УХВАЛА

м. Київ

27.09.2019Справа № 910/12785/18
За позовом ОСОБА_1

До 1. Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі»

2.Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства

«Реєстрація нерухомості» Вітько Маріанни Мирсаєтівни

3. Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства

«Реєстрація нерухомості» Мосійчук Оксани Василівни

4. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегера

Людмили Олександрівни

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача

1. Акціонерне товариство закритого типу «Велмед»

7. Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР»

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1

2. Компанія «Транс-Медіка ЛЛС ЛТД»

3. Приватне підприємство «Інтерконус»

4. ОСОБА_3

5. ОСОБА_4

6. ОСОБА_5

про зобов`язання виконати договір та визнання незаконним дій,

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

Без виклику учасників судового процесу:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії "Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі", Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Вітько Маріанни Мирсаєтівни, Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Мосійчук Оксани Василівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегера Людмили Олександрівни про визнання недійсним рішення Компанії "Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч. ЕлПі" про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки, посвідчениого 19.04.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко O.A. за реєстровим №777; скасування запису про право власності 26838612, здійснений державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Вітько Маріанною Мирсаєтівною згідно рішення 41840888 від 27.06.2018 року; скасування рішення про державну реєстрацію номер 41853443, рішення 41852216 від 02.07.2018 року, прийняте Державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Мосійчук Оксаною Василівною; скасування рішення про державну реєстрацію № 41864117 від 02.07.2018, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Людмилою Олександрівною; скасування рішення про державну реєстрацію № 41864266 від 02.07.2018, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Людмилою Олександрівною.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що він є засновником та акціонером Акціонерного товариства закритого типу "Велмед". Акціонерне товариство закритого типу "Велмед" є власником нерухомого майна, а саме адміністративної будівлі літера А, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 1456,5 кв.м. відповідно до Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що вказане майно було передано в іпотеку, в свою чергу, іпотекодержателем було звернуто стягнення на предмет іпотеки та зареєстровано право власності на вказане майно всупереч тому, що позивачем було погашено суму заборгованості за кредитним договором, що стало підставою для звернення з даним позовом.

Ухвалою від 08.11.2018р. відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 03.12.2018р.» залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Акціонерне товариство закритого типу «Велмед» та на стороні відповідача 1 Компанію «Транс-Медікал ЛЛС ЛТД», Приватне підприємство «Інтерконус», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

23.09.2019р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР» було подано клопотання про витребування доказів у Головного управління Державної фіскальної служби України належним чином завірених копій фінансових звітів, які подавались податковому органу Акціонерним товариством закритого типу «Велмед» за період з 2010р. по 2018р. включно, та у Головного управління статистики у м.Києві - належним чином завірених копій фінансових звітів які подавались податковому органу Акціонерним товариством закритого типу «Велмед» за період з 2010р. по 2018р. включно.

Проте, розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для його задоволення. При цьому, судом враховано таке.

За приписами ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одночасно, у ст.76 Господарського процесуального кодексу України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Суд звертає увагу, що норма статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачає саме витребування тих доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

У даному випадку слід зауважити, що зі змісту позовної заяви полягає, що заборгованість за кредитним договором, невиконання якого і стало підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, було фактично погашено ще у 2006р.

З урахуванням наведеного, виходячи з предмету та підстав позову, предмету доказування у справі, суд дійшов висновку щодо відсутності доцільності витребування доказів, які наведені у клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР». З урахуванням наведеного клопотання вказаного учасника судового процесу підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, суд звертає увагу третьої особи 7 на те, що заявлення клопотань, ідентичних тим, що вже були розглянуті судом, ніяким чином не вплине на правову позицію суду, а лише може бути оцінено як зловживання процесуальними правами у розумінні ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Судом також розглянуто клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР» №12/26 від 26.12.2018р., яке надійшло до суду 26.12.2019р., клопотання без номеру та дати, що надійшло до суду 17.01.2019р., клопотання №7/17 від 23.09.2019р. в яких третя особа просила суд: повідомити Компанію «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі» про дату, час та місце розгляду справи шляхом звернення із судовим дорученням до компетентного органу іноземної держави; зобов`язати Компанію «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі» та Компанію «Транс-Медіка ЛЛС ЛТД» надати належним чином засвідчені документи, що підтверджують правовий статус компаній; запропонувати відповідачу 1 надати письмові пояснення по суті позовних вимог ОСОБА_1 ; зобов`язати позивача направити відповідачу 1 копії позовної заяви з доданими до неї документами, а докази направлення надати суду; зобов`язати позивача забезпечити нотаріально посвідчений офіційний переклад документів, які підлягають врученню за кордоном відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах на офіційні мови Сполученого Королівства Великобританії. За висновками суду, означені клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР» задоволенню не підлягають з урахуванням наступного.

За приписами ст.365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ч.1 ст.367 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, звернення із судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, в контексті повідомлення учасника судового процесу про розгляд справи, суд зазначає, що станом на момент відкриття провадження у справі в матеріалах справи були наявними відомості щодо наявності у Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі» представника на території України - Маіяш А.В., місцем знаходження якого визначено: АДРЕСА_3 . Судом враховано, що відомості про вказану особу як представника Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі» було наведено позивачем у позовній заяві та у договором від 25.11.2016р. про відступлення права вимоги, що додано до матеріалів справи.

Судова кореспонденція направлялась судом за вказаною адресою та була вручена представнику Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі».

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2018р. представником відповідача 1 було подано відзив на позов. На підтвердження наявності повноважень представника Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі» Матіяшем А.В. суду було подано легалізовану (апостильовану) довіреність від 23.04.2018р., що була перекладена на українську мову перекладачем Ніколаєнко Г.К., підпис якої посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.

Наразі, судом враховано, що за приписами ч.10 ст.60 Господарського процесуального кодексу України довіреності або інші документи, що підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України (ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

У 2002 році згідно Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», Україна приєдналась до вказаної Конвенції.

Учасником вказаної Конвенції також є і Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії.

У ст.1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів вказано, що ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються, в тому числі, нотаріальні акти.

Статтею 2 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів , унормовано, що кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими аґентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений (ст.3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів).

У статті 5 вказаної Конвенції зазначено, що апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що наявна в матеріалах справи довіреність від 23.10.2018р., яка містить апостиль від 24.04.2018р., є належним доказом наявності у Матіяша А.В. станом на момент подачі відзиву на позов повноважень на представництво інтересів Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі», а отже, вказує на обізнаність відповідача 1 про розгляд справи.

Посилання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР» на те, що Матіяш А.В. не є адвокатом, у даному випадку ніяким чином не нівелює наявності підстав для прийняття судом відзиву Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі», який підписано останнім, оскільки згідно пп.11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Тоді як, у даному випадку провадження по справі відкрито 08.11.2018р., а відзив подано вказаною особою 26.12.2018р.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка нотаріуса Джозефа Гордона Кемерона (Сполучене королівство Великобританії та Північної Ірландії), який і ставив апостиль на довіреності Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі», про те, що вказана компанія зареєстрована у відповідності до законодавства Шотландії та діє у відповідності до Реєстру Компанії Шотландії.

Отже, вказані обставини та наявні в матеріалах справи документи у сукупності вказують на належне повідомлення відповідача 1 про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/12785/18, а отже, і відсутність підстав для задоволення клопотання третьої особи 7 в частині повідомлення Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі» про дату, час та місце розгляду справи шляхом звернення із судовим дорученням до компетентного органу іноземної держави, зобов`язання Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі» надати належним чином засвідчені документи, що підтверджують правовий статус компаній, зупинення провадження у справі та надання письмових пояснень по суті позовних вимог ОСОБА_1 .

До того ж, суд звертає увагу, що у даному випадку задоволення клопотань в частині повідомлення Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі» про дату, час та місце розгляду справи шляхом звернення із судовим дорученням до компетентного органу іноземної держави, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів обізнаності вказаного учасника судового процесу щодо розгляду справи №910/12785/18, могло призвести до істотного затягування строків вирішення спору.

З огляду на висновки суду стосовно недоцільності повідомлення відповідача 1 про розгляд справи шляхом звернення із судовим дорученням до компетентного органу іноземної держави, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР» в частині зобов`язання позивача забезпечити нотаріально посвідчений офіційний переклад документів, які підлягають врученню за кордоном відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах на офіційні мови Сполученого Королівства Великобританії також задоволенню не підлягають.

Суд також зазначає, що позивачем додано до позовної заяви докази направлення копії позову та доданих до нього документів на адресу представника Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі», а отже, з урахуванням висновків суду щодо наявності станом на момент відкриття провадження у справі у Матіяша А.В. повноважень на представництво інтересів Компанії «Ей.Ес.Пі.Ай.Ейч.ЕлПі», суд не вбачає за доцільне зобов`язати ОСОБА_1 направити відповідні копії і за адресою відповідача 1: (64а Кумберленд Стріт , Единбург, ЕН 3 RE , Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії).

В контексті означеного суд звертає увагу третьої особи 7 на те, що правовою метою визначення у Господарському процесуальному кодексі України обов`язку позивача надати суду докази направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача, є насамперед забезпечення принципу змагальності сторін.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У даному випадку означений принцип фактично було дотримано, що підтверджується поданням відповідачем 1 відзиву на позов, а отже, висловлення своєї правової позиції по суті спору.

Таким чином, клопотання третьої особи 7 в частині зобов`язати ОСОБА_1 направити відповідні копії і за адресою відповідача 1: (64а Кумберленд Стріт , Единбург, ЕН 3 RE , Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії) також підлягають залишенню без задоволення.

Одночасно, суд також дійшов висновку щодо необґрунтованості клопотань третьої особи 7 в частині зобов`язання Компанії «Транс-Медіка ЛЛС ЛТД» надати належним чином засвідчені документи, що підтверджують правовий статус компаній.

При цьому, господарським судом прийнято до уваги, що за приписами ст.74 Закону України «Про міжнародне приватне право» процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України. На вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Слід зазначити, що ухвалою від 12.03.2019р. з метою належного повідомлення Компанії "Транс-Медіка ЛЛС ЛТД" про судове засідання у справі № 910/12785/18, судом було направлено судове доручення про вручення судових документів до центрального органу США - U.S. Department of Justice Civil Division Office of International Judicial Assistance Benjamin Franklin Station через Process Forwarding International (ABC Legal Services: 633 Yesler Way, Seattle, WA 98104; USA).

Проте, станом на теперішній час документи щодо виконання судового доручення до суду не надходили, Компанією «Транс-Медіка ЛЛС ЛТД» чи її повноважним представником жодних письмових заяв по справі не подано, а отже, у суду відсутні підстави на теперішній час встановлювати обставини правосуб`єктності третьої особи 2 у порядку Закону України «Про міжнародне приватне право».

З урахуванням наведеного клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР» в частині зобов`язання третьої особи 2 надати відповідні документи також залишаються судом без задоволення.

Керуючись ст. ст. 60, 81, 234, 235, 365, 367 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання від 23.09.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР» про витребування доказів.

2. Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР» №12/26 від 26.12.2018р., яке надійшло до Господарського суду міста Києва 26.12.2018р., клопотання без номеру та дати, що надійшло до Господарського суду міста Києва 17.01.2019р., та клопотання №7/17 від 23.09.2019р.

3. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Дана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції.

Суддя Спичак О.М.