УХВАЛА

24 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/49/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Колос І.Б. та Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Шевчик О.Ю.,

учасників справи:

позивача - приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" - Назаренко С.М., адвокат (довіреність від 07.08.2019, б/н)

відповідача - приватного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"- Малік Т.І., адвокат(довіреність від 11.01.2019 № 0001000/590-19),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2"- не з`явився,

розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2019 (суддя Петренко Н.Е.) та

постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2019 (судді: Широбокова Л.П.-головуючий, Подобєд І.М., Орєшкіна Е.В.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" (далі - Компанія)

до приватного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича (далі - Виконавець)

про зобов`язання вчинити певні дії,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - Банк),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2",

ВСТАНОВИВ:

Компанія звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Виконавця про звільнення з-під арешту майна, що належить на праві власності Компанії накладеного Виконавцем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в забезпечення виконання кредитних договорів, які були укладені з Банком, компанія передала в заставу (іпотеку) нерухоме майно, на яке Виконавцем накладено арешт в рамках виконавчого провадження № 56838418, № 56838755. При цьому Виконавцем не було враховано положення частини шостої та сьомої статті 3 Закону України "Про іпотеку" та статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до яких звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог виключно стягувача-заставодержателя.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2019, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2019, закрито провадження у справі. Повернуто Компанії з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Ухвала та постанова судів попередніх інстанцій обґрунтовані тим, що, відносини між позивачем та відповідачем не носять господарського характеру і є приватно-правовими, а тому позивачеві, з метою захисту своїх прав, необхідно звернутися "до цивільного судочинства".

Компанія звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що судові рішення не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, просить скасувати оскаржувані постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Стягнути з відповідача на користь Компанії понесені судові витрати.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.08.2019 було прийнято касаційну скаргу Компанії до провадження та призначено її розгляд на 24.09.2019.

Під час підготовки справи до розгляду колегія суддів, ознайомившись з матеріалами справи та касаційної скарги, встановила, що підставою оскарження вказаних судових рішень є порушення судами правил суб`єктної юрисдикції.

Скаржник зазначає, що підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ототожнено правовий статус "фізична особа-підприємець" та "самозайнята особа" до якої відноситься особа, що провадить незалежну професійну діяльність, а відтак відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) зазначена справа відноситься до юрисдикції господарських судів. Таким чином судами порушено статті 4, 5, 20 ГПК України, що було зумовлено неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України; статей 16, 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною шостою статті 302 ГПК України передбачено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Відповідно до частини четвертої статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи, що учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил суб`єктної юрисдикції, Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 302, 303 ГПК України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Справу № 904/49/19 разом з касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" та доданими до неї документами передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос

Суддя Б. Львов