ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/469/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.

при секретарі Кияшко Р.О.

за участю представників:

від позивача: Пронюк В.Я.

від відповідача: Нестерович О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

на рішення господарського суду Одеської області від 25.06.2019 року, суддя в І інстанції Малярчук І.А., повний текст якого складено 04.07.2019 в м. Одесі

у справі № 916/469/19

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго

про стягнення 6 476 918,83грн.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго про стягнення 6 476 918,83грн., з яких: 5 134 279,51 грн. основного боргу, 926 518,33 грн. пені, 180 587,29 грн. 3 % річних та 235 533,70грн. втрат від інфляції, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору купівлі-продажу природного газу № 8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного з позивачем договору купівлі-продажу природного газу № 8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017 не виконав своєчасно та в повному обсязі взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу, в результаті чого у відповідача утворився борг, який підлягає стягненню. Крім того, за порушення виконання своїх договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого природного газу, відповідач відповідно до статті 611, частини 2 статті 625 ЦК України та умов п. 8.2 договору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми та пеню.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.06.2019 року позов ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до КП теплових мереж Южтеплокомуненерго про стягнення 6 476918,83грн. задоволено частково. Стягнуто з КП теплових мереж Южтеплокомуненерго на користь ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 1 грн. пені, 6 076,87 грн. 3% річних, 589,46 грн. судового збору. Відмовлено позивачу у задоволенні решти частини позовних вимог.

Судове рішення мотивовано тим, що заборгованість відповідачем повністю погашено до відкриття провадження по справі №916/469/19, отже, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за листопад 2017р. березень 2018р. характеризується повним, але несвоєчасним погашенням заборгованості, що мала місце. Поряд із цим, матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, збитків в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань, навпаки, позивач у мережі Інтернет звітує про прибутковість. Одночасно, судом враховано, що причиною несвоєчасного погашення відповідачем заборгованості стало відповідно не здійснення мешканцями своєчасних оплат за опалення, несвоєчасність компенсування з боку держави сум заборгованості по субсидованому населенню. Суд взявши до уваги наведене, а також те, що відповідач, який є неприбутковою організацією, купований у позивача газ застосовував для роботи котельної з метою опалення населення, що і є його основною діяльністю, дійшов висновку про наявність підстав зменшити розмір заявленої до стягнення пені за заборгованістю листопада 2017р. з 33220,22грн. до 1 грн., що є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача 33220,22грн. пені за зобов`язаннями листопада 2017р. підлягає судом частковому задоволенню у сумі 1 грн.

Заявлена до стягнення сума трьох процентів річних в розмірі 6076,87грн., що нараховані за заборгованістю листопада 2017р., як така, що є засобом запобігання знеціненню коштів кредитора внаслідок економічних процесів та не є штрафною санкцією, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Щодо нарахування пені в сумі 893298,11грн. та трьох процентів річних в сумі 174510,42грн., втрат від інфляції в сумі 235533,70грн. за заборгованістю грудня 2017р., яка виникла 26.01.2018р., та заборгованістю за січень березень 2018р. суд виходив із того, що така заборгованість погашалась відповідачем з врахуванням Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р., відповідно до п.5 якого головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця інформацію про суми нарахованих соціальних виплат, пільг та житлових субсидій населенню та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад: до 5 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг і житлових субсидій населенню на придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу.

Крім того, положення Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р., встановлюють норматив розподілу коштів, що надійшли на рахунки зі спеціальним режимом використання, при якому більшість коштів у автоматичному порядку перераховується на користь ПАК Нафтогаз України, та які не надходять КПТМ ЮТКЕ, а спрямовуються власне постачальнику, тобто, у вказаних розрахунках відповідач участі не приймає.

На відповідача покладений обов`язок щодо складання та підписання актів звірок, що і було вчасно виконано відповідачем шляхом підписання між КПТМ ЮТКЕ та Управлінням праці та соціального захисту населення Южненської міської ради актів звірки розрахунків щодо стану фінансування розпорядником бюджетних коштів витрат на надання пільг на оплату теплової енергії на природному газі за 2017-2018р. Таким чином, відповідачем дотримано порядку зміни строків розрахунків за договором №8022/1718-ТЕ-23, з врахуванням Постанови КМУ №256, за заборгованістю, що утворилась після 01.01.2018р., з підстав чого на заборгованість за грудень 2017р., січень-березень 2018р. не може бути нараховано пеню, суми втрат від інфляції та три проценти річних, з огляду на що суд відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 893298,11грн. та трьох процентів річних в сумі 174510,42грн., втрат від інфляції в сумі 235533,70грн.

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить рішення господарського суду Одеської області від 25.06.2019 у даній справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 926 517,33 грн., 3% річних у сумі 174 510,42 грн. та інфляційних втрат у сумі 235 533,70 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення неустойки, 3% річних та інфляційних втрат у вказаних сумах задовольнити.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд, відмовляючи у стягненні пені, трьох відсотків та інфляційних обґрунтовував це тим, що розрахунки між сторонами здійснювались виключно за рахунок коштів державного бюджету у відповідності до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р.

Скаржник вважає дану позицію необґрунтованою та безпідставною виходячи з того, що відносини між сторонами спору, у свою чергу, регулюються умовами договору та нормам загального та спеціального законодавства. Однак, надання субвенцій та умови постачання та оплати природного газу не є тотожними за своєю суттю. Відтак, розповсюдження, розширення імперативного регулювання на спірні відносини є необґрунтованим та таким, що протирічить законодавству. Цивільним законодавством не передбачено такої підстави зміни умов договору як наявність регулюючого впливу підзаконного акту.

Укладаючи спірний договір купівлі-продажу природного газу та будучи обізнаними з приписами ст. 6 ЦК України, сторони у п.6.3. договору чітко передбачили «...в будь-якому випадку, споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - у разі коли на поточному рахунку із спеціальним режимом використання споживача надходять недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу ...». Отже, сторони прямо передбачили в договорі обов`язок відповідача, за відсутності або несвоєчасності надходження грошей через рахунок зі спеціальним режимом використання відповідача, сплачувати власними коштами, в строки, передбачені п. 6.1. договору. Таким чином, умови договору, а саме п. 6.3 прямо встановлює, що відповідач не обмежується в здійсненні розрахунків з позивачем лише рахунками з спеціальним режимом використання, а тому він мав передбачену договором можливість сплатити заборгованість своїми коштами, тим самим - міг впливати на стан розрахунку.

При зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Крім того, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Таким чином, суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою. Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Втім, під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача.

Отже, враховуючи принципи добросовісності та справедливості, приймаючи до уваги мету створення та завдання Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», позивач не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача і вважає рішення господарського суду в частині зменшення пені незаконним, таким що порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню в цій частині.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідач зазначає, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки. Відповідач здійснював розрахунки за рахунок коштів державного бюджету, що перераховувались на підставі Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002р. №256, з урахуванням змін, внесених постановами КМУ від 08.11.2017р. №951, від 21.02.2018р. №114. Несвоєчасність здійснення державою компенсації пільг та субсидій мало наслідком несвоєчасну оплату відповідачем отриманого газу за договором №8022/1718-ТЕ-23. Майже весь залишок заборгованості за договором був компенсований державою лише 22.12.2018р., однак, позивач нараховує санкції та застосовує заходи відповідальності за період, коли вини відповідача в простроченні платежів не було.

Відповідач вважає, що з огляду на позицію, викладену у Постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у справі № 924/296/18, та висновки наведені і у постановах Вищого господарського суду України від 21 квітня 2015 року у справі № 922/1360/14, від 28 травня 2015 року у справі № 5021/1407/12, від 20 травня 2015 року у справі № 918/33/15, від 29 жовтня 2014 року у справі № 924/428/14, від 12 травня 2015 року у справі № 915/1624/14, від 22 квітня 2015 року у справі № 902/1522/14, від 21 квітня 2015 року у справі № 903/1034/14, від 4 червня 2015 року у справі № 918/1679/14, для застосування санкцій, передбачених підпунктом 8.2 договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків за порушення зобов`язання, встановлених частиною 2 статті 625 ЦК країни, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договорами про організацію взаєморозрахунків №814/30 від 15.10.2014 р. та № 1136 від 10.12.2014 р. та Порядку №256.

Задовольняючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд першої інстанції зважив на ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, а також прийняв до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, та зважив на правовий статус відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є забезпечення надання послуг з централізованого опалення (виробництво та розподілення тепла) та гарячого водопостачання у місті Южне, і те, що основним споживачем послуг відповідача з централізованого теплопостачання являється населення. Враховано судом також суспільну необхідність господарської діяльності відповідача. При цьому, стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, проте не є і не може бути джерелом збагачення кредитора, при цьому, сплата надмірних штрафних санкцій зачіпатиме не лише майнові інтереси відповідача, а й інші суспільні інтереси, зокрема, можливість вчасного та якісного отримання споживачами послуг з теплопостачання, що надаються відповідачем.

Отже, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення пені не було об`єктивно оцінено, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, є безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 13.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж Южтеплокомуненерго (споживач) було укладено договір №8022/1718-ТЕ-23 постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п.2.1. даного договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. (включно) природний газ обсягом до 6750тис. куб. м. загалом за період.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п.3.7. договору).

Згідно з п.5.2. договору ціна за 1000 куб. метрів на дату укладання договору становить 4942грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40грн.

Як передбачено п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20. Сторони погодили, що із урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором (п.п. 8.1., 8.2., 8.3. договору).

У пп. 3, 4 п. 11.3 сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору; будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

Згідно з п. 12.1. договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017р. до 31.03.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 31 581 307,38 грн., що підтверджується підписаними між позивачем та відповідачем актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2017р. на суму 4971519,55грн., від 31.12.2017р. на суму 5823771,41грн., від 31.01.2018р. на суму 7377595,51грн., від 28.02.2018р. на суму 668771801грн., від 31.03.2018р. на суму 6720702,90грн. та сторонами не оспорюється.

На підтвердження проведення відповідачем у період з 01.09.2017р. по 31.10.2018р. оплати в сумі 26084690,16грн. за спожитий за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року природний газ, позивачем подано до матеріалів справи сальдо по Підприємству Южтеплокомуненерго КПТМ та довідку по операціях по Підприємству Южтеплокомуненерго КПТМ за договором №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р.

На підтвердження погашення основного боргу в сумі 5134279,51грн. перед позивачем у повному обсязі, відповідачем подано до матеріалів справи картку оборотів рахунку 631 за період з жовтня 2017р. по грудень 2018р., акт звіряння розрахунків станом на 28.02.2019р., платіжні доручення №27 від 22.12.2018р., №1 від 21.11.2018р., №2 від 21.11.2018р., №20 від 29.10.2018р., №19 від 28.09.2018р., №18 від 27.08.2018р., №17 від 26.07.2018р., №16 від 26.06.2018р., №15 від 20.06.2018р., №13 від 25.05.2018р., №12 від 27.04.2018р., №8 від 28.03.2018р., №6 від 28.02.2018р., №1 від 05.02.2018р., №№1, 2 від 21.11.2018р., виписки по рахунках за 22.12.2018р., 26.11.2018р., 30.10.2018р., 28.09.2018р., 28.08.2018р., 27.08.2018р., 30.07.2018р., 27.07.2018р., 27.06.2018р., 26.06.2018р., 18.06.2018р., 28.05.2018р., 28.03.2018р., 28.02.2018р., 08.02.2018р., 05.02.2018р.

Також відповідачем подано до матеріалів справи складені та підписані між ним та Управлінням праці та соціального захисту населення Южненської міської ради акти звірки розрахунків від 31.12.2018р., від 30.11.2018р., від 01.11.2018р., від 01.10.2018р., від 31.08.2018р., від 31.08.2018р., від 31.07.2018р., від 30.06.2018р., від 31.05.2018р., від 02.05.2018р., від 02.04.2018р., від 01.03.2018р., від 02.02.2018р., від 01.02.2018р., від 01.01.2018р., від 01.12.2018р., від 01.11.2017р. щодо стану фінансування розпорядником бюджетних коштів витрат на надання пільг на оплату теплової енергії на природному газі.

10.10.2018 року між Головним Управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області (сторона перша), Департаментом фінансів Одеської обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства та енергоефективності Одеської обласної державної адміністрації (сторона третя), КПТМ Южтеплокомуненерго (сторона четверта), НАК Нафтогаз України (сторона остання) було укладено два договори №41/110 та №42/110, предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам (далі - субвенція), визначена статтею 21 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік (далі - Закон), відповідно до Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018р. № 110.

У пунктах 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 вказаних договорів сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору. Казначейство перераховує кошти, залучені з єдиного казначейського рахунка, стороні першій у сумах 446274грн., 226943,06грн. на підставі доведеного Мінфіном рішення. Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн. для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн. для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн., для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2018 рік згідно з договором від 13.09.2017р. №8022/1718-ТЕ-23. Сторона остання перераховує до спеціального фонду державного бюджету кошти у сумах 446274грн., 226943,06грн. для сплати грошових зобов`язань із сплати дивідендів (доходу), нарахованих на акції (частки) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.

Відповідно до п.10 вказаних договорів з метою виконання договору сторони зобов`язалися: 1) забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; 2) не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; 3) перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання - як сплату грошових зобов`язань із сплати дивідендів (доходу), нарахованих на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутному капіталі яких є державна власність, до державного бюджету не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунки; 4) обмінюватися наявною інформацією для задоволення взаємних інтересів у процесі виконання договору; 5) забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому договором.

Спір у справі стосується стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконання відповідачем договору постачання природного газу №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017 року щодо своєчасної оплати поставленого природного газу.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Дії сторін (передача постачальником природного газу споживачу за актом приймання - передачі, прийняття природного газу споживачем) відповідають змісту правовідносин за договором поставки.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з статтею 526 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 вказаного Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно, для застосування санкцій, визначених умовами договору, а також наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Відповідно до умов договору постачання природного газу №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» на НАК Нафтогаз України покладено обов`язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (яка була чинною на час існування спірних правовідносин між сторонами), споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами. Для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів. Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 30.09.2015 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ" (в редакції станом на момент виникнення правовідносин між сторонами) затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ.

Відповідно до вказаного Порядку постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу (газопостачальні підприємства), та їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов`язків (оптові продавці), відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, в порядку, визначеному Національним банком.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання для виконання покладених на них спеціальних обов`язків щодо постачання та продажу природного газу. При цьому, якщо для певної категорії (групи) споживачів встановлено ціни, які відрізняються від звичайних чи ринкових цін, газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають в установах уповноваженого банку окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання для кожної такої категорії (групи) споживачів. Газопостачальні підприємства і оптові продавці обумовлюють у відповідному договорі про відкриття банківського рахунка право уповноваженого банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ, без застосування платіжних вимог. Уповноважений банк подає НКРЕКП перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств і оптових продавців подається уповноваженим банком до НКРЕКП на затвердження та доводиться до відома Національного банку, підприємств поштового зв`язку, а також споживачів та інших учасників розрахунків шляхом опублікування в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України та розміщується на офіційному веб-сайті НКРЕКП. Газопостачальні підприємства інформують упродовж 10 робочих днів від дня відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання споживачів про відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Газопостачальні підприємства укладають у двомісячний строк із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів за спожитий природний газ виключно на такий рахунок. Під час укладення договорів купівлі-продажу природного газу між газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями, а також договорів постачання природного газу між газопостачальними підприємствами та споживачами визначаються умови щодо оплати за природний газ виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання. У разі припинення (закінчення строку виконання) спеціальних обов`язків газопостачальних підприємств і оптових продавців газопостачальні підприємства і оптові продавці закривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання у порядку, визначеному нормативно-правовими актами Національного банку. Про закриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання уповноважений банк у дводенний строк письмово повідомляє НКРЕКП.

Згідно з положеннями частин 1-3 статті 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз".

Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Цим Порядком передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в цьому випадку - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (позивачу).

Отже, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Таким чином, у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, що, зокрема, виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, 3% річних та інфляційних (правова позиція Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі 906/278/18).

Аналогічні положення закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002, згідно з п. 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Таким чином, Держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком, Держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу Держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів Державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Отже, оплата за природний газ проводилася в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №792, відповідними постановами НКРЕКП, з дотриманням умов договору, а остаточний розрахунок проводився на підставі актів звірки розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 134 279,51 грн. основного боргу за спожитий у березні 2018р. газ, однак судом установлено, і це не заперечується сторонами, наявні у справі акт звіряння розрахунків станом на 28.02.2019р., досліджені судом платіжні доручення свідчать про повне погашення відповідачем основної заборгованості у строк до 27.12.2018р. включно, тобто до звернення позивача до господарського суду з даним позовом, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вказаної позовної вимоги.

З підстав неналежного та несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню в розмірі 926518,33грн., а також 180 587,29 грн. 3% річних та 235 533,70 грн. втрат від інфляції.

Суд, перевіривши обчислені позивачем розрахунки пені, 3% річних та втрат від інфляції, встановив, що вони є арифметично вірними.

Судом установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що розрахунки за заборгованістю за договором №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017р. за листопад, грудень 2017р. здійснювались згідно з постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005р.

Так, п. 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та субвенцій, затвердженого Постановою КМУ №20 від 11.05.2005р., визначено, що розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Отже, за заборгованістю за листопад 2017р., яка виникла 26.12.2017р., відповідач мав здійснювати розрахунки із споживачем згідно з вказаною Постановою, що передбачає підписання спільних протокольних рішень, у т.ч. за участю постачальника та споживача, яких до справи не подано та яких в матеріалах справи не міститься, отже відповідачем не доведено дотримання ним встановленого цією Постановою порядку проведення розрахунків, ніж той, що передбачений умовами договору №8022/1718-ТЕ-23, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 33220,22грн., трьох процентів річних в сумі 6076,87грн. за заборгованістю за листопад 2017р., є правомірними.

Разом з тим, відповідач звернувся до господарського суду з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому просив суд зменшити заявлену позивачем до стягнення з нього пеню до 1 грн. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилався на ступінь виконання ним зобов`язання, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, а також на ряд об`єктивних обставин, що не дозволяли йому своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання та які не залежали від нього. Так, відповідач зазначав, що основним різновидом його господарської діяльності є забезпечення надання послуг із централізованого опалення (виробництво та розподілення тепла) та гарячого водопостачання у місті Южне. Більше 90% споживачів послуг відповідача з централізованого теплопостачання є населення. Відповідач вказує, що знаходиться у тяжкому фінансовому стані. Станом на 31.05.2019р. заборгованість категорії споживачів «населення» становила 17 835 674,18 грн., розмір нарахованих та не профінансованих пільг та житлових субсидій за рахунок субвенцій з державного бюджету склав 420895.26 грн. Відповідно до Звіту про фінансові результати за 2018 рік фінансовий результат від операційної діяльності у 2018 році - збиток у розмірі 1 млн. 69 тис.грн. (у 2017 році - 4 мли. 077 тис.грн.). Відповідач відмічає, що за результатами діяльності у 2018 році НАК «Нафтогаз України» як окрема юридична особа отримала чистий прибуток в сумі 13,6 млрд грн. Фінансові результати Нафтогазу підтверджено незалежним аудитором ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК». Фінансова звітність Нафтогазу як окремої юридичної особи є публічно доступною за посиланням http://www.naftogaz.com/files/Zvity/2018-Naftogaz-separate-financial-statements-UKR-with-AR.pdf. Крім того, відповідач просить суд врахувати ступінь виконання ним зобов`язання, а саме, повну сплату суми основного боргу на момент звернення позивача до суду. Відповідач зазначає, що докази настання для позивача негативних наслідків, зокрема, у вигляді збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань саме за договором №8022/1718-ТЕ-23 в матеріалах справи відсутні. Послався відповідач також і на несвоєчасне затвердження тарифу на теплову енергію органом місцевого самоврядування. Тарифи на теплову енергію та послуги з централізованого опалення встановлені НКРЕКП для Комунального підприємства теплових мереж Южтеплокомуненерго довгий час не відповідали економічно-обґрунтованим тарифам на дані послуги через значне зменшення обсягів реалізації теплової енергії та зміну вартості витрат за всіма статтями витрат. Тобто різниця між діючим та економічно-обґрунтованим тарифом становила 20,83%. Відповідач відмічає, що незважаючи на те, що заяву щодо встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для всіх категорій споживачів міста Южного та двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення населенню міста Южного підприємством було подано 21.11.2017р., рішення виконавчого комітету Южненської міської ради №1140 «Про встановлення двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення, що надаються населенню КПТМ «Южтеплокомуненерго» було прийнято лише 01.03.2018р. та введено в дію з 01.04.2018р. Таким чином, відповідач протягом дії договору №8022/1718-ТЕ-23 (з листопада 2017 року по березень 2018 року) вимушений був виробляти та продавати теплову енергію за економічно необґрунтованим тарифом.

Також відповідач вказував, що дефіцит грошових коштів для проведення ним поточних розрахунків також обумовлений виконанням вимог Порядку розподілу коштів, що надходять па поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого Постановою КМУ від 18.06.2014р. №217 (в редакції Постанови КМУ від 10.09.2014р. №444), відповідного до якого, сплачені споживачами теплової енергії кошти за встановленими нормативами перераховуються гарантованому постачальникові природного газу за встановленими нормативами, внаслідок чого Комунальне підприємство теплових мереж Южтеплокомуненерго фактично обмежене у вільному розпорядженні цими коштами. Таким чином, починаючи з жовтня 2014р. відповідач законодавчо обмежений у можливості регулювання напрямів витрачення коштів, що надходять від споживачів, оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" Національною комісією щомісячно встановлюється норматив розподілу коштів, що надійшли на рахунки зі спеціальним режимом використання при якому більшість коштів у автоматичному порядку перераховується на користь ПАК «Нафтогаз України». Грошові кошти, які отримуються відповідачем за встановленим алгоритмом, витрачаються на оплату праці працівників підприємства та підтримання належного технічного стану теплових інженерних мереж міста. За даних обставин підприємство не має додаткових власних коштів для погашення заборгованості перед ПАТ НАК «Нафтогаз України». Отже, державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що. по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

На підтвердження вказаного клопотання відповідач подав до суду постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1101 від 09.06.2016р. «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 31.03.2015р. №1171» та додаток №96 до неї, заяву КПТМ «Южтеплокомуненерго» на ім`я міського голови м. Южне №01-10-1211 від 21.11.2017р. про встановлення тарифів, рішення Виконавчого комітету Южненської міської ради №1140 від 01.03.2018р. «Про встановлення двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення, що надаються населенню КПТМ «Южтеплокомуненерго», підписані головним бухгалтером довідки щодо доходів та витрат КПТМ «ЮТКЕ» за січень-грудень 2017р., січень-грудень 2018р., звіти про фінансові результати за 2017, 2018р.р., підписану головним бухгалтером оперативну інформацію по заборгованості за енергоносії по КПТМ «ЮТКЕ».

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Здійснивши аналіз доводів відповідача та наданих ним доказів господарський суд першої інстанції визнав доведеними обставини, на які послався відповідач, про те, що господарська діяльність відповідача в частині виробництва та постачання теплової енергії в гарячій воді є збитковою, що зумовлено невиконанням населенням зобов`язань за отримані послуги з централізованого опалення, а також наявністю категорії населення у місті Южне, які користуються пільгами та субсидіями.

Відповідно до частини 1 статті 73, частин 1, 3 статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Однак, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача, понесення позивачем збитків саме в результаті порушення (несвоєчасного виконання) відповідачем умов договору № №8022/1718-ТЕ-23 від 13.09.2017.

Отже, місцевий господарський суд, врахувавши ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого природного газу (зобов`язання були виконані повністю), встановивши обставини збиткової господарської діяльності відповідача, відсутності в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання та обставини того, що несвоєчасна оплата за отриманий природний газ була спричинена неналежною платіжною дисципліною населення у здійсненні оплати послуг з централізованого опалення, взявши до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором постачання природного газу, правильно визнав зазначені обставини винятковими та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення з відповідача 33220,22грн. пені за зобов`язаннями листопада 2017р. до 1 грн.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів не бере до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом першої інстанції норми, закріпленої у статті 233 ГК України, оскільки суд в повній мірі з`ясував всі обставини, передбачені зазначеною нормою, зокрема правильно встановив, що даний випадок є винятковим для зменшення пені.

Місцевий господарський суд з огляду на надане суду законом право на зменшення розміру штрафних санкцій та віднесення законом визнання розміру, до якого вони підлягають зменшенню, на розсуд суду, правильно задовольнив позовні вимоги про стягнення пені частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 1 грн та, відповідно, правильно відмовив у задоволенні решти частини позовних вимог про стягнення пені.

Слід зазначити, що задоволення місцевим господарським судом позовної вимоги про стягнення пені частково, свідчить про те, що суд в однаковій мірі врахував матеріальний стан та інтереси як позивача, так і відповідача. Наведеним спростовується посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при зменшенні пені не врахував інтереси позивача.

Заявлена до стягнення сума трьох процентів річних в розмірі 6076,87грн., що нарахована за заборгованістю листопада 2017р., як така, що є засобом запобігання знеціненню коштів кредитора внаслідок економічних процесів та не є штрафною санкцією, правильно була стягнута з відповідача у повному обсязі.

Щодо нарахування пені в сумі 893298,11грн., трьох процентів річних в сумі 174510,42грн., втрат від інфляції в сумі 235533,70 грн. за заборгованістю грудня 2017р., яка виникла 26.01.2018р., та заборгованістю за січень березень 2018р. судом враховано, що зазначена заборгованість погашалась відповідачем з врахуванням Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р., відповідно до п.5 якого головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця інформацію про суми нарахованих соціальних виплат, пільг та житлових субсидій населенню та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад: до 5 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг і житлових субсидій населенню на придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу.

Крім того, положення Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р., встановлюють норматив розподілу коштів, що надійшли на рахунки зі спеціальним режимом використання, при якому більшість коштів у автоматичному порядку перераховується на користь ПАК «Нафтогаз України», та які не надходять КПТМ «ЮТКЕ», а спрямовуються власне постачальнику, тобто, у вказаних розрахунках відповідач участі не приймає.

На відповідача покладений обов`язок щодо складання та підписання актів звірок, що і було своєчасно виконано відповідачем шляхом підписання між ним та Управлінням праці та соціального захисту населення Южненської міської ради актів звірки розрахунків щодо стану фінансування розпорядником бюджетних коштів витрат на надання пільг на оплату теплової енергії на природному газі за 2017-2018р. Таким чином, відповідачем дотримано порядку зміни строків розрахунків за договором №8022/1718-ТЕ-23, з врахуванням Постанови КМУ №256, за заборгованістю, що утворилась після 01.01.2018р., з підстав чого на заборгованість за грудень 2017р., січень-березень 2018р. не може бути нараховано пеню, втрати від інфляції та три проценти річних, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача пені в сумі 893298,11грн., 3% річних в сумі 174510,42грн. та втрат від інфляції в сумі 235533,70грн., які нараховані позивачем на суми, які сплачені за актами звірок.

З наведеного вбачається, що виходячи з підстав позову та встановлених судом фактичних обставин, встановлених у цій справі, відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині, а тому суд правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таке застосування норм матеріального права узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.07.2019 у справі № 918/553/18.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 30072,64 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 25 червня 2019 року у справі № 916/469/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 30.09.2019р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Лавриненко Л.В.

Філінюк І.Г.