РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2019Справа № 910/9105/19
Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Спичака О.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/9105/19

за позовом державного підприємства «Український державний центр радіочастот» в особі північно-східної філії державного підприємства «Український державний центр радіочастот»

до Приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер»

про стягнення 6 552,96 грн.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» в особі Північно-східної філії державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (надалі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер» (далі - відповідач) про стягнення 6 552,96 грн за невиконання останнім зобов`язань за договором № 4506/12-с/2011 на роботи, пов`язані з користуванням радіочастотним ресурсом України.

Вважаючи, що його права порушені позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 6 552,96 грн, з яких: 6 091,39 грн - сума основного боргу та 461,57 - пеня.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.07.2019 позовну заяву Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» залишено без руху.

23.07.2019 від Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» в особі північно-східної філії державного підприємства «Український державний центр радіочастот» надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 16.07.2019.

Ухвалою суду від 29.07.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9105/19; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14.08.2019 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти задоволення позову з підстав неотримання рахунків на оплату від відповідача. До вказаного відзиву відповідачем також долучено платіжне доручення №3350 від 12.07.2019 про сплату 7 141,63 грн. за послуги, надані за період з грудня 2018 по червень 2019.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2011 між Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" (далі - виконавець) та Акціонерним товариством закритого типу "Українська незалежна ТВ-корпорація", яке змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Телеканал «Інтер» (далі - замовник) укладено договір № 4506/12-с/2011 на роботи, пов`язані з користуванням радіочастотним ресурсом, відповідно до п. 1.1. його предметом є проведення виконавцем робіт, пов`язаних з оформлення та продовження дії дозволів на експлуатацію, реєстрацію РЕЗ, робіт пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (EMC) радіоелектронних засобів (РЕЗ), згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ замовника.

Відповідно до п. 3.1. договору вартість виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпечення ЕМС РЕЗ, як визначається на підставі затверджених у встановленому порядку Тарифів на роботи (послуги) Державног підприємства Український державний центр радіочастот", пов`язаних з користуванням радіочастотни ресурсом України та виділенням номерного ресурсу. Тариф не включає податок на додану вартість робіт визначається сторонами у додатках до договору, що є невід`ємною частиною договору: періодичність оплати робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом складає: місяць.

Згідно п. 3.2. договору виконання робіт підтверджується відповідними актами виконаних робіт підписаними обома сторонами.

Розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом 1 забезпеченням EMC PEЗ проводяться шляхом перерахування суми, що виставлена в платіжному документ на розрахунковий рахунок виконавця, протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання рахунку (п. 3.3. договору).

Цей договір укладений на період в 1 (один) календарний рік, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Дата набрання чинності додатками до цього договору визначається сторонами у тексті самих додатків (п. 6.1. договору).

Пунктом 6.2. договору визначено, що цей договір вважається продовженим на кожний наступний строк тривалістю в один календарний рік, якщо жодна із сторін за 30 (тридцять) днів до закінчення строку його дії не надішле іншій стороні письмове повідомлення про свій намір припинити його дію надалі.

Закінчення дії цього договору не звільняє замовника від сплати заборгованості за цим договором (п. 6.3. договору).

Позивач стверджує, що ним на виконання договору були надані відповідачу послуги на суму 6 091,39 грн., що підтверджується Актами про виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ) №18-20-9127 від 29.12.2018, №19-20-5348 від 31.01.2019, №1-20-6056 від 28.02.2019, №19-20-6558 від 29.03.2019, № 19-20-7167 від 26.04.2019, №19-20-7977 від 31.05.2019, які не були підписані та повернуті відповідачем.

Також, за твердженням позивача, порушуючи узгоджені в договорі сторонами строки сплати за виконані роботи, відповідач не здійснив оплату коштів за наступними рахунками: №9127 від 29.12.2018р. на суму 840,19 грн.; №5348 від 31.01.2019р. на суму 1050,24 грн.; №6056 від 28.02.2019р. на суму 1050,24 грн.; №6558 від 27.03.2019р. на суму 1050,24 грн.; №07167 від 26.04.2019р. на суму 1050.24 грн.; № 7977 від 31.05.2019р. на суму 1050, 24 грн.

У зв`язку із викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача 6 091,39 грн. заборгованості, за прострочення якої нараховано 461,57 грн. пені.

Згідно платіжного доручення №3350 від 12.07.2019 відповідачем сплачено на користь позивача 7 141,63 грн. за послуги, надані за період з грудня 2018 по червень 2019.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За твердженням позивача, на виконання умов договору ним були надані відповідачу послуги на суму 6 091,39 грн. згідно Актів про виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ) №18-20-9127 від 29.12.2018, №19-20-5348 від 31.01.2019, №1-20-6056 від 28.02.2019, №19-20-6558 від 29.03.2019, № 19-20-7167 від 26.04.2019, №19-20-7977 від 31.05.2019, які не були підписані та повернуті відповідачем.

При цьому, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази надання вказаних актів відповідачу.

Отже, твердження позивача, що відповідач не підписав та не повернув йому Акти про виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ) №18-20-9127 від 29.12.2018, №19-20-5348 від 31.01.2019, №1-20-6056 від 28.02.2019, №19-20-6558 від 29.03.2019, № 19-20-7167 від 26.04.2019, №19-20-7977 від 31.05.2019 є необґрунтованим.

У зв`язку із викладеним, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази надання позивачем послуг на заявлену до стягнення суму.

Разом з тим, згідно платіжного доручення №3350 від 12.07.2019 відповідачем до моменту відкриття провадження по справі (29.07.2019) сплачено на користь позивача 7 141,63 грн. за послуги, надані за період з грудня 2018 по червень 2019, що є самостійною підставою для відмови у позові в цій частині.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, п. 3.3. договору розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом 1 забезпеченням EMC PEЗ проводяться шляхом перерахування суми, що виставлена в платіжному документ на розрахунковий рахунок виконавця, протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання рахунку.

Судом також встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази виставлення відповідачу рахунків №9127 від 29.12.2018р. на суму 840,19 грн.; №5348 від 31.01.2019р. на суму 1050,24 грн.; №6056 від 28.02.2019р. на суму 1050,24 грн.; №6558 від 27.03.2019р. на суму 1050,24 грн.; №07167 від 26.04.2019р. на суму 1050,24 грн.; № 7977 від 31.05.2019р. на суму 1050, 24 грн.

Викладене свідчить про недоведеність позивачем настання строку їх оплати з огляду на положення п. 3.3. договору, а отже і наявності прострочення з боку відповідача.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, всупереч вказаним нормам позивач не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, у зв`язку із чим позовні вимоги Державного підприємства «Український державний центр радіочастот в особі північно-східної філії державного підприємства «Український державний центр радіочастот» є неправомірними та необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяСпичак О.М.