ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 справа № 914/951/19

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Зусько І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Національного банку України, м.Київ

до відповідача-1 Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, м.Львів

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м.Львів

про звільнення з-під арешту нерухомого майна.

За участю представників:

від позивача: Янголь О.О.- представник (довіреність від 18.02.2019 р. №18-0014/9213)

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Національного банку України до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області - Пиця Андрія Андрійовича про звільнення з-під арешту нерухомого майна, що належить на праві власності ТОВ «Юрок Плюс», що розташоване за адресою: 79019, м.Львів, вул.Жовківська, буд.63. Третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача позивач зазначав ТОВ «Юрок Плюс».

Ухвалою від 21.05.2019 р. суд залишив без руху позовну заяву Національного банку України та надав позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

У зв`язку з усуненням допущених недоліків позовної заяви, 10.06.2019 р. Господарським судом Львівської області ухвалою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.07.2019 р. Вказаною ухвалою суду до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою від 02.07.2019 р. суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів - до 09.09.2019 р. включно та відклав підготовче засідання на 27.08.2019 р.

Ухвалою від 27.08.2019 р. суд задовольнив клопотання представника позивача та залучив до участі у справі в якості співвідповідача (відповідача-2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», відклав підготовче засідання на 09.09.2019 р.

Ухвалою від 09.09.2019 р. суд відмовив у задоволенні клопотань ТОВ «Юрок Плюс»: про закриття провадження у справі; про залучення співвідповідачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»; про розгляд справи спочатку.

Ухвалою від 09.09.2019 р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.09.2019 р.

Представник позивача в судове засідання 24.09.2019 р. для розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач-1 в судове засідання 24.09.2019 р. не з`явився, причин неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений під розписку в судовому засіданні 09.09.2019р. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача-1 не надходили.

Відповідач-2 явки повноважного представника в судове засідання 24.09.2019 р. не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

23.09.2019р. до канцелярії суду надійшло клопотання представника відповідача-2 від 20.09.2019р. б/н (вх.№38830/19) про поновлення процесуальних строків в порядку ст.119 ГПК України.

Ухвалою суду від 24.09.2019 р. суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд, враховуючи належне повідомлення відповідачів про дату судового засідання та достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представників відповідачів перешкодою для вирішення спору по суті.

Відводів складу суду сторонами не заявлено.

У судовому засіданні 24.09.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. в межах виконавчого провадження №58738310 відкритого на виконання наказу №914/1011/15 від 12.04.2016р., виданого Господарським судом Львівської області, наклав арешт та оголосив заборону його відчуження на все рухоме та нерухоме майно ТОВ «Юрок Плюс». Про що позивач був повідомлений листом приватного виконавця від 04.04.2019 р. №1018.

Вказане обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позивач, як іпотекодержатель майна, на яке приватним виконавцем накладено арешт, вважає дії останнього незаконними, оскільки накладення арешту має своїм наслідком заборону на відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя, у зв`язку із невиконанням боржником зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

У відповідача-1 відсутня жодна з підстав визначених ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, та яка б давала змогу реалізувати нерухоме майно.

Нормативно обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення ст.ст.572 , 589 ЦК України, ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу», ст.ст.1, ч.6, ч.7 ст.3 ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно іпотекодаця, що належить на праві власності ТОВ «Юрок Плюс», та розташоване за адресою: 79109, м.Львів, вул.Жовківська, 63.

Позиція відповідача-1.

Відповідач-1 не подав відзив на позовну заяву. У першому підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 02.07.2019 р. просив відкласти розгляд справи для добровільного врегулювання спору, однак в судовому засіданні 27.08.2019 р. заявив, що відсутня законодавчо встановлена можливість врегулювання спору у даній категорії. У підготовчому провадженні відповідач-1 долучив до матеріалів справи належним чином завірені копії постанови про відкриття виконавчого провадження №58738310 від 28.03.2019 р., постанови про арешт майна боржника від 28.03.2019 р. у виконавчому провадженні №58738310, копії матеріалів виконавчого провадження №58738310.

Позиція відповідача-2.

Відповідач-2 відзив на позов не подав. В судові засідання не з`являвся жодного разу, перебуваючи як у статусі третьої особи, так і у статусі співвідповідача (відповідача-2).

В ході розгляду справи, ТОВ «Юрок Плюс» було подано клопотання про закриття провадження у справі; про залучення співвідповідачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»; про розгляд справи спочатку, які залишені судом без задоволення.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідності до п. 3. ст. 7, п. 1 ст. 25 Закону України «Про Національний банк України» 23.02.2009 р. між Національним банком України (кредитор) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (позичальник) 04.06.2014 р. було укладено кредитний договір №12/09/6 (далі по тексту кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит на суму 2 000 000 000,00 грн (два мільярди гривень 00 копійок) на строк з 04.06.2014 р. до 30.12.2016 р. (включно) шляхом збільшення ліміту. Процентна ставка за користування кредитом не підлягає коригуванню, її розмір встановлюється на рівні півтори облікової ставки Національного банку та становить 14,25 % (чотирнадцять цілих двадцять п`ять сотих) річних (облікова ставка Національного банку станом на 04.06.2014 становить 9,5%).

Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що після підписання цього кредитного договору, Національний банк перераховує на рахунок позичальника № 13224000, код позичальника 380054, код за кошти відповідно до п. 1.1. цього кредитного договору.

На виконання п. 2.1. кредитного договору Національним банком перераховано кошти.

До кредитного договору укладались додаткові договора, а саме: №1 від 01.12.2014 р., №2 від 23.12.2014 р., №3 від 26.02.2015 р. якими змінювали строки повернення кредиту.

Відповідно до додаткового договору №1 від 01.12.2014 р. сторони домовились доповнити п.1.4. розділу 1 «Предмет договору» кредитного договору абзацом такого змісту: «Позичальник сплачує нараховує проценти за користування кредитом за листопад 2014 року - 26.12.2014.»

Відповідно до додаткового договору №2 від 23.12.2014 р. сторони кредитного договору домовились доповнити п. 1.4. розділу 1 «Предмет договору» Кредитного договору абзацом такого змісту: «Позичальник сплачує нараховані проценти за користування кредитом за грудень 2014 року - 27.01.2015 р., за січень 2015року - 27.02.2015 р., за лютий 2015 року - 27.03.2015 р.».

Відповідно до додаткового договору №3 від 26.02.2015 р. сторони кредитного договору домовились викласти п.1.4. розділу 1 «Предмет договору» кредитного договору в такій редакції: « 1.4. Позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту. Сторони кредитного договору домовились перенести з лютого - травня 2015 року до 10.06.2015 терміни сплати нарахованих процентів за користування кредитом за січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015року, квітень 2015 року, травень 2015року.»

В якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» 11.06.2014 р. укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 583 (далі - договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки, цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору від 04.06.2014 р. №12/09/6, укладеного між іпотекодержателем та позичальником, та будь-яких додаткових правочинів, які можуть бути укладені після укладання цього договору, з повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені кредитним договором; сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором.

Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки, в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме:

1) Будівлю їдальні, літ. «А-2» загальною площею 780 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 06.05.2008 р., виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та зареєтрованим в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля їдальні літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1. Право власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 333378, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2013 р. №1186676.

2) Будівлю, літ. «А-2» загальною площею 1363,5 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., виданому Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстрованим в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-2», загальною площею 1363,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1. Право власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 332352, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2013 №1183079.

3) Будівлю, літ. «А'-2» загальною площею 1610,7 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєтрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А'-2», загальною площею 1610,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1. Право власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 304964, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2013 №1078458.

4) Будівлю, літ. «А-4»загальною площею 7417 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєтроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-4», загальною площею 7417 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1 (далі - нерухоме майно). Право власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 304839, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2013 №1078013.

Згідно п. 14.8.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до п. 14.8.2. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань за кредитним договором у випадках:

- порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору;

- порушення іпотекодавцем правил заміни предмету іпотеки;

- виявлення іпотекодержателем погіршення стану предмету іпотеки, або зменшення вартості предмету іпотеки понад норми нормального фізичного зносу, або фактичної часткової відсутності предмету іпотеки;

- віднесення іпотекодавця та/або позичальника до категорії неплатоспроможних, порушення господарським судом справи встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться в кредитному договорі або цьому договорі;

- ліквідація юридичної особи іпотекодавця та/або позичальника;

- невиконання вимог пункту 16.1. цього договору.

На адресу Національного банку України надійшов лист приватного виконавця Пиця Андрія Андрійовича від 04.04.2019 № 1018. З вказаного листа, позивачу стало відомо про наявність арешту та оголошення заборони його відчуження на нерухоме майно в межах виконавчого провадження №58738310 з виконання наказу №914/1011/15 від 12.04.2016 р., виданого Господарським судом Львівської області.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на Нерухоме майно було зареєстровані наступні обтяження:

Номер запису про обтяження: 30908136 (спеціальний розділ).

Дата, час державної реєстрації: 28.03.2019 09:24:12

Державний реєстратор: Пиць Андрій Андрійович, Приватний виконавець Пиць A.A. Львівська область.

Підстава виникнення обтяження: постанова, про арешт майна, серія та номер: 58738310, видана 28.03.2019, видавник: Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць A.A.

Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46183928 від 28.03.2019 09:24:57, Пиць Андрій Андрійович , приватний виконавець Пиць A.A. Львівська область.

Вид обтяження: арешт нерухомого майна.

Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ТзОВ «Юрок Плюс», .

Обтяжувач: Пиць Андрій Андрійович , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1

Опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Позивач, як іпотекодержатель майна, на яке приватним виконавцем накладено арешт, вважає дії останнього незаконними, оскільки на думку позивача, накладення арешту має своїм наслідком заборону на відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя, у зв`язку із невиконанням боржником зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Позивач вважає, що у відповідача відсутня жодна з підстав визначених ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, та які б давали змогу реалізувати нерухоме майно.

Нормативно обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення ст.ст.572 , 589 ЦК України, ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу», ст.ст.1, ч.6, ч.7 ст.3 ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «Юрок Плюс», що розташоване за адресою: 79109, м.Львів, вул.Жовківська, 63, а саме:

1) Будівлю їдальні, літ. «А-2» загальною площею 780 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 06.05.2008 р., виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та зареєтрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля їдальні літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1.

2) Будівлю, літ. «А-2» загальною площею 1363,5 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєтрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-2», загальною площею 1363,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1.

3) Будівлю, літ. «А'-2»загальною площею 1610,7 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєтрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А'-2», загальною площею 1610,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1.

4) Будівлю, літ. «А-4»загальною площею 7417 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005, виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєтрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-4», загальною площею 7417 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №30908136 на підставі постанови про арешт майна серія та номер: 58738310 від 28.03.2019 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича.

Висновки суду.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як вказано у ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №12/09/6 від 04.06.2014 р. (укладеним між Національним банком України та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»), між Національним банком України (іпотекодержатель) та ТОВ «Юрок Плюс» (іпотекодавець) 11.06.2014 р. укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №583.

Відповідно до п. 5.1 іпотечного договору, в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Жовківська, 63 (будівля їдальні площею 780 кв.м., будівля загальною площею 1 363,5 кв м., будівля загальною площею 1 610,7 кв.м., будівля загальною площею 7 417 кв.м.). Право власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 304839, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2013 №1078013.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором, укладеним між Національним банком України та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» згідно наданої позивачем довідки-розрахунку, складає 2 135 863 013,70 грн. Позичальником - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» умови кредитного договору не виконано.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно п. 14.8.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

З огляду на вищенаведені норми права, іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, який спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Враховуючи системний аналіз ч. 6 та ч. 7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, порушене право іпотекодержателя підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту іпотечного майна.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 р. у справі № 6-13цс14, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зважаю чи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону на відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя, у зв`язку із невиконанням боржником зобов`язання, одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки.

На виконання наказу Господарського суду Львівської області від 12.04.2016 р. у справі № 914/1011/15, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. 28.03.2019 р. відкрито виконавче провадження №58738310 та постановою від 28.03.2019 р. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику (іпотекодавцю)ТОВ «Юрок Плюс».

Відповідно до ч. 3 ст.51 Закону України «Про заставу», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Листом від 04.04.2019 р. вих.№1018 адресованим позивачу (іпотекодержателю), приватний виконавець просив надати дозвіл на реалізацію в рамках виконавчого провадження, іпотечного майна.

Листом від 22.04.2019 р. № 63-0005/2192 Національний Банк України повідомив приватного виконавця про те, що заперечує проти реалізації нерухомого майна, яке перебуває у позивача в іпотеці.

Слід зазначити, що загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», згідно ч.1 якої вказано, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Право іпотеки (застави) в Національного банку України виникло з моменту укладення іпотечного договору, тобто з 11.06.2014 р. Іпотека зареєстрована 11.06.2014 р. що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 162954526 від 10.04.2019 р., аналогічна інформація міститься станом на 10.06.2019 р. (дату відкриття провадження у справі), про що позивач подавав інформаційну довідку №178103890 від 20.08.2019 р.

Рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2015 р. у справі №914/1011/15, на виконання якого відкрито виконавче провадження № 58738310 та накладено арешт на майно, набрало законної сили 23.03.2016 р., після перегляду його судом апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що у позовній заяві позивач невірно зазначає дату прийняття рішення у справі 914/1011/15 (вказує 12.04.2016р.) та набрання рішенням суду законної сили (вказує 12.09.2019 р.).

Рішення у справі 914/1011/15 прийнято судом 02.06.2015 р., набрало законної сили 23.03.2016 р., наказ на виконання рішення видано 12.04.2016р.

Так, заборгованість за основним зобов`язанням становить 2 135 863 013 грн. Згідно договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки становить 105 378 153,00 грн., тобто є значно меншою за розмір заборгованості за кредитним договором.

З огляду на вищевказане, у відповідача-1 не було жодної з підстав визначених ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, та яка б давала змогу реалізувати нерухоме майно ТОВ «Юрок Плюс».

Згідно ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту майна у зв`язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання боржником на момент пред`явлення відповідної вимоги.

Факт порушення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов`язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки (зазначене викладено в листі Верховного Суд України від 01.02.2015 р. «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна»).

Зі змісту приписів Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги, а факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання проведено приватним виконавцем за виконавчим документом для задоволення вимог стягувача, який не є іпотекодержателем, являється порушенням передбаченого ч.6 ст.3 Закону У країни «Про іпотеку» пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №910/4772/17 та від 19.02.2019 року у справі №923/1105/17.

Слід зазначити, що у випадку вчинення позивачем дій щодо забезпечення виконання зобов`язання за рахунок предмета іпотеки (до прикладу визнання за позивачем права власності), наявність зареєстрованого обтяження на нерухоме майно є перешкодою для позивача у державній реєстрації права власності. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 02.05.2018 р. у справі № 815/1922/15.

Враховуючи, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя, у випадку невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, є порушеним, відтак підлягає захисту.

Відповідачі не спростували позовних вимог належними, достатніми, допустимими, достовірними доказами. Суд вважає позов обґрунтованим поданими доказами та таким, що підлягає до задоволення.

Пунктом 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст.78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст.79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч.1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст.20 Закону України «Про заставу», ст.ст.1, 3, 33, Закону України «Про іпотеку», ст.ст.572,589 ЦК України, ст. ст. 13, 18, 74, 77-78, 79, 86, 126, 129, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Звільнити з-під арешту нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» (, місцезнаходження: 79019, м.Львів, вул.Жовківська, 63), що розташоване за адресою: 79019, м.Львів, вул.Жовківська, 63, а саме:

1) Будівлю їдальні, літ. «А-2» загальною площею 780 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 06.05.2008 р., виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та зареєтрованим в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля їдальні літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1.

2) Будівлю, літ. «А-2» загальною площею 1363,5 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., виданому Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстрованим в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-2», загальною площею 1363,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1.

3) Будівлю, літ. «А'-2» загальною площею 1610,7 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєтрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А'-2», загальною площею 1610,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1.

4) Будівлю, літ. «А-4»загальною площею 7417 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63 , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєтроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-4», загальною площею 7417 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №30908136 на підставі постанови Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про арешт майна ВП № 58738310 від 28.03.2019 р.

3. Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , місцезнаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 2-а, офіс 256) на користь Національного банку України (, місцезнаходження 01061, м.Київ, вул.Інститутська, 9) 960,5 грн. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» (, місцезнаходження: 79019, м.Львів, вул.Жовківська, 63) на користь Національного банку України (, місцезнаходження 01061, м.Київ, вул.Інститутська, 9) 960,5 грн. судового збору.

5. Накази видати згідно ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне рішення складено 03.10.2019 року.

Суддя Сухович Ю.О.