ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Справа№ 910/5779/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Ізюмська І.В. - дов. б/н від 06.06.2019,

від відповідача - Мусійко О.І. - дов. № 83/1 від 01.07.2019,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія

«Служба інформації»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.06.2019

у справі №910/5779/19 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Державного підприємства «Український державний центр

радіочастот»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія

«Служба інформації»

про спонукання до укладання договору

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» (далі - позивач, УДЦР) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» (далі - відповідач, ТОВ «Телестудія «Служба інформації») про спонукання до укладання договору.

В обґрунтування позовних вимог УДЦР посилається на те, що позивачем направлено відповідачу пропозицію про укладення договору на роботи пов`язані з радіочастотним моніторингом радіоелектронних засобів, який є обов`язковим в силу положень законодавства. У зв`язку з відсутністю відповіді на пропозицію укласти договір, позивач звернувся з цим позовом.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 у справі №910/5779/19 позов задоволено повністю. Зобов`язано відповідача укласти договір на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв у запропонованій позивачем редакції. Стягнуто з ТОВ «Телестудії «Служба інформації» на користь ДП «Український державний центр радіочастот» судовий збір у розмірі 3 842,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у правовідносинах, які виникають між сторонами, існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 у справі № 910/5779/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачу лист стосовно пропозиції укласти спірний договір не надходило. Нормативно-радіочастотний моніторинг може здійснюватися виключно за замовленням користувачів РЧР, з обов`язковим засвідченням переліку таких послуг. Крім того, апелянт зазначає, що між УДЦР та ТОВ «Телестудія «Служба» є діючий договір № 2163/420м-16 від 01.10.2016 на той самий вид робіт, що й проект договору, який є додатком до позовної заяви.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Пономаренка Є.Ю., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудії «Служба інформації» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 у справі № 910/5779/19 залишено без руху, надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

05.08.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, на виконання вимог ухвали суду від 25.07.2019, скаржником подано докази усунення недоліків апеляційної скарги (надано належні докази сплати судового збору у розмірі 2 305,20 грн).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.08.2019, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. з 06.08.2019 по 16.08.2019 на лікарняному та перебуванням суддів Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю. у відпустці, з метою вирішення питання про відкриття провадження у справі, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2019 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 24.09.2019.

Позиції учасників справи

12.08.2019 через Відділ автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 у справі № 910/5779/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» є користувачем радіочастотного ресурсу України, отримавши 4 дозволи на експлуатацію радіоелектронних засобів на телевізійне мовлення відповідно до вимог Закону України «Про радіочастотний ресурс України».

ДП «Український державний центр радіочастот» зазначає, що Закон України «Про радіочастотний ресурс України»:

- по-перше, зобов`язує УДЦР - здійснювати радіочастотний моніторинг (далі - РЧМ) та забезпечення електромагнітної сумісності (далі - ЕМС) радіоелектронних засобів (далі - РЕЗ), випромінюючих пристроїв (далі - ВП) користувачів радіочастотного ресурсу України (далі - РЧР) на платній основі за господарськими договорами, а користувачі РЧР, у свою чергу - сплачувати за ці роботи (послуги) кошти в розмірі встановленому в Тарифах;

- по-друге, встановлює суттєві умови вищеозначених господарських договорів РЕЗ та ВП щодо яких виконуються роботи (послуги) визначаються у додатках, розмір оплати щодо кожного РЕЗ і ВП, порядок оплати та порядок оформлення виконання робіт (послуг).

Позивач стверджує, що укладення відповідного Договору про проведення радіочастотного моніторингу є обов`язковим та здійснюється не пізніше тридцяти календарних днів від дня видачі УДЦР заявникові першого дозволу на експлуатацію РЕЗ (ВП).

З огляду на зазначене, УДЦР звернулося до відповідача з листом-офертою № 80/13.207/469 від 14.01.2019, у якому зазначило про необхідність укласти договір на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів. У листі позивач просив підписати два примірники направленого договору № 2163/355м-18 (з додатком) та після підписання повернути до УДЦР один примірник договору з додатком.

Вказаний лист позивачем направлено 20.01.2019, що підтверджується описом вкладення у цінний лист. Отримано відповідачем 29.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 22-23).

Жодної відповіді на пропозицію укласти договір позивач не отримав, відповідач підписаний зі своєї сторони договір не повернув.

Враховуючи вказане, позивач звернувся з даним позовом та просить суд спонукати відповідача укласти договір на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв № 2163/355м-18 (з додатком) у запропонованій редакції, яка направлялася відповідачу та була отримана останнім.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст.187 ГК України та ст.649 ЦК України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов.

Згідно ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Положеннями ст. 649 Цивільного кодексу України та ст. 181, 187 Господарського кодексу України передбачено вирішення судом переддоговірних спорів, зокрема, щодо договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших встановлених законом випадках.

Тобто, в разі безпідставного ухилення від укладення договору стороною, зобов`язаною його укласти, інша сторона відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України має право звернутися до суду за захистом своїх прав, зокрема, шляхом спонукання укласти договір.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що спонукання до укладання договору можливе тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування (у тому числі державного замовлення) який видано компетентним органом. У разі ухилення суб`єкта господарювання від оформлення договору, що ґрунтується на державному замовленні або укладення якого є для нього обов`язковим через пряму вказівку закону, господарський суд за позовом іншої сторони виносить рішення про спонукання до укладення договору чи про його укладення на певних умовах.

Щодо обов`язковості укладення договору у запропонованій редакції, через пряму вказівку закону, слід відмітити наступне.

Пунктом 5 ч. 2 статті 6 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» встановлено, що користувачі радіочастотного ресурсу України зобов`язані, зокрема, вносити платежі та збори, передбачені законом, а також у встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, порядку плату за радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального та спеціального користування здійснюється за рахунок користувачів радіочастотного ресурсу.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 16 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» Державне госпрозрахункове підприємство «Український державний центр радіочастот» утворюється відповідно до закону. УДЦР відноситься до сфери управління національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації.

Повноваження УДЦР поширюються на користувачів радіочастотного ресурсу України, які діють у смугах радіочастот загального користування.

Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» на Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» покладені обов`язки щодо, зокрема:

- проведення радіочастотного моніторингу використання радіочастотного ресурсу України відповідно до цього Закону;

- здійснення заходів щодо забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв;

- здійснення заходів щодо виявлення та усунення дії джерел радіозавад.

Частиною 4 ст. 16 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» УДЦР на платній основі за рахунок коштів користувачів радіочастотного ресурсу України на їх замовлення виконує роботи (надає послуги), а за рахунок коштів Державного бюджету України - роботи, пов`язані з розрахунком мереж цифрового наземного мовлення та виявленням джерел радіозавад у смугах частот загального користування за заявою спеціальних користувачів. Перелік робіт та послуг, що виконує УДЦР, а також тарифи на них затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» радіочастотний моніторинг здійснюється УДЦР та Генеральним штабом Збройних Сил України у смугах радіочастот загального та спеціального користування відповідно.

Згідно з пунктів 1.9, 1.10, 1.11 Положення про радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування, затвердженого рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України № 1599 від 16.07.2009 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.2009 за № 741/16757, кожний користувач РЧР укладає з УДЦР договір про проведення радіочастотного моніторингу у смугах радіочастот загального користування.

Договір про проведення радіочастотного моніторингу підписується повноважними представниками сторін не пізніше тридцяти календарних днів від дня видачі УДЦР заявникові першого дозволу на експлуатацію РЕЗ (ВП).

Перелік РЕЗ (ВП), стосовно яких проводяться роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ (ВП), визначається УДЦР і наводиться у засвідчених сторонами додатках до договору.

Укладення договору зумовлене тим, що відповідно до п. 2.3 Положення про РЧМ інформаційною основою радіочастотного моніторингу у смугах радіочастот загального користування є, зокрема, база даних присвоєнь радіочастот у смугах радіочастот загального користування, а реєстр присвоєнь частот відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 16 Закону веде УДЦР.

Таким чином, тільки УДЦР може визначити перелік РЕЗ (ВП), на які видані дозволи на експлуатацію, а відтак щодо яких необхідно проводити роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС.

Відповідно до п. 1.12 Положення про РЧМ дані щодо виданих (анульованих) дозволів на експлуатацію РЕЗ (ВП) враховуються шляхом внесення змін у додаток до договору.

Тобто, у додатках до договору повинні бути зазначені усі РЕЗ (ВП), на які видані дозволи на експлуатацію.

З огляду на вказане, всі РЕЗ (ВП) користувачів, на які видані дозволи на експлуатацію, наводяться у додатку до договору та є обов`язковим, як і обов`язковість проведення роботи щодо їх моніторингу.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 14 та ч. 4 ст. 16 Закону України «Про радіочастотний ресурс України», Рішенням Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 01.11.2016 № 578, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2016 за № 1530/29660, затверджені Тарифи на роботи (послуги) УДЦР, пов`язані з користуванням РЧР та ВП телекомунікаційних мереж (далі - Тарифи).

Вартість послуг зазначена позивачем додатку до Договору відповідає встановленій у ст. 36.3 та 36.5 Розділу ІІ вартості робіт (послуг), пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ, наведених у Тарифах.

Запропонований до укладення договір не суперечить наведеним нормам. Апелянт щодо його умов та застосованих тарифів заперечень не надав.

Враховуючи наведені положення та беручи до уваги те, що існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору, вимоги УДЦР про спонукання ТОВ «Телестудія «Служба інформації» укласти договір на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв у редакції позивача з додатком є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апелянта, що ним не отримувався лист № 80/13.2-07/469 від 14.01.2019 з пропозицією укласти договір на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв з проектом зазначеного договору та додатком до нього, судова колегія відмічає наступне.

Такі доводи апелянта спростовуються, наданим позивачем до матеріалів справи описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого представник відповідача Данильченко І. А. отримав лист з договором та додатком до нього 29.01.2019 (т.1 а.с. 22-23). Цей лист направлено на ту ж адресу, з якої апелянт направляв апеляційну скаргу.

Крім того, ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі від 20.05.2019, відповідачем отримано 27.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 4). Проте, відповідач пояснень по суті спору до суду першої інстанції не надав.

Щодо надання апелянтом, як ним зазначено, діючого договору на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв № 2163/420м-16 від 01.10.2016 який за своїми умовами відрізняється лише коефіцієнтом при розрахунку вартості послуг вказаних у додатку, судова колегія відмічає наступне.

Відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

В ухвалі суду першої інстанції про відкриття провадження у справі від 20.05.2019 було надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали на подання відзиву.

Оскільки ухвалу про відкриття провадження вручено відповідачу 27.05.2019, а оскаржуване рішення прийнято 18.06.2019, то відповідач мав достатньо часу для подання відзиву з поясненнями та договору № 2163/420м-16 від 01.10.2016, який він додає до апеляційної скарги.

Як встановлено ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неподання договору № 2163/420м-16 від 01.10.2016 у строк, вказаний в ухвалі про відкриття провадження у справі від 20.05.2019, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів.

Частиною 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянт неможливість подання до суду першої інстанції договору № 2163/420м-16 від 01.10.2016 належним чином не обґрунтував, а встановлені вище обставини справи підтверджують саме можливість своєчасного подання відповідачем відзиву та договору № 2163/420м-16 від 01.10.2016 до суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів не приймає договір № 2163/420м-16 від 01.10.2016 як доказ, оскільки апелянт не надав доказів неможливості подання цього договору до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, судова колегія погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову та вважає відсутніми підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, яке прийнято з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи звернення позивача до відповідача з офертою, відсутністю акцепту або заперечення та наявності у законодавстві вимоги щодо обов`язкового укладення договору на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги. При цьому, докази додані апелянтом до скарги не приймаються судом за відсутності належного обґрунтування неможливості їх поднння до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 у справі №910/5779/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телестудія «Служба інформації» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 у справі №910/5779/19 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/5779/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім

Повний текст рішення підписано 03.10.2019, у зв`язку з перебуванням

судді Ткаченка Б.О. на лікарняному.