РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2019Справа № 910/8981/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко Г. П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/8981/19

Позовну заяву Підприємства з іноземними інвестиціями АМІК Україна (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68)

До Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройца, буд. 5)

Про стягнення неустойки 10 365,87 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземними інвестиціями АМІК Україна (далі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Українська залізниця (далі відповідач) про стягнення неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору про надання послуг № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 від 12.02.2018, в частині дотримання строку доставки вантажу. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 10 365, 87 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали шляхом - подання до суду заяви із зазначенням правильного місцезнаходження відповідача; - надати до суду докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу місцезнаходження відповідача; - подання до суду оригіналу довіреності № 7 від 19.01.2019; - подання до суду письмової заяви з доданням до неї належно засвідчених копій письмових (електронних) доказів.

24.07.2019 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позовної зави.

01.08.2019 Позовну заяву прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/8981/19 за правилами спрощеного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін, про що постановлено відповідну ухвалу.

21.08.2019 від відповідача через відділ канцелярії суду надійшла заява про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю спору, в якій відповідач просив суд закрити провадження у справі та покласти судові витрати на позивача.

Розглянувши заяву відповідача суд дійшов про відмову в її задоволенні з тих підстав, що закриття провадження у справі у відповідності до положень ст. 231 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. В даному випадку провадження у справі було відкрите 01.08.2019, а сплата неустойки була здійснена відповідачем 26.07.2019, що свідчить про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 12.02.2018 між Підприємством з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА», як замовником, та Акціонерним товариством «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», як перевізником був укладений договір про надання послуг №08906/ЦТЛ-2018/18/158 (надалі за текстом договір).

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

На виконання умов договору була оформлена накладна № 0477727 (надалі - накладна) від 27.10.2018. Відповідач взяв на себе зобов`язання відправити зі станції Бугяняй Литовської залізниці вантаж у вагонах №№ 51629020, 51341691, 53932513 до станції Кременец Львівської залізниці, про що зазначено у графі 22 накладної. Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Білорусії, а електронна - на території України. Факт укладення договору перевезення підтверджується графою 26 накладної.

Вантаж перетнув кордон з Білорусією 30.10.2018, що підтверджується відміткою у графі 34.6 накладної. Загальна відстань по території Литви 343 км відповідно до графи 38 накладної. Таким чином, час перебування вантажу на території Литви - 3 доби.

Вантаж перетнув кордон з Україною 02.11.2018, що підтверджується відміткою у графі 34.7 накладної. Загальна відстань по території Білорусії 319 км. накладної. Таким чином, час перебування вантажу на території Білорусі - 3 доби.

Відповідно до графи 38 електронної накладної загальна відстань по території України 234 км. Вантаж прибув на станцію призначення Кременець Львівської залізниці 07.11.2018 та переданий вантажоодержувачу на під`їзній колії, що підтверджується відміткою у графі 27 накладної. Таким чином, час перебування вантажу на території України - 5 діб.

Враховуючи вищезазначене, загальний фактичний термін доставки вантажу становив 11 діб, а загальна відстань 896 км.

Беручи до уваги § 3 ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, який подовжує термін доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправлення вантажу та 2 доби на митні операції (що підтверджується написом у графі 32 накладної), загальний термін доставки вантажу за накладною не повинен був перевищувати 8 діб. Отже, відповідач прострочив доставку вантажу на 3 доби.

Оскільки, відповідач порушив строк доставки вантажу, 17.12.2018 позивач надіслав цінним листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення претензію з відповідними додатками про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу на суму: 10 365, 87 грн, зареєстровану 17.12.2018 під № 2421, яка була вручена відповідачу 19.12.2018, що підтверджується повідомленням про вручення.

09.07.2019 відповідач направив на адресу позивача відповідь від 08.07.2019 на претензію від 17.12.2018 № 2421, у якій проінформував останнього про задоволення претензійних вимог, а 26.07.2019 відповідачем перераховано кошти в сумі 10 365,87 грн по відправці № 0477727, одночасно, одним платіжним дорученням від 26.07.2019 № 2020274 з двома іншими претензійними вимогами, докази чого наявні в матеріалах справи.

Предметом позову у справі матеріально правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 10 365, 87 грн неустойки за порушення строку доставки вантажу.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на відсутність предмету спору між сторонами.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Договір, укладений між сторонами є договором перевезення вантажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування, його роль в економіці і соціальній сфері України, регламентує його відносини з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, іншими видами транспорту, пасажирами, відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу визначає Закон України «Про залізничий транспорт».

Статтею 1 Закону України «Про залізничий транспорт» визначено, що залізниця -відокремлений підрозділ акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі -АТ "Укрзалізниця"), утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", який здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні залізничної мережі.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначається Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.04.1998 N 457 (далі - Статут).

Згідно із п. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджується факт здійснення відповідачем перевезення вантажу, одержувачем якого визначено позивача. Відповідно до означеної залізничної накладної вагони, які прямували до станції призначення Кременець Львівської залізниці Акціонерним товариством «Українська залізниця» доставлені після закінчення встановленого строку доставки, про що свідчать відповідний календарний штемпель видачі вантажу на цій накладній.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються як законами та підзаконними актами України, так і міжнародними договорами, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, які є частиною національного цивільного законодавства України.

Україна є учасницею міжнародної угоди, яка регулює діяльність у сфері перевезення вантажів залізничним транспортом, а саме Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), до якої Україна приєдналась 05.06.1992.

Аналіз статей 1 та 3 Розділу І «Загальні положення» Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення свідчить про те, що до сфери застосування Угоди входять усі перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному сполученні між вказаними у другому параграфі статті 3 Угоди станціями, за накладними СМГС та лише по мережі залізниць - країн-учасниць Угоди.

Згідно із ст. 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу виходячи з таких норм: 1) для вантажів великої швидкості: термін на відправлення - 1 добу; термін на перевезення вантажу дрібної відправкою або в середньотонажні контейнері кожну почату 200 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу; термін на перевезення вантажу повагонной, контейнерної відправкою або в великотоннажному контейнері на кожну почату 320 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу; термін на перевезення вантажу повагонной відправкою, що перевозиться з пасажирськими поїздами (§ 4 статті 7), на кожну почату 420 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу 2) для вантажів малої швидкості: термін на відправлення - 1 добу; термін на перевезення вантажу дрібної відправкою або в середньотонажні контейнері на кожну почату 150 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу; термін на перевезення вантажу повагонной, контейнерною відправкою або в великотоннажному контейнері на кожну почату 200 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 год. Дня, наступного за днем, в який прийнято до перевезення вантаж і накладна. Якщо вантаж прийнятий з попередніми до відправлення зберіганням, то термін доставки починається з 0.00 год. Дня, наступного за днем, в який цей вантаж призначений до навантаження. На згадку про день навантаження вантажу в накладній повинна бути зроблена відмітка. Термін на перевезення обчислюється по дійсно пройденого вантажем відстані між станцією відправлення і станцією призначення.

Відповідно до ст. 27 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, за прострочення в доставці вантажу залізниця сплачує одержувачу штраф, розмір якого визначається виходячи з провізної плати тієї залізниці, яка допустила прострочення, і величини (тривалості) прострочення, яка визначається як відношення прострочення (в добі) до загального терміну доставки, а саме: 6% провізної плати при простроченні не більше однієї десятої загального терміну доставки; 12% провізної плати при простроченні більше однієї десятої, але не більше двох десятих загального терміну доставки; 18% провізної плати при простроченні понад два десятих, але не більше трьох десятих загального терміну доставки; 24% провізної плати при простроченні понад три десятих, але не більш як чотири десятих загального терміну доставки; 30% провізної плати при простроченні понад чотири десятих загального терміну доставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 1, 2 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивачем розраховано відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки та враховуючи § 2 ст. 45 УМВС визначено відсоток провізної плати (30%), який є неустойкою за прострочення доставки вантажу, розмір якої становить 10 365, 87 грн. Вказаний розрахунок суд приймає в якості належного та достовірного доказу, що підтверджується фактичними обставинами справи.

Таким чином, внаслідок прострочення відповідачем строків доставки вантажів, позивач правомірно нарахував залізниці неустойку на загальну суму 10 365, 87 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, залізниця також визнала претензію позивача про сплати неустойки обґрунтованою та такою, що підлягає оплаті, та оплатила позивачу неустойку 26.07.2019, тобто до відкриття провадження у справі, докази чого наявні в матеріалах справи.

Таким чином, станом на момент відкриття провадження у справі між сторонами був відсутній предмет спору і зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, як не доведених та необґрунтованих.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору та інші витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Підприємства з іноземними інвестиціями АМІК Україна (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68; ідентифікаційний код 30603572) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройца, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) про стягнення 10 365, 87 грн відмовити.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на Підприємство з іноземними інвестиціями АМІК Україна (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68; ідентифікаційний код 30603572).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 27.09.2019.

Суддя Г. П. Бондаренко