ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/641/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Бідюк Вікторії Вікторівни, м. Одеса,

до Управління освіти Каховської міської ради Херсонської області, м. Каховка, Херсонська область,

стягнення 32 331,08 грн.

у с т а н о в и в:

Позиція та докази позивача

Правовими підставами позову Фізичної особи - підприємця Бідюк Вікторії Вікторівни (позивач) до Управління освіти Каховської міської ради Херсонської області (відповідач) про стягнення 32331,08грн. заборгованості за договором вказано норми ст.ст.623, 625, ч.1 та ч.3 ст.692, ч.1 та ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, а в якості фактичних обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, зазначено про те, що на виконання укладеного між сторонами у справі договору № 11 від 14.02.2018 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти, в редакції додаткових угод від 27.12.2018, 29.12.2018 та 09.01.2019 до цього договору, протягом січня-квітня 2019 року позивач передав відповідачу товар загальною вартістю 116101,08грн, який відповідач, в порушення умов зазначеного договору, оплатив лише частково, в сумі 83770грн., через що у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за цим договором 32331,08грн.

На підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, у позовній заяві зазначено та подано разом з нею:

- договір № 11 від 14.02.2018 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти, з додатками № 1, № 2 та додатковими угодами від 27.12.2018, 29.12.2018, 09.01.2019 до цього договору (а.с.8-18);

- акти звірки взаєморозрахунків між сторонами за січень-квітень 2019 року (а.с.19-22);

- реєстр зведених видаткових накладних та зведені видаткові накладні №1 від 31.01.2019, №2 від 31.01.2019, №5 від 28.02.2019, №6 від 28.02.2019, №9 від 31.03.2019, №10 від 31.03.2019, №13 від 30.04.2019, №14 від 30.04.2019 (а.с.23-31);

- виписку по банківському рахунку позивача з 19.02.2019 по 30.04.2019 (а.с.32-34);

- адресований позивачу лист відповідача від 03.08.2018 № 786/01-10 "Про зміну найменування замовника товару"(а.с.36).

Позиція та докази відповідача

Згідно наданого відзиву на позов відповідач підтвердив факти:

- укладання між сторонами договору № 11 від 14.02.2018 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти, з додатковими угодами від 27.12.2018, 29.12.2018, 09.01.2019;

- передачі позивачем відповідачеві протягом січня-квітня 2019 року товару загальною вартістю 116101,08грн., який відповідач оплатив частково в сумі 83770грн;

- наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 32331,08грн.

Поряд з цим, у відзиві відповідач зазначив, що за відсутністю договірних відносин між сторонами вказаний борг може бути сплачений відповідачем лише за рішенням суду.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 13.08.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомленням сторін, встановлено строки, 03.09.2019 відповідачу для надання відзиву на позов та 10.09.2019 позивачу для надання відповіді на відзив.

02.09.2019 до суду надійшли відзив відповідача на позовну заяву та заява відповідача про проведення розгляду справи за відсутності його представника.

Позивач відповіді на відзив не надав, заяв та клопотань по справі не подав.

Обставини, які встановлено судом

Фізична особа-підприємець Бідюк Вікторія Вікторівна (надалі - позивач), як виконавець, та відділ освіти Каховської міської ради Херсонської області (ідентифікаційний код юридичної особи 02146707), як замовник, теперішньою назвою якого є Управління освіти Каховської міської ради Херсонської області (надалі - відповідач), уклали 14.02.2018 між собою договір № 11 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти, за яким позивач зобов`язався до 31.12.2018 поставити та передати у власність замовника товар хлібопродукти, свіжовипечені хлібобулочні та кондитерські вироби (хліб пшеничний вищого ґатунку, хліб житньо-пшеничний, батон вищого ґатунку, вироби хлібобулочні в асортименті (по типу булочка) у загальній кількості 36000кг., загальною вартістю 431800грн. (без урахування податку на додану вартість), а замовник зобов`язався прийняти вказаний товар та оплатити його за рахунок бюджетних коштів.

За пунктами 10.2. та 11.3 вказаного договору від 14.02.2018 № 11 передбачено, що дію даного договору може продовжено на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% (двадцять відсотків) суми, визначеної в договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

В подальшому до цього договору було укладено три додаткові угоди:

- від 27.12.2018, за якою позивач та відповідач узгодили зменшити до 418854,78грн. загальну вартість договору, в порядку п.1 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" та п.п.1 п.11.2 вказаного договору, виходячи з розміру фактичного фінансування відповідних бюджетних видатків, про що внесли відповідні зміни до п.3.1. договору;

- від 29.12.2018, за якою позивач та відповідач узгодили продовжити дію договору на строк, достатній для проведення закупівлі на 2019 рік хліба пшеничного вищого ґатунку, хліба житньо-пшеничний, батону вищого ґатунку, виробів хлібобулочних (по типу булочка);

- від 09.01.2019, за якою позивач та відповідач узгодили, що вартість закупівлі хліба пшеничного вищого ґатунку, хліба житньо-пшеничного, батона вищого ґатунку, виробів хлібобулочних здобних в асортименті (по типу булочка) на час проведення процедури закупівлі на початку 2019 року визначається в межах 20% (двадцяти відсотків) вартості, передбаченої у п. 3.1 договору та становить 83770грн.

Протягом січня-квітня 2019 року позивач передав відповідачу товар загальною вартістю 116101,08грн., на підставі зведених видаткових накладних №1 від 31.01.2019 на суму 16350,12грн., №2 від 31.01.2019 на суму 14807,88грн., №5 від 28.02.2019 на суму 17982грн., №6 від 28.02.2019 на суму 14341,86грн., №9 від 31.03.2019 на суму 19080,36грн., №10 від 31.03.2019 на суму 13501,08грн., №13 від 30.04.2019 на суму 12154,86грн., №14 від 30.04.2019 на суму7882,92грн.

Відповідач вказаний товар оплатив частково, у сумі 83770грн, сплативши 31158грн. 19.02.2019, 32323,86грн. 27.03.2019, 20288,14грн. 29.03.2019.

Розмір несплаченого відповідачем на користь позивача залишку вартості вказаного товару, саме в сумі 32331,08грн., додатково уточнений (узгоджений) між сторонами за складеним ними актом звіряння взаєморозрахунків станом на 30.04.2019 та не заперечується відповідачем.

Правові норми, що підлягають застосуванню

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ст.181 Господарського кодексу України за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками, разом з тим, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, шляхом обміну листами, факсограмами тощо, шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається

Відповідно до ч. 1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Відповідно ж до ч.1 та ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівля за бюджетні кошти товарів з вартістю, що дорівнює або перевищує 200 000,00грн., має укладатися у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі":

- договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, з урахуванням особливостей визначених цим Законом (за частиною 1 цієї статті);

- дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% (двадцять відсотків) суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (за частиною 5 цієї статті).

Відповідно до ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним, зокрема, якщо його укладено з порушенням вимог ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами (стороною) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України (за частиною 1 цієї статті);

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (за частиною 2 цієї статті);

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин) (за частиною 3 цієї статті).

Відповідно до ст.216 Цивільного кодексу України:

- недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, при цьому, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (за частиною 1 цієї статті);

- правові наслідки недійсності правочину, що передбачені за частинами першою та другою ст.216 Цивільного кодексу України, застосовуються, якщо законом не встановлено особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (за частиною 3 цієї статті);

- правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть бути змінені за домовленістю сторін (за частиною 4 цієї статті);

- вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою (за частиною 5 цієї статті).

Відповідно до ст.228 Цивільного кодексу України:

- правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (за частиною 1 цієї статті);

- правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (за частиною 2 цієї статті).

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

Наявність укладеного між сторонами справи договору № 11 від 14.02.2018 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Поряд з цим, в силу приписів закону (ч.1 ст.203 Господарського кодексу України, ч.5 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі") та умов вказаного договору № 11 від 14.02.2018 (п.3.1. договору, в редакції додаткової угоди від 27.12.2018 до договору, в частині встановлення загальної вартості договору в сумі 418854,78грн., та додаткова угода від 09.01.2019 до договору, в частині встановлення того, що вартість закупівлі хлібобулочних виробів на час проведення процедури закупівлі на початку 2019 року визначається в межах 20% вартості, передбаченої у п. 3.1 договору та становить 83770грн.), зобов`язання сторін за даним договором припинилися внаслідок їхнього належного виконання, після того як позивач у 2019 році передав до закладів освіти м. Каховка Херсонської області (за визначеним договором переліком) хлібобулочні вироби, в асортименті згідно даного договору, загальною вартістю 83770грн., а відповідач сплатив позивачеві грошові кошти у сумі 83770грн. за цей товар.

Відповідно, після вказаного належного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором цей договір втратив чинність (дія договору закінчилася).

Передача позивачем відповідачеві хлібобулочних виробів загальною вартістю 32331,08грн., а саме, за видатковими (зведеними) накладними №10 від 31.03.2019, в частині передачі товару вартістю 12293,30грн. за цією накладною, №13 від 30.04.2019 на суму 12154,86грн., №14 від 30.04.2019 на суму7882,92грн., відбулася поза межами укладеного 14.02.2018 між сторонами договору № 11 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти.

Аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань, які виникли у зв`язку з зазначеною передачею позивачем відповідачеві товару (хлібобулочних виробів) загальною вартістю 32331,08грн., вказують на те, що за своєю юридичною природою між позивачем мало місце укладання трьох усних угод про купівлю-продаж товару (хлібобулочних виробів), що підтверджується письмовими доказами - відповідними видатковими (зведеними) накладними №10 від 31.03.2019 на суму 13501,08грн., №13 від 30.04.2019 на суму 12154,86грн., №14 від 30.04.2019 на суму7882,92грн.

Поряд з цим, після передачі позивачем відповідачеві на умовах укладеного 14.02.2018 між ними договору № 11 хлібобулочних виробів загальною вартістю 83770грн. для закладів освіти м. Каховка Херсонської області подальше забезпечення цих закладів у 2019 році хлібобулочними виробами було повинно здійснюватися:

- на підставі договору про закупівлі таких виробів на 2019 рік за державні кошти, укладеного в порядку передбаченому Законом України "Про публічні закупівлі";

- за рахунок (за наявності) відповідних бюджетних призначень (коштів), розпорядником яких є відповідач.

Суду не повідомлено про будь-які об`єктивні обставини, які стали на заваді укладанню відповідачем договору про закупівлі хлібобулочних виробів на 2019 рік за бюджетні кошти для закладів освіти м. Каховка Херсонської області у формі єдиного документа, що складений між відповідачем та суб`єктом господарювання, що визначений постачальником товару, в порядку передбаченому Законом України "Про публічні закупівлі", підписаний ними та скріплений їхніми печатками. Докази наявності таких обставин у справі відсутні.

Таким чином, відповідачем в порушення припису ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", за яким "умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури", було укладено з позивачем три усні угоди про купівлю-продаж товару (хлібобулочних виробів) на загальну суму 32331,08грн., що підтверджується письмовими доказами-відповідними видатковими (зведеними) накладними №10 від 31.03.2019, в частині передачі товару вартістю 12293,30грн. за цією накладною, №13 від 30.04.2019 на суму 12154,86грн., №14 від 30.04.2019 на суму7882,92грн., при цьому, зміст кожної з цих угод не відповідає вимогам ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки ці угоди було укладено без проведення передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" процедур, незважаючи на закінчення на час укладання цих трьох угод дії продовженого в порядку ч.5 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" договору № 11 від 14.02.2018 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти.

Докази іншого у справі відсутні.

Відповідачем був прийнятий від позивача товар хлібобулочні вироби загальною вартістю 32331,08грн., на підставі видаткових накладних (зведених) №10 від 31.03.2019 на суму 13501,08грн., №13 від 30.04.2019 на суму 12154,86грн., №14 від 30.04.2019 на суму7882,92грн., за відсутності відповідних бюджетних призначень на оплату цього товару.

Докази іншого у справі відсутні.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач вказав про відсутність й на теперішній час бюджетних призначень для погашення боргу перед позивачем в сумі 32331,08грн. по оплаті зазначеного товару.

Таким чином, відповідачем, в порушення припису ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України, за яким "будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення", було укладено з позивачем три усні угоди про купівлю-продаж товару (хлібобулочних виробів) на загальну суму 32331,08грн., що підтверджується письмовими доказами-відповідними видатковими (зведеними) накладними №10 від 31.03.2019, в частині передачі товару вартістю 12293,30грн. за цією накладною, №13 від 30.04.2019 на суму 12154,86грн., №14 від 30.04.2019 на суму7882,92грн.

Висновки суду

Позовні вимоги заявлено позивачем, саме як вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати товару за договором № 11 від 14.02.2018 про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх договірних зобов`язань за цим договором, в частині здійснення оплати переданого відповідачеві позивачем у 2019 році товару загальною вартістю 32331,08грн. Проте, при розгляді справи доведено здійснення передачі позивачем відповідачеві вказаного товару поза межами договірних відносин цих сторін за вказаним договором №11 від 14.02.2018, й тому позовні вимоги про стягнення 32331,08грн. на користь позивача як заборгованості відповідача за вказаним договором задоволенню не підлягають.

При цьому, суд не має правових підстав стягнути з відповідача вказаний несплачений відповідачем залишок вартості товару позивача в сумі 32331,08грн., як заборгованість відповідача перед позивачем за трьома укладеними між ними усними угодами про купівлю-продаж товару (хлібобулочних виробів) на загальну суму 32331,08грн., що підтверджується письмовими доказами-відповідними видатковими (зведеними) накладними №10 від 31.03.2019, в частині передачі товару вартістю 12293,30грн. за цією накладною, №13 від 30.04.2019 на суму 12154,86грн., №14 від 30.04.2019 на суму7882,92грн., оскільки кожна з цих трьох угод є нікчемною, при цьому, кожна в силу двох підстав:

-в силу приписів ч.1 ст.203, ч.2 ст.215, ч.1 та ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, як правочин, що порушує публічний порядок,а саме, правочин,що спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи: у даному випадку - спрямований на незаконне заволодіння товаром відповідача у даній справі (оцінюючи заволодіння відповідачем товаром позивача загальною вартістю 32331,08грн., саме, як "незаконне заволодіння" суд виходить з того, що отримуючи від позивача на підставі видаткових накладних цей товар, відповідач не мав наміру здійснити розрахунок за цей товару у встановленому законодавством України порядку оплати товару за укладеним у спрощений спосіб договором купівлі-продажу (за ч.1 та ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України "покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором), оскільки був обізнаний з власною неплатоспроможністю за даними угодами, через відсутність відповідних бюджетних призначень для оплати цього товару;

- в силу приписів ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України та ст.37 Закону України "Про публічні закупівлі", як договір про закупівлю, що укладений з порушенням вимог ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі".

При цьому, суд, також, не має правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаного несплаченого відповідачем залишку вартості товару позивача в сумі 32331,08грн., внаслідок застосування наслідків нікчемного правочину, оскільки, відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, за якими "судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності" та "кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень" та приписів ч.1 ст.14 цього ж Кодексу, за якими "суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог та на підставі поданих учасниками справи доказів" позивач на власний розсуд визначає предмет та підставу позову. Дана справа розглядається за позовом про стягнення грошової суми в розмірі 32331,08грн., саме, як заборгованості за господарським договором, що виникла з підстав його неналежного виконання.

Таким чином, за вказаних встановлених судом фактичних обставин та з урахуванням наведених положень правових норм позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у справі є витрати позивача на сплату судового збору за квитанцією від 24.07.2019 № N1BCG3309M у сумі 1921грн., які відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а саме "у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог", покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Відмовити в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.09.2019

Суддя К.В. Соловйов