ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019м. ДніпроСправа № 904/2633/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Сироти М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ

до Фізичної особи-підприємця ГУЗЕНКА ІГОРЯ АНАТОЛІЙОВИЧА

про стягнення 28744,93грн., з яких 28561,84грн. основної заборгованості; 169,01грн. пені; 14,08грн. трьох відсотків річних (договір №010086 від 09.12.2013 про постачання теплової енергії)

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

І. ПРОЦЕДУРА ПРОВАДЖЕННЯ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ГУЗЕНКА ІГОРЯ АНАТОЛІЙОВИЧА (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 28744,93грн., з яких 28561,84грн. основної заборгованості; 169,01грн. пені; 14,08грн. трьох відсотків річних (договір №010086 від 09.12.2013 про постачання теплової енергії).

Суму сплаченого судового збору покласти на відповідача.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

Між КП "Дніпровські міські теплові мережі" та відповідачем 09.12.2013 укладено договір №010086 про постачання теплової енергії (далі - договір).

Рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 №24/23 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії" передано на баланс КП "Теплоенерго" дебіторську заборгованість перед КП "Дніпропетровські міські теплові мережі", що про 06.11.2017 складено Акт приймання-передачі №1.

Заборгованість відповідача, як стверджує позивач, включено до "Реєстру дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію станом на 01.11.2017" розміщеному у Додатку №1 до Акту приймання-передачі №1 від 06.11.2017.

Позивач стверджує, що шляхом складання Акту приймання-передачі №1 від 06.11.2017 відбулася заміна кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі договору №010086 від 09.12.2013.

Повідомленням від 11.10.2017 за вих.№1697-сс відповідача проінформовано про наявність рішення Дніпровської міської ради від 19.07.2017 №24/23 та запропоновано розглянути та підписати акт звіряння.

Позивач стверджує, що з 06.11.2017 набув право вимоги за зобов'язаннями споживачів перед КП "Дніпропетровські міські теплові мережі", що виникли до моменту передачі на баланс КП "Теплоенерго" основних фондів, об'єктів і мереж теплопостачання.

Відповідачу в період з січня 2016 року по березень 2016 року надавалися послуги з теплопостачання об'єктів, однак належної оплати не надходило, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 28561,84грн.

Позивач стверджує, що отримання рахунків підтверджується реєстром вручення рахунків, а саме за січень 2016 року - 10.02.2016; за лютий - 10.03.2016; за березень - 06.04.2016.

З метою належного вручення відповідачу рахунків за спірний період позивач 11.02.2019 на адресу відповідача відправив цінний лист №504 із долученням до нього рахунків та актів приймання-передачі виконаних робіт за спірний період з січня 2016 року по березень 2016 року, досудової вимоги та копій повідомлень від 05.10.2016 за вих.№255/34 та від 11.10.2017 за вих.№11.10.2017 за вих.№1697сс. Вказане поштове відправлення, згідно даних офіційного сайту ПАТ "Укрпошта", повернулося за зворотною адресою 28.02.2019.

Отже, строк порушення зобов'язання позивач визначив датою 06.03.2019.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 06.03.2019 по 11.03.2019 на загальну суму 169,01грн.;

- три проценти річних за загальний період прострочення з 06.03.2019 по 11.03.2019 на загальну суму 14,08грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/2633/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2019.

Ухвалою від 01.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 31.07.2019.

Ухвалою від 21.08.2019 господарський суд вирішив перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, продовжити строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) календарних днів, по 26.09.2019 та призначити підготовче засідання по справі на 04.09.2019.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу від 26.06.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 31.07.2019, що підтверджується ухвалою суду, яка повернулася на адресу господарського суду 02.08.2019 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідачу в ухвалі від 26.06.2019 роз'яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву по 17.08.2019.

В ухвалі від 26.06.2019 встановлено строк для вчинення процесуальних дій до 26.07.2019.

Станом на 03.10.2019 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 03.10.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.10.2019 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (далі - енергопостачальна організація, позивач) та ГУЗЕНКОМ ІГОРЕМ АНАТОЛІЙОВИЧЕМ (далі - споживач, відповідач) укладено договір №010086 від 09.12.2013 про постачання теплової енергії (далі - договір).

Предметом договору визначено, що за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (пункт 1.1 договору).

Ціну договору визначено у пункті 6.1, а саме тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором установлюється Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України. Тариф для розрахунку за цим договором, відповідно до пункту 6.2 договору, складає 1008,34грн. Зміна тарифів не є підставою для переукладання договору (пункт 12.3 договору).

Строк. Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 09.12.2016 (пункт 11.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач звернувся до відповідача з повідомленням від 04.09.2018 за вих.№1205-сс в якому просив розглянути та підписати Акти звіряння взаємних розрахунків. В якості доказу відправлення надано фіскальний чек від 05.09.2018 ФН300435235. Вказане повідомлення залишено без відповіді та задоволення.

За Актом приймання-передачі №1 від 06.11.2017, який складено на виконання рішення Дніпровської міської ради від 19.07.2017 №24/23 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" об'єктів і мереж теплопостачання" КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" передало, а КП "Теплоенерго" прийняло дебіторську заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію, згідно з відомостями бухгалтерського обліку та доданими документами у сумі 221419065,67грн. відповідно до Додатку №1 до цього акту, який є його невід'ємною частиною.

Додатком №1 до Акту №1 від 06.11.2017 є Реєстр дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію станом на 01.11.2017.

Господарський суд констатує, що заборгованість відповідача включена до Реєстру дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію станом на 01.11.2017 розміщеному у додатку №1 до Акту приймання-передачі №1 від 06.11.2017 у сумі 28561,84грн.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ (постанова Верховного Суду від 26.04.2018 по справі №904/6293/17):

"Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Разом з цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів"."

Господарський суд констатує, що між сторонами фактично склалися договірні відносини.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору про надання послуг, є господарськими зобов'язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку виконавця за договором надати роботи (послуги) відповідає обов'язок замовника прийняти та оплатити надані послуги.

За приписами статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 7.1 договору визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться у грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до пункту 7.3 договору споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати Енергопостачальній організації вартість теплової енергії.

Остаточний розрахунок, відповідно до пункту 7.4 договору, за спожиту теплову енергію проводиться споживачем в продовж 5 діб після одержання рахунку Енергопостачальної організації, яка зобов'язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця слідуючого за розрахунковим.

Відповідачу в період з січня 2016 року по березень 2016 року надавалися послуги з теплопостачання, однак належної оплати не надходило, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 28561,84грн.

Доказів оплати послуг в сумі 28561,84грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 28561,84грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Підпунктом 8.2.3 пункту 8.2 договору визначено, що споживач несе відповідальність в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію, а саме нараховується пеня у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 06.03.2019 по 11.03.2019 на загальну суму 169,01грн.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок пені та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував три проценти річних за загальний період прострочення з 06.03.2019 по 11.03.2019 на загальну суму 14,08грн.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

ІІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1921,00грн. покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ІV. ВИРІШИВ.

Позовні вимоги КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32688148) до Фізичної особи-підприємця ГУЗЕНКА ІГОРЯ АНАТОЛІЙОВИЧА (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_1) про стягнення 28744,93грн., з яких 28561,84грн. основної заборгованості; 169,01грн. пені; 14,08грн. трьох відсотків річних (договір №010086 від 09.12.2013 про постачання теплової енергії) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ГУЗЕНКА ІГОРЯ АНАТОЛІЙОВИЧА (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_1) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32688148) 28561,84грн. (двадцять вісім тисяч п'ятсот шістдесят одна грн. 84 коп.) основної заборгованості; 169,01грн. (сто шістдесят дев'ять грн. 01 коп.) пені; 14,08грн. (чотирнадцять грн. 08 коп.) трьох відсотків річних; 1921,00грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 04.10.2019.

Суддя І.В. Петренко