Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/461/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Андишули Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Кузнецовського міського комунального підприємства

до фізичної особи-підприємця Олеша Сергія Васильовича

про стягнення заборгованості в сумі 75 286 грн 45 коп., розірвання договору та повернення нерухомого майна

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Семенюк І.С., директор;

від відповідача - Цимбалюк О.П., ордер серія РН-770 № 014 від 23.07.2019 р.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 7002140LB21189.

У судовому засіданні 16 вересня 2019 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2019 року Кузнецовське міське комунальне підприємство (далі - Підприємство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Олеша Сергія Васильовича (далі - Підприємець, відповідач), в якій просить:

- стягнути з фізичної особи-підприємця Олеша Сергія Васильовича на користь Кузнецовського міського комунального підприємства 75 286 грн 45 коп.;

- розірвати договір оренди № 12 від 10.07.2013 року індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кузнецовськ (Вараш) Рівненської області, укладений між Кузнецовським міським комунальним підприємством та фізичною особою-підприємцем Олешом Сергієм Васильовичем;

- зобов`язати фізичну особу-підприємця Олеша Сергія Васильовича звільнити і повернути Кузнецовському міському комунальному підприємству індивідуально визначене окреме нерухоме майно - громадську споруду, автостоянку "Північна", загальною площею - 5431,00 кв. м, що знаходиться за адресою: мікрорайон Перемоги, 53 , місто Кузнецовськ ( Вараш) Рівненської області , за актом приймання-передачі.

Ухвалою суду від 4 липня 2019 року позовну заяву Кузнецовського міського комунального підприємства від 25.06.2019 р. № 868 залишено без руху, зобов`язано позивача у 10-денний строк з дня отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме, надати:

- платіжне доручення про доплату судового збору за подання даної позовної заяви в розмірі 1 921 грн 00 коп.

15 липня 2019 року від Кузнецовського міського комунального підприємства на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 1 921 грн 00 коп. (а.с. 37-38).

Ухвалою суду від 16 липня 2019 року позовну заяву Кузнецовського міського комунального підприємства від 25.06.2019 р. № 868 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 1 серпня 2019 року.

23 липня 2019 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву від 23 липня 2019 року з додатками (42-73), в якому останній просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема відповідач зазначає, що спірна сума в розмірі 75 286 грн 45 коп., яку позивач просить стягнути, є коштами зі сплати земельного податку, що були безпідставно нараховані, оскільки Договором оренди № 12 чітко встановлюється розмір плати земельного податку за один місяць в сумі 5 087 грн 00 коп. з ПДВ. Також відповідач зазначає, що починаючи з січня 2019 року по червень 2019 року включно позивачем були сформовані рахунки-фактури для оплати згідно Договору оренди № 12 від 10.07.2013 року: 1) рахунок-фактура № МКП00000102 за січень 2019 року на суму 7 837 грн 13 коп. з ПДВ, назва послуги: оренда (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53); 2) рахунок-фактура № МКП00001273 за лютий 2019 року на суму 53 100 грн 72 коп. з ПДВ, назва послуги: - оренда (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53); - відшкодування плати земельного податку (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53) - 37 719 грн 66 коп. без ПДВ; 3) рахунок-фактура № МКП00002382 від 31.03.2019 року на суму 30 508 грн 11 коп. з ПДВ, назва послуги: - оренда (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53); - відшкодування плати земельного податку (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53) - 18 859 грн 83 коп. без ПДВ; 4) рахунок-фактура № МКП00003478 від 30.04.2019 року на суму 30 578 грн 99 коп. з ПДВ, назва послуги: - оренда (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53); - відшкодування плати земельного податку (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53) - 18 859 грн 83 коп. без ПДВ; 5) рахунок-фактура № МКП00004582 за травень 2019 року на суму 30 658 грн 46 коп. з ПДВ, назва послуги: - оренда (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53); - відшкодування плати земельного податку (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53) - 18 859 грн 83 коп. без ПДВ; 6) рахунок-фактура № МКП00005475 за червень 2019 року на суму 30 714 грн 64 коп. з ПДВ, назва послуги: - оренда (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53); - відшкодування плати земельного податку (автостоянка "Північна", м-н Перемоги, 53) - 18 859 грн 83 коп. без ПДВ. Як зазначає відповідач, що оплата оренди автостоянки "Північна", м-н Перемоги, 53 Підприємцем здійснювалась в повному обсязі, що свідчать долучені до відзиву платіжні доручення. Стосовно здійснення відшкодування земельного податку відповідач зазначає, що оплата проводилась останнім відповідно до розміру, встановленого Додатком № 1 до Договору про зміни та доповнення № 2 від 29.08.2018 року до Договору оренди № 12 від 10.07.2013 року в сумі 5087 грн 00 коп. з ПДВ, що свідчать долучені до відзиву платіжні доручення. Також відповідач зазначає, що пунктом 3.3. Договору оренди № 12 передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено: за погодженням сторін; на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених законодавством України. Пунктом 10.2. Договору оренди № 12 передбачено, що зміни і доповнення або розірвання даного Договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Однак, відповідач зазначає, що додаткові зміни до Договору оренди № 12 не вносились, більше того, позивач не виступав з ініціативою про внесення жодних змін до договору. Відтак, відповідач вважає дії позивача незаконними в частині безпідставного нарахування сум відшкодування земельного податку, розмір якого втричі перевищує, узгоджену сторонами договору, суму. Стосовно вимоги позивача розірвати спірний договір та повернути орендоване майно відповідача зазначає, що сторонами договору оренди № 12 були визначені чіткі розміри плати за оренду нерухомості та розмір відшкодування земельного податку і відповідачем була здійснена оплата відповідно до договору.

1 серпня 2019 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли додаткові пояснення від 31 липня 2019 року з додатками (а.с. 78-91), в яких останній зазначає, що підставою для нарахувань земельного податку є дані державного земельного кадастру. Тобто, розрахунок земельного податку обчислюється щороку на поточний рік з розбивкою річної суми помісячно. Враховуючи укладений між позивачем та відповідачем договір оренди, та відомості, надані управлінням Держгеокадастру, Підприємство здійснило розрахунок плати земельного податку на 2019 р. та відповідні рахунки надавало відповідачу для оплати.

У підготовчому засіданні 1 серпня 2019 року оголошувалася перерва до 5 вересня 2019 року.

28 серпня 2019 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли заперечення від 27 серпня 2019 року на додаткові пояснення позивача (97-106), в яких останній зазначає, що враховуючи положення чинного договору та Податкового кодексу України в діях позивача вбачається самовільна та неправомірна зміна розміру орендної плати, яка включає в себе відшкодування плати земельного податку, а не коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, для цілей яких і був розроблений розрахунок плати за базовий місяць оренди нерухомого комунального, що знаходиться на балансі Підприємства.

5 вересня 2019 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи (а.с. 107-118), зокрема: розрахунку орендної плати з липня 2018 р. по травень 2019 р., довідки № 1148 від 03.09.2019 р., копії податкової декларації з плати за землю за 2019 р., копії платіжних доручень № 185 від 26.02.2019 р., № 335 від 27.03.2019 р., № 457 від 22.04.2019 р., № 616 від 28.05.2019 р., № 755 від 25.06.2019 р., № 920 від 30.07.2019 р., № 1038 від 22.08.2019 р. В даній заяві позивач зазначає, що Підприємець по сьогоднішній день продовжує відшкодовувати земельний податок, але не у повному розмірі. Крім того зазначає, що орендодавцем належним чином було внесено зміни до Договору оренди та правомірно нараховується відшкодування сплаченого земельного податку. При цьому наголошує, що розрахунок орендної плати за місяць відбувається відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, а саме шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць. Сума відшкодування земельного податку за рік поділена на 12 місяців, та виставляється до оплати щомісяця однаковою сумою. Тобто, в рахунку до оплати орендарю виставлено проіндексовану суму орендної плати за попередній місяць та відшкодування земельного податку за місяць, що підтверджується розгорнутим розрахунком нарахування орендної плати та відшкодування земельного податку, який додається.

Ухвалою суду від 5 вересня 2019 року підготовче провадження у даній справі закрито та справу призначено досудового розгляду по суті на 16 вересня 2019 року.

У судовому засіданні 16 вересня 2019 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 16 вересня 2019 року в задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2013 року між Кузнецовським міським комунальним підприємством (далі - Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Олешем Сергієм Васильовичем (далі - Орендар) укладено договір оренди № 12 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кузнецовськ Рівненської області (далі - Договір оренди; а.с. 9-11).

Згідно п. 1.1. Договору оренди Орендодавець передає (протокол засідання комісії з проведення конкурсу на право оренди комунального майна від 23.04.2013 року), а Орендар приймає в строкове платне користування, терміном на 5 (п`ять) років індивідуально визначене окреме нерухоме майно - громадська споруда, автостоянка "Північна", загальною площею - 5431,00 м2, що знаходиться за адресою: мікрорайон Перемоги, 53 (п`ятдесят три), місто Кузнецовськ, Рівненської області (далі - майно) і перебуває на балансі Кузнецовського міського комунального підприємства. Вартість майна, що передається в оренду, визначена шляхом проведення незалежної оцінки ФОП Жданюком Р.В. від 31 травня 2013 року, оціночна вартість об`єкта становить 494 860,00 грн 00 коп.

Відповідно до п. 2.1. Договору оренди Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, зазначений Договором, відповідно до Акту прийому-передачі Майна.

Відповідно до Акту прийому-передачі № 1 від 10 липня 2013 року (а.с. 12) Орендар прийняв майно.

Відповідно до п. 3.1. Договору оренди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна затвердженого рішеннями Кузнецовської міської ради № 229 від 28.10.2011 року, за базовий місяць розрахунку (червень 2013 року) складає - 4 948 грн 60 коп., крім того ПДВ (20%) - 989 грн 72 коп. Усього орендна плата в місяць разом з ПДВ складає - 5938 грн 32 коп.

Згідно п. 3.2. Договору оренди розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.4. Договору оренди визначено, що орендна плата перераховується Орендарем відповідно до поданого рахунку та акту наданих послуг кожного місяця на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше останнього числа поточного місяця.

Відповідно до п. п. 5.2., 5.3. Договору оренди Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі перерахувати Орендодавцеві орендну плату.

Згідно п. 10.1. Договору оренди, договір набирає чинності з 10.07.2013 р. і діє до 09.07.2018 р. включно.

Зміни і доповнення або розірвання даного Договору можуть мати місце за погодження сторін. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Одностороння відмова від виконання Договору та внесення змін не допускаються (п. 10.2. Договору оренди).

Відповідно до п. 10.3. Договору оренди договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін у судовому порядку у випадках передбачених чинним законодавством.

Судом встановлено, що Договір оренди зареєстрований в реєстрі за № 1553 та посвідчено приватним нотаріусом.

З протоколу № 2 засідання комісії з проведення конкурсу на право оренди комунального майна від 12 квітня 2018 року вбачається, що спірний Договір оренди продовжено терміном на 5 років (а.с. 23-25).

Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 29.01.2015 р. (а.с. 15-16) п. 3.1. Договору оренди сторони виклали в наступній редакції:

"Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, затвердженого рішеннями Кузнецовської міської ради № 229 від 28.10.2011 року і за базовий місяць розрахунку (січень 2015 року) складає - 7 739 грн 99 коп., крім того ПДВ (20%) - 1 548 грн 00 коп. Усього орендна плата в місяць разом з ПДВ складає - 9 287 грн 99 коп.

Судом встановлено, що Договір про внесення змін та доповнень № 1 від 29.01.2015 р. зареєстрований в реєстрі за № 126 та посвідчений приватним нотаріусом.

Договором про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р. (а.с. 19) п. 3.1. Договору оренди сторони виклали в наступній редакції:

"Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, затвердженого рішеннями Кузнецовської міської ради № 229 від 28.10.2011 року, за базовий місяць розрахунку (липень 2018 року) складає - 10 448 грн 32 коп., крім того ПДВ (20%) - 2 089 грн 67 коп. Усього орендна плата в місяць разом з ПДВ складає - 12 537 грн 99 коп. В оренду плату, крім плати за нерухоме майно (приміщення), включається відшкодування Орендарем плати земельного податку у розмірі, що визначається розрахунком у відповідності до Податкового кодексу України.".

Пунктом 4 Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р. сторони погодили, що цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє на термін передбачений протоколом № 2 від 12.04.2018 року засідання комісії з проведення конкурсу на право оренди комунального майна. При настанні обставин, які нададуть можливість нотаріально посвідчити даний договір про зміни та доповнення підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вартість нотаріального посвідчення оплачує Орендар.

Судом встановлено, що Договір про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р. підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений їхніми печатками.

Як зазначає позивач, що починаючи з січня 2019 року відповідач має систематичну заборгованість по орендній платі, так як не в повному обсязі оплачує нараховані орендодавцем рахунки.

З метою досудового врегулювання спору Підприємство зверталось до відповідача з листом від 21.05.2019 р. № 718 (а.с. 26), який частково задоволений.

Позивач зазначає, що станом на 24.06.2019 року за відповідачем рахується заборгованість по орендній платі в розмірі 75 286 грн 45 коп.

Таким чином, у зв`язку з несплатою відповідачем своєчасно та в повному обсязі орендної плати, порушення відповідачем п. п 5.2. Договору оренди Підприємство звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення заборгованості, а також розірвання Договору оренди та повернення майна.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем були виставлені рахунки-фактури (а.с. 50-55):

- рахунок-фактура № МКП00000102 за січень 2019 року на суму 7 837 грн 13 коп.;

- рахунок-фактура № МКП00001273 за лютий 2019 року на суму 53 100 грн 72 коп., з яких: 7 837 грн 13 коп. орендна плата, 45 263 грн 59 коп. - відшкодування плати земельного податку;

- рахунок-фактура № МКП00002382 від 31 березня 2019 року на суму 30 508 грн 11 коп., з яких: 7 876 грн 31 коп. орендна плата, 22 631 грн 80 коп. - відшкодування плати земельного податку;

- рахунок-фактура № МКП00003478 від 30 квітня 2019 року на суму 30 578 грн 99 коп., з яких: 7 947 грн 19 коп. орендна плата, 22 631 грн 80 коп. - відшкодування плати земельного податку;

- рахунок-фактура № МКП00004582 за травень 2019 року на суму 30 658 грн 46 коп., з яких: 8 026 грн 66 коп. орендна плата, 22 631 грн 80 коп. - відшкодування плати земельного податку;

- рахунок-фактура № МКП00005475 за червень 2019 року на суму 30 714 грн 64 коп., з яких: 8 082 грн 84 коп. орендна плата, 22 631 грн 80 коп. - відшкодування плати земельного податку.

Як встановлено судом, позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури щодо сплати орендної плати з січня по червень 2019 року на загальну суму 47 607 грн 26 коп., щодо відшкодування плати земельного податку на загальну суму 135 790 грн 79 коп.

Однак, як вбачається з розрахунку позивача (а.с. 22), останнім нараховано орендну плату за період з 01.01.2019 року по 31.05.2019 року в розмірі 39 524 грн 42 коп. та відшкодування плати земельного податку за період з 01.01.2019 року по 31.05.2019 року в розмірі 113 158 грн 99 коп., що разом становить 152 683 грн 41 коп., тобто позивачем не включалася в розрахунок орендна плата за червень 2019 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем згідно платіжного доручення від 31.01.2019 р. № 401 оплачено рахунок-фактуру № МКП00000102 за січень 2019 року в сумі 7 837 грн 13 коп.; згідно платіжного доручення від 05.04.2019 р. № 451 оплачено рахунок-фактуру № МКП00001273 в сумі 7 837 грн 13 коп., призначення платежу: орендна плата за лютий 2019 року; згідно платіжного доручення від 05.04.2019 р. № 452 оплачено рахунок-фактуру № МКП00002382 в сумі 7 876 грн 31 коп., призначення платежу: орендна плата за березень 2019 року; згідно платіжного доручення від 26.04.2019 р. № 473 оплачено рахунок-фактуру № МКП00003478 від 30.04.2019 р. в сумі 7 947 грн 19 коп., призначення платежу: оренда автостоянки; згідно платіжного доручення від 31.05.2019 р. № 492 оплачено рахунок-фактуру № МКП00004582 за травень 2019 року в сумі 8 026 грн 66 коп.; згідно платіжного доручення від 21.06.2019 р. № 513 оплачено рахунок-фактуру № МКП00005475 в сумі 8 082 грн 84 коп., призначення платежу оренда автостоянки за червень 2019 року; згідно платіжного доручення від 07.06.2019 р. № 498 оплачено рахунок-фактуру № МКП00001273 в сумі 5 087 грн 00 коп., призначення платежу: відшкодування земельного податку за січень 2019 року; згідно платіжного доручення від 10.06.2019 р. № 499 оплачено рахунок-фактуру № МКП00002382 в сумі 5 087 грн 00 коп., призначення платежу відшкодування земельного податку за лютий 2019 року; згідно платіжного доручення від 11.06.2019 р. № 501 оплачено рахунок-фактуру № МКП00002382 в сумі 5 087 грн 00 коп., призначення платежу відшкодування земельного податку за березень 2019 року; згідно платіжного доручення від 12.06.2019 р. № 502 оплачено рахунок-фактуру № МКП00003478 в сумі 5 087 грн 00 коп., призначення платежу відшкодування земельного податку за квітень 2019 року; згідно платіжного доручення від 13.06.2019 р. № 505 оплачено рахунок-фактуру № МКП00004582 в сумі 5 087 грн 00 коп., призначення платежу відшкодування земельного податку за травень 2019 року; згідно платіжного доручення від 21.06.2019 р. № 514 оплачено рахунок-фактуру № МКП00005475 в сумі 5 087 грн 00 коп., призначення платежу відшкодування земельного податку за червень 2019 року (а.с. 56-67).

З вищенаведених платіжних доручень вбачається, що Підприємцем орендна плата оплачена в повному обсязі за січень-травень 2019 року в розмірі 39 524 грн 42 коп. ще до моменту звернення з позивачем з даним позовом до суду. Також відповідачем оплачено орендну плату за червень 2019 року в сумі 8 082 грн 84 коп.

Крім того, з вищенаведених платіжних доручень вбачається, що Підприємцем оплачено відшкодування плати земельного податку з січня 2019 року по травень 2019 року на загальну суму 25 435 грн 00 коп. (5 087 грн 00 коп.*5). Також відповідачем оплачено відшкодування плати земельного податку за червень 2019 року в сумі 5 087 грн 00 коп.

Як встановлено судом вище, позивачем нараховано відповідачу заборгованість на загальну суму 152 683 грн 41 коп., а відповідачем оплачено заборгованість на загальну суму 78 129 грн 26 коп.

Відтак, згідно наданого розрахунку позивача, за відповідачем має рахуватися заборгованість в розмірі 74 554 грн 15 коп. (152 683 грн 41 коп.-78 129 грн 26 коп.). В той час, як вбачається з позовної заяви та розрахунку позивача, позивачем заявлено до стягнення 75 286 грн 45 коп.

Відтак, судом встановлено, що позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості з врахуванням проплат відповідача.

Як було зазначено судом вище, Договором про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р. п. 3.1. Договору оренди сторони виклали в наступній редакції:

"Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, затвердженого рішеннями Кузнецовської міської ради № 229 від 28.10.2011 року, за базовий місяць розрахунку (липень 2018 року) складає - 10 448 грн 32 коп., крім того ПДВ (20%) - 2 089 грн 67 коп. Усього орендна плата в місяць разом з ПДВ складає - 12 537 грн 99 коп. В оренду плату, крім плати за нерухоме майно (приміщення), включається відшкодування Орендарем плати земельного податку у розмірі, що визначається розрахунком у відповідності до Податкового кодексу України.".

Як вбачається з розрахунку, що є додатком № 1 до вищезазначеного Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р., відшкодування плати земельного податку за один місяць у 2018 році становить 5 087 грн 00 коп.

З розрахунку позивача вбачається, що останнім нараховано відшкодування плати земельного податку на загальну суму 113 158 грн 99 коп., з яких за лютий 2019 року - 45 263 грн 59 коп., за березень 2019 року - 22 631 грн 80 коп., за квітень 2019 року - 22 631 грн 80 коп., за травень - 22 631 грн 80 коп.

В той час, як вбачається з матеріалів справи, сторонами було погоджено відшкодування плати земельного податку в місяць 5 087 грн 00 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що оплата щодо відшкодування земельного податку проводилась останнім відповідно до розміру, встановленого Додатком № 1 до Договору про зміни та доповнення № 2 від 29.08.2018 року до Договору оренди № 12 від 10.07.2013 року в сумі 5087 грн 00 коп. з ПДВ.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що додаткові зміни до Договору оренди № 12 не вносились, більше того, позивач не виступав з ініціативою про внесення жодних змін до договору.

Згідно п. 10.2. Договору оренди зміни і доповнення або розірвання даного Договору можуть мати місце за погодження сторін. Зміни та доповнення, що вносяться, розглядаються сторонами протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Плата за користування майном справляється з наймача (частина 1 статті 762 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Договором про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р. в оренду плату, крім плати за нерухоме майно (приміщення), включено відшкодування Орендарем плати земельного податку у розмірі, що визначається розрахунком у відповідності до Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що сторонами було погоджено відшкодування плати земельного податку в місяць 5 087 грн 00 коп.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано відповідачу відшкодування плати земельного податку в розмірі більшому, ніж передбачено Договором про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р.

Відтак, посилання відповідача щодо безпідставного нарахування сум відшкодування земельного податку, розмір якого втричі перевищує, узгоджену сторонами договору, суму, беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Водночас відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Як вже було зазначено, у вищенаведеному Договорі про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р. п. 3.1. Договору оренди сторони передбачили, що орендна плата в місяць разом з ПДВ складає - 12 537 грн 99 коп. В оренду плату, крім плати за нерухоме майно (приміщення), включається відшкодування Орендарем плати земельного податку у розмірі, що визначається розрахунком у відповідності до Податкового кодексу України.

Вказаний договір на час розгляду справи є чинним, у встановленому законом порядку не розривався та не визнавався судом недійсним.

Крім того, у процесі розгляду справи жодна із сторін не заявляла вимог про визнання недійсним Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р., а також не вказувала на наявність підстав для визнання цього правочину недійсним.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірний договір оренди укладено терміном на 5 років.

Як було встановлено судом, Договір оренди зареєстрований в реєстрі за № 1553 та посвідчено приватним нотаріусом.

Також судом було встановлено. що сторонами було внесено зміни до Договору оренди.

Статтею 654 унормовано, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Договір про внесення змін та доповнень № 1 від 29.01.2015 р. зареєстрований в реєстрі за № 126 та посвідчений приватним нотаріусом.

Договір про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р. підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений їхніми печатками.

Статтею 793 ЦК України встановлено вимоги до форми договору найму будівлі або іншої капітальної споруди:

1. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

2. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Положеннями статті 794 ЦК України передбачено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону

Відповідно до змісту частини першої статті 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно з частиною першою статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою та другою статті 215 ЦК України встановлено:

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Сторонами Договору оренду, предметом якого є передача в оренду майна терміном на 5 років, було дотримано форми, встановленої законом для таких правочинів.

Однак, під час укладення Договору про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р. до спірного договору сторонами не було дотримано такої самої форми, що і для Договору оренди. Оскільки договір про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р. підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений їхніми печатками.

Зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Статтею 188 ГК України врегульовано порядок внесення змін до договору.

Так, зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Пунктом 10.2. Договору оренди сторони погодили, що зміни і доповнення або розірвання даного Договору можуть мати місце за погодження сторін.

Доказів про внесення змін в Договір оренди щодо відшкодування плати земельного податку в розмірі, нарахованому позивачем, матеріали справи не містять.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача про внесення змін до Договору оренди щодо відшкодування плати земельного податку.

Відтак, позивачем неправомірно здійснено нарахування щодо відшкодування плати земельного податку в розмірі більшому, ніж передбачено Договором про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р.

Таким чином, судом відхиляються посилання позивач на те, що орендодавцем належним чином було внесено зміни до Договору оренди та правомірно нараховується відшкодування сплаченого земельного податку.

Судом встановлено, що орендна плата відповідачем оплачена в повному обсязі за січень-травень 2019 року в розмірі 39 524 грн 42 коп. ще до моменту звернення з позивачем з даним позовом до суду. Крім того, судом встановлено, що відповідачем оплачено відшкодування плати земельного податку з січня 2019 року по травень 2019 року на загальну суму 25 435 грн 00 коп. (5 087 грн 00 коп.*5), в розмірі, що був погоджений сторонами Договором про внесення змін та доповнень № 2 від 29.08.2018 р.

Враховуючи вищенаведене, вимога Підприємства про стягнення з Підприємця заборгованості в сумі 75 286 грн 45 коп. задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про розірвання договору оренди № 12 від 10.07.2013 року з підстав несплати орендної плати відповідачем суд зазначає таке.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" однією із істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Як було встановлено судом вище, відповідачем орендна плата за спірним договором сплачена в повному обсязі, відтак суд не вбачає підстав для розірвання спірного договору, у зв`язку із чим вимога Підприємства про розірвання договору оренди № 12 від 10.07.2013 року задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач просив суд зобов`язати фізичну особу-підприємця Олеша Сергія Васильовича звільнити і повернути Кузнецовському міському комунальному підприємству індивідуально визначене окреме нерухоме майно - громадську споруду, автостоянку "Північна", загальною площею - 5431,00 кв. м, що знаходиться за адресою: мікрорайон Перемоги, 53, місто Кузнецовськ (Вараш) Рівненської області , за актом приймання-передачі.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що вказана позовна вимога позивача є похідною від позовної вимоги про розірвання договору оренди № 12 від 10.07.2013 року, що в свою чергу є безпідставною, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову і в цій частині.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Зважаючи на все вищевикладене, а також враховуючи, що позивачем не було доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість даного позову, в зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати згідно статті 129 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 26 вересня 2019 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (34400, Рівненська обл., м. Вараш, майдан Незалежності, 2);

3 - відповідачу рекомендованим (АДРЕСА_4 ).