236 ГПК України.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

33. За змістом статей 15, 16 ЦК України вбачається, що кожному гарантується його право на захист цивільних прав та інтересів способами, визначеними частиною 2 статті 16 цього Кодексу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним.

34. Положеннями частини 4 статті 10 Закону про банкрутство визначено повноваження суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, щодо вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника, зокрема, спорів про визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, в тому числі щодо відступлення боржником належного йому права вимоги за правочинами на користь третіх осіб.

35. Норми статей 203, 215 ЦК України визначають загальні правові підстави визнання правочинів недійсними. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 статті 203 ЦК України як одну із вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено відповідність правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

36. Майновий спір у справі №927/718/17 про банкрутство ТОВ "Аратта-Агро" виник у зв`язку з оскарженням ФГ "ФЛЕШ", як боржником-позичальником, дійсності укладеного ТОВ "Аратта-Агро" договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, за умовами якого ТОВ "Аратта-Агро", як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора - ФОП Опанасюк О.Є. право вимоги грошових коштів на суму 4 495 610 грн., яке за доводами позивача виникло у ТОВ "Аратта-Агро" на підставі договору №1 позики (безпроцентної) від 11.06.2015 за наявності встановленої його сторонами (позивачем та відповідачем-1) в пункті 6.6. договору заборони заміни кредитора у зобов`язані щодо повернення суми позики в порядку частини 3 статті 512 ЦК України та за умов ненастання строку повернення позики, визначеного до 31.12.2018, на момент вчинення оспорюваного правочину з відступлення права вимоги 01.08.2017.

37. Статтею 129 Конституції України принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості визначені як одні з основних засад судочинства. Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях 2, 7, 13 ГПК України. Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою. В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися таким чином, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Отже, створення судом необґрунтованих переваг в поданні та оцінці доказів на етапі розгляду справи першою та апеляційною інстанціями може порушувати принцип рівності прав сторін у процесі. Вибіркова оцінка окремих доказів та залишення поза увагою інших доказів, які мають суттєве значення для встановлення фактичних обставин укладення договірних зобов`язань, можуть мати наслідком порушення обох зазначених принципів.

38. За змістом оскаржуваних в касаційному порядку ухвали від 24.04.2019 та постанови 25.07.2019 вбачається, що відмовляючи в позові про визнання недійсним договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, укладеного боржником в підозрілий згідно із статтею 20 Закону про банкрутство період (за три тижні до моменту порушення даної справи про банкрутство), суди першої та апеляційної інстанцій виходили з доводів відповідача-1 про укладення з позивачем оспорюваного договору за відсутності у відповідача-1, який є боржником у процедурі банкрутства та кредитором за договором поворотної фінансової допомоги (позики) 11.06.2015, обмежень щодо реалізації права відступлення права вимоги грошових коштів до позивача-боржника відповідно до пункту 9.4 цього договору в редакції додаткової угоди №2 від 31.08.2016.

Суди під час розгляду даного майнового спору надали оцінку долученим відповідачем-1 до відзиву на позов належно засвідченим копіям договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016, а також копіям платіжних доручень про перерахування відповідачем-1 на користь позивача коштів "як поворотно-фінансової допомоги згідно договору" та дійшли висновку про відповідність вимогам закону (частини 3 статті 512 ЦК України) вчиненого відповідачами 1, 2 правочину з відступлення права вимоги до позивача за договором позики та необґрунтованість належними та достатніми доказами доводів позивача про те, що договір поворотної фінансової допомоги (позики) №1 та додаткові угоди до нього №1 та №2 ним не укладалися, а грошові кошти за таким договором не були прийняті позивачем як позичальником в користування від відповідача-1 (том 6, а.с. 13-21, 23-28).

39. Разом з тим, судами не надано оцінки доводам позивача, викладеним у його позовній заяві та апеляційній скарзі, про те, що правовідносини позивача та відповідача-1 виникли на підставі договору №1 позики (безпроцентної) від 11.06.2015, умовами якого передбачено інший розмір позики (15 000 000 грн.) та інший строк її повернення (до 31.12.2018), ніж вбачається за змістом договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016 (сума позики 10 547 000 грн. зі строком повернення до 13.09.2016 в межах фактично отриманих сум), на яких ґрунтуються висновки оскаржуваних судових рішень (т. 3, а.с. 94-107, 127-128, том 9, а.с. 10-20).

Позивач зауважив, що згідно з пунктом 6.6. договору №1 позики (безпроцентної) від 11.06.2015 сторони (позивач та відповідач-1), керуючись принципом свободи договору в силу статі 627 ЦК України, домовились про те, що заміна кредитора (відступлення права вимоги, цесія) у зобов`язаннях, що виходять із цього договору або пов`язаних із ним договорів, що забезпечували його виконання, не допускається, що свідчить про неможливість заміни відповідача-1, як кредитора у зобов`язані за таким договором позики, іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) в порядку пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України.

40. Апеляційний суд під час апеляційного перегляду справи встановив, що за доводами апеляційної скарги позивача вбачається оспорення ним факту укладення договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016, право вимоги грошових коштів за яким є предметом оскаржуваного договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, однак, на спростування зазначених доводів позивача суд апеляційної інстанції зазначив про їх недоведеність належними та допустимими доказами у справі.

Водночас, апеляційний суд, здійснюючи перевірку обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду спору щодо дійсності договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, не надав оцінки доводам позивача про укладення ним з відповідачем-1 договору №1 позики (безпроцентної) від 11.06.2015 на інших умовах, ніж договір позики у редакції, наданій господарському суду відповідачем, зокрема, щодо погодженого сторонами обмеження кредитора у реалізації права на відступлення права вимоги до боржника-позичальника третім особам.

41. Законодавцем як одну із засад (принципів) господарського судочинства визначено змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ГПК України), що зумовлює обов`язок суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд зобов`язаний забезпечити дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків, оскільки протилежне матиме наслідком порушення гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

42. У Рішенні "Мала проти України" у справі від 03.07.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що ключовим для концепції справедливого розгляду справи … є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (Рішення у справі "Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства"). Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (Рішення від 26.05.2009 у справі "Бацаніна проти Росії"). Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (Рішення у справах "Проніна проти України" від 18.07.2006 та "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011).

Відтак, не надавши правової оцінки договору №1 позики (безпроцентної) від 11.06.2015, належно засвідчену копію якого позивачем долучено до поданої місцевому суду позовної заяви на підтвердження своїх вимог, а за доводами касаційної скарги позивача, оригінал договору надано представником позивача для огляду суду апеляційної інстанції, на предмет того, чи стосується такий письмовий доказ предмета майнового спору у справі №927/718/17 щодо дійсності договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017 та чи виникло у відповідача-1 право вимоги повернення грошових коштів, наданих в позику, саме за цим договором, зважаючи на те, що позивач заперечував факт укладення договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016, суди першої та апеляційної інстанції не дотримались "справедливого балансу між сторонами" та обґрунтували свої рішення обставинами виникнення між позивачем та відповідачем-1 правовідносин позики на підставі договору позики в редакції, наданій відповідачем-1.

43. Немотивоване неприйняття місцевим та апеляційним судами до уваги доводів позивача про укладення ним договору позики, право вимоги за яким було предметом відступлення за оспорюваним правочином цесії, свідчить про суперечність постанови від 25.07.2019 та ухвали від 24.04.2019 про відмову у визнанні недійсним договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, укладеного між відповідачами 1, 2, загальноприйнятим стандартам правосуддя, згідно з якими правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться (рішення ЄСПЛ у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984), а обґрунтоване рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення ЄСПЛ у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001).

44. При прийнятті оскаржуваних судових рішень суди зазначили про відсутність доказів недійсності договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015, в тому числі визнання недійсним або виключення його пункту 9.4. в редакції додаткової угоди №2 від 31.08.2016, та взяли до уваги, як преюдиційні, встановлені Постановою Верховного Суду від 13.02.2018 у справі (без зазначення її номера) за позовом ФГ "ФЛЕШ" до ТОВ "Аратта-Агро", СТОВ "Дружба-Нова", ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" про визнання недійсними договорів уступки права вимоги обставини дійсності укладеного між позивачем та відповідачем-1 договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016.

Колегія суддів зауважує, що в силу приписів частини 1 статті 300 ГПК України до повноважень суду касаційної інстанції не належить встановлення фактичних обставин справи, оскільки касаційний суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права на підставі обставин, вже встановлених місцевим та апеляційним судами.

Зіславшись, як на преюдиційні, обставини дійсності договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016, що були встановлені судами під час розгляду спору у справі №910/7106/17 (як встановлено касаційним судом) за позовом ФГ "ФЛЕШ" до ТОВ "Аратта-Агро", СТОВ "Дружба-Нова", ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" про визнання недійсними договорів уступки права вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду даного майнового спору у справі №927/718/17 не звернули увагу на те, що позивачем - ФГ "ФЛЕШ" у справі №910/7106/17 не заперечувався факт укладення договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016 з ТОВ "Аратта-Агро" на інших умовах, ніж ті які надано в дану справу, внаслідок чого позивач і звернувся з позовом про визнання недійсним у справі №927/718/17 договору №1 позики (безпроцентної) від 11.06.2015 на інших умовах та оспорював факт вчинення з відповідачем-1 договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод до нього шляхом подання позовної заяви, за якою місцевим судом у справі №927/718/17 відкрито провадження ухвалою від 05.04.2019, однак, судом ця позовна вимога по суті не розглянута, що порушує принцип змагальності сторін (том 8, а.с. 1-160).

Отже, обставини, встановлені судами у справі №910/7106/17, не мають ознак преюдиційності в розумінні частини 4 статті 75 ГПК України, під час розгляду майнового спору у справі №927/718/17 щодо дійсності договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017 та підлягають доказуванню в порядку статей 73, 74, 76-80 ГПК України.

Разом з тим, місцевим та апеляційним судами в порушення приписів статей 73, 86, 91, 269 ГПК України не надано оцінки, як письмову доказу у справі, договору №1 позики (безпроцентної) від 11.06.2015, на невідповідність умовам пункту 6.6. якого ФГ "ФЛЕШ" посилалося при оспорюванні факту дійсності договору відступлення права вимоги, укладеного 01.08.2017 між ТОВ "Аратта-Агро" та ФОП Опанасюк О.Є.

45. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. Аналізуючи мотивацію постановлених апеляційним та місцевим судами рішення крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Верховний Суд зазначає про неналежне виконання покладеного на суд обов`язку щодо мотивації прийнятих рішень, оскільки суди неповно дослідили фактичні обставини справи та прийняли рішення по суті майнового спору з порушення принципів рівності та змагальності сторін у господарському процесі, тому їх висновки про відмову у визнанні оспорюваного правочину недійсним є передчасними.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

46. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 23-27 описової частини даної постанови, Суд вважає частково обґрунтованими з підстав, зазначених в пунктах 37-45 мотивувальної частини даної постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

47. З огляду на зазначене та наявність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги позивача, скасування оскаржуваних судових рішень з переданням справи в частині розгляду позовних вимог ФГ "ФЛЕШ" до ТОВ "Аратта-Агро" та ФОП Опанасюк О. на новий розгляд в іншому складі суду у зазначеній частині до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам належить дослідити правомірність вимог позивача про визнання недійсним спірного договору відступлення права вимоги та з урахуванням здійснення щодо відповідача-1, як первісного кредитора за договором цесії від 01.08.2017, провадження у справі про банкрутство №927/718/17, порушеного ухвалою місцевого суду 21.08.2017, а також результату розгляду в межах даної справи майнового спору щодо дійсності договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод до нього №1 та №2 від 31.08.2016; дослідити надані позивачем докази на підтвердження виникнення у нього правовідносин позики з відповідачем-1 та з`ясувати, за яким договором позики (в редакції позивача чи в редакції відповідача-1) було дійсно відступлено відповідачем-1 на користь відповідача-2 право вимоги до позивача за оспорюваним договором 01.08.2017 та перевірити відповідність укладення такого договору цесії приписам частини 3 статті 512 ЦК України.

В. Судові витрати

48. У зв`язку із частковим задоволенням касаційної скарги та переданням справи на новий розгляд до місцевого суду, питання про стягнення витрат зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України Верховним Судом не розглядалось.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фермерського господарства "ФЛЕШ" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2019 у справі №927/718/17 скасувати, справу №927/718/17 в частині розгляду позовних вимог Фермерського господарства "ФЛЕШ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аратта-Агро" та фізичної особи-підприємця Опанасюк Олександри Євгеніївни передати на новий розгляд в іншому складі суду до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.О. Банасько

В.Г. Пєсков