СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа № 908/3199/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

за участі секретаря судового засідання Гончарова О.В.,

за участі представників учасників справи:

АТ ДТЕК Донецькі електромережі- ОСОБА_1, довіреність № 913 від 08.01.2019,

боржника не зявився;

органу ДВС не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі, м. Краматорськ Донецької області (вх. №2611 Д/2-5)

на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2019 (суддя Паляниця Ю.О., повний текст ухвали складено та підписано 23.07.2019), винесену за результатом розгляду скарги Акціонерного товариство ДТЕК Донецькі електромережі на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ по справі № 908/3199/15

за позовом Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м. Краматорськ Донецька область

до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 12152203,85 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.07.2015 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу про стягнення 12152203,85 грн задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача борг за активну електроенергію 9331413,97 грн; борг за реактивну електроенергію 245358,66 грн; пеню 770362,63 грн; 3% річних 110913,42 грн; суму інфляційних 1527926,58 грн, а також судовий збір в сумі 72080,35 грн; розстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2015р. по справі №908/3199/15 строком на 12 місяців наступним чином: серпень 2015 року 1004837,97 грн, вересень 2015 року 1004837,97 грн, жовтень 2015 року 1004837,97 грн, листопад 2015 року 1004837,97 грн, грудень 2015 року 1004837,97 грн, січень 2016 року 1004837,97 грн, лютий 2016 року 1004837,97 грн, березень 2016 року 1004837,97 грн, квітень 2016 року 1004837,97 грн, травень 2016 року 1004837,96 грн, червень 2016 року 1004837,96 грн, липень 2016 року 1004837,96 грн; в іншій частині позов залишено без задоволення.

10.08.2015 на виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідний наказ.

09.07.2019 стягувач (найменування та організаційно-правова форма якого була змінена на Акціонерне товариство ДТЕК Донецькі електромережі) звернувся до господарського суду Донецької області із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в якій просив суд:

- визнати незаконною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 30.11.2018 ВП №49738317, винесену головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_2;

- зобовязати головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_2 скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 30.11.2018 та продовжити примусове виконання ВП №49738317.

В обґрунтування скарги посилається на те, що заборгованість, стягнута рішенням господарського суду Донецької області від 22.07.2015 по справі №908/3199/15, не включена до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (№1730-VIII від 03.11.2016), внаслідок чого органом примусового виконання рішень неправомірно винесено постанову від 30.11.2018 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №49738317 на підставі п.10 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження. Окрім того, скаржник вважав, що приймаючи оскаржувану постанову державний виконавець не врахував приписи ч.4 ст.34 Закону України Про виконавче провадження.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.07.2019 у справі № 908/3199/15 у задоволенні скарги відмовлено.

Стягувач з ухвалою господарського суду Донецької області від 18.07.2019 у справі № 908/3199/15 не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу АТ ДТЕК Донецькі електромережі.

Апеляційну скаргу, з урахуванням додаткових пояснень (вх.№8153 від 29.08.2019), обґрунтовує тим, що заборгованість, стягнута рішенням господарського суду Донецької області від 22.07.2015 по справі №908/3199/15, не включена до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом України №1730-VIII від 03.11.2016) внаслідок чого, органом примусового виконання рішень неправомірно винесено постанову від 30.11.2018 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №49738317 на підставі п.10 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження. До того ж, стягувач вважає, що при винесенні даної постанови державний виконавець не врахував приписи ч.4 ст.34 Закону України Про виконавче провадження.

При цьому, зазначає, що місцевий господарський суд не надав належної оцінки тому факту, що борг за активну електроенергію в сумі 9331413,97 грн. та борг за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електроенергії в сумі 245358,66 грн. сплачено в повному обсязі, залишок боргу за виконавчим провадженням №49738317 складається з : пені 770 362,63 грн, 3% річних 110913,42 грн., інфляційних нарахувань 15279326,58 грн. та судового збору 72080,35 грн., тоді як заходи, передбачені нормами Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (№1730-VIII від 03.11.2016), не застосовуються до заборгованості з оплати надання послуг з компенсації перетікань реактивної електроенергії та заборгованості зі сплати судового збору, оскільки така заборгованість не є кредиторською заборгованості в розумінні даного Закону.

Також звертає увагу на те, що станом на 01.07.2019 та на 19.08.2019 сума боргу КП «Компанія «Вода Донбасу», що була включена до Реєстру, врегульована (сплачена, списана) в повному обсязі, про що свідчать акти звіряння розрахунків заборгованості за спожиту електричну енергію, тому всі виконавчі провадження щодо стягнення зазначеної заборгованості закінчені у звязку з їх фактичним виконанням.

До апеляційної скарги АТ ДТЕК Донецькі електромережі надано копії постанов державної виконавчої служби, якими апелянт підтверджує закінчення інших виконавчих проваджень, боржником за якими є КП Компанія Вода Донбасу, а стягувачем АТ ДТЕК Донецькі електромережі.

Дослідивши надані апелянтом документи, колегія суддів приходить до висновку, що вони фактично є новими доказами по справі.

Зокрема, статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті).

У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані одночасно із позовною заявою (заявою), а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу, статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Оскільки скаржником не доведено обставин, за якими надані до апеляційної скарги документальні докази не були надані АТ ДТЕК Донецькі електромережі до суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про неможливість прийняття наданих документи під час апеляційного перегляду ухвали господарського суду Донецької області від 18.07.2019 у даній справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 поновлено АТ ДТЕК Донецькі електромережі пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Донецької області від 18.07.2019 у справі № 908/3199/15. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ ДТЕК Донецькі електромережі на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2019 у справі № 908/3199/15 та призначено її розгляд на 16.09.2019. Встановлено боржнику та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 в порядку підготовки справи до розгляду та на підставі ч. 1 ст. 267 ГПК України Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13) зобовязано невідкладно направити на адресу Східного апеляційного господарського суду матеріали виконавчого провадження №49738317 (копії), а також докази направлення сторонам виконавчого провадження постанови від 30.11.2018, яка винесена при примусовому виконанні наказу №908/3199/15 від 10.08.2015.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 оголошено в судовому засіданні перерву до 26.09.2019 о 9:20 год.

Представник скаржника в судових засіданнях 16.09.2019 та 26.09.2019 підтримав апеляційну скаргу.

КП Компанія Вода Донбасу у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№8392 від 05.09.2019) проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що на теперішній час Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» не виключено з Реєстру відповідно до процедури, встановленої пунктом 10 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 93 від 21.02.2017 та статтею 3 Закону України №1730-VIII.

Також вказує на те, що термін «кредиторська заборгованість», визначена у статі 1 Закону України №1730-VIII, не виключає з розміру заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до даного Закону, розмір зобовязань зі сплати неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, 3% процентів річних, нарахованих на суму заборгованості за спожиту електричну енергію.

Окрім цього, стверджує, що надані скаржником акти звіряння розрахунків заборгованості за спожиту електричну енергію, що стягнута за рішеннями господарського суду і виникла на розрахункову дату 01.07.2016 станом на 01.05.2017 і станом на 01.09.2018 не є безумовними доказами того, що заборгованість за наказом від 10.05.2015 не врегульована сторонами в порядку норм Закону №1730-VIII від 03.11.2016. Крім того, акти звіряння розрахунків заборгованості за спожиту електричну енергію, що стягнута за рішеннями господарського суду і виникла на розрахункову дату 01.07.2016, станом на 01.09.2018 взагалі не були підписані боржником.

Також звертає увагу на те, що заборгованість боржника, яку включено до Реєстру, погашена (списана) лише частково, про що свідчать постанови про закриття виконавчих проваджень.

Представник скаржника в судових засіданнях 16.09.2019 та 26.09.2019 підтримав апеляційну скаргу.

Представники боржника та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання 26.09.2019 не зявились, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується штампом на зворотному боці ухвали апеляційного господарського суду від 16.09.2019. Вимоги ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не виконані.

Враховуючи обмежений строк розгляду апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції, встановлений ч.2 ст.273 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів розглядає апеляційну скаргу за відсутності представників боржника та органу державної виконавчої служби відповідно до частини 1 статті 202 та статті 270 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи стягувача та боржника, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарським судом першої інстанції, на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №49738317 з виконання наказу господарського суду Донецької області від 10.08.2015 по справі №908/3199/15 про стягнення з Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго боргу за активну електроенергію 9331413,97 грн; боргу за реактивну електроенергію 245358,66 грн; пені 770362,63 грн; 3% річних 110913,42 грн; суми інфляційних 1527926,58 грн, а також судового збору в сумі 72080,35 грн; розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 22.07.2015р. по справі №908/3199/15 строком на 12 місяців наступним чином: серпень 2015 року 1004837,97 грн, вересень 2015 року 1004837,97 грн, жовтень 2015 року 1004837,97 грн, листопад 2015 року 1004837,97 грн, грудень 2015 року 1004837,97 грн, січень 2016 року 1004837,97 грн, лютий 2016 року 1004837,97 грн, березень 2016 року 1004837,97 грн, квітень 2016 року 1004837,97 грн, травень 2016 року 1004837,96 грн, червень 2016 року 1004837,96 грн, липень 2016 року 1004837,96 грн.

30.11.2018 головним державним виконавцем вказаного відділу ОСОБА_2 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №49738317. При цьому, державний виконавець керувався приписами п.10 ч.1 ст.34, ст.35 Закону України Про виконавче провадження.

Приймаючи дану постанову, державний виконавець виходив з того, що боржника- Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Стягувач у скарзі від 09.07.2019 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просив суд:

- визнати незаконною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 30.11.2018 ВП №49738317, винесену головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_2;

- зобовязати головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_2 скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 30.11.2018 та продовжити примусове виконання ВП №49738317.

В обґрунтування скарги посилається на те, що заборгованість, стягнута рішенням господарського суду Донецької області від 22.07.2015 по справі №908/3199/15, не включена до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (№1730-VIII від 03.11.2016), внаслідок чого органом примусового виконання рішень неправомірно винесено постанову від 30.11.2018 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №49738317 на підставі п.10 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження. Окрім того, скаржник вважав, що приймаючи оскаржувану постанову державний виконавець не врахував приписи ч.4 ст.34 Закону України Про виконавче провадження.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні даної скарги, виходив з того, що наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та Житлово-комунального господарства України №160 від 27.06.2017 Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії субєктів господарювання (далі наказ №160), Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу включено до переліку субєктів господарювання - теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

При цьому, приписами Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №93 від 21.02.2017 (далі Порядок №93), ч.3 ст.3 Закону №1730-VIII врегульовано питання виключення учасника процедури врегулювання заборгованості з реєстру у разі повного погашення відповідної заборгованості. Проте, як зазначив суд першої інстанції, на теперішній час Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу з реєстру за обґрунтованим зверненням постачальника електроенергії не виключено, внаслідок чого відсутні підстави вважати завершеною процедуру врегулювання заборгованості згідно з нормами закону №1730-VIII від 03.11.2016.

Також господарський суд першої інстанції зазначив, що :

- відповідно до змісту наказу №160 обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу з різниці в тарифах ,26 грн; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року 394804045,32 грн.Розшифрування цих сум реєстр не містить. Договір про реструктуризацію заборгованості, за змістом якого можливо визначити конкретні зобовязання сторін та заборгованість, яка реструктуризується, до матеріалів скарги не додано.

- надані скаржником акти звіряння розрахунків заборгованості за спожиту електричну енергію, що стягнута за рішеннями господарського суду і виникла на розрахункову дату 01.07.2016р. станом на 01.05.2017 і станом на 01.09.2018 не є безумовними доказами того, що заборгованість за наказом від 10.05.2015 не врегульована сторонами в порядку норм закону №1730-VIII від 03.11.2016;

- скаржником не надано жодних доказів в обґрунтування його твердження про те, що борг за активну електроенергію в сумі 9331413,97 грн та борг за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електроенергії в сумі 245358,66 грн сплачено в повному обсязі, а залишок боргу за виконавчим провадженням №49738317 складається з пені 770362,63 грн, 3% річних 110913,42 грн, суми інфляційних нарахувань 15279326,58 грн, судового збору 72080,35 грн. та на підтвердження його твердження про те, що станом на 01.07.2019 сума боргу КП Компанія Вода Донбасу, що була включена до реєстру, врегульована (сплачена, списана) в повному обсязі;

- ч.4 ст.34 Закону України Про виконавче провадження конкретизує процедуру зупинення виконавчого провадження у випадку стягнення кредитором заборгованості виключно за спожитий природний газ, а відтак має відношення до відповідної процедури в разі виникнення заборгованості боржника у правовідносинах, пов'язаних з постачанням останньому природного газу, а не електроенергії, а тому дана норма не може бути застосована при зупиненні виконавчого провадження №49738317 з виконання наказу від 10.08.2015р. №908/3199/15, яке стосується стягнення з КП Компанія Вода Донбасу заборгованості за спожиту активну електроенергію та відповідних нарахувань пені, процентів річних та інфляційних.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви стягувача.

Колегія суддів погоджується із даним висновком місцевого господарського суду, зважаючи на таке.

За змістом п.10 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її дочірня компанія Газ України, Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Отже, у передбаченому п.10 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження випадку, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає (ч.6 ст.35 Закону України Про виконавче провадження).

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, самостійною підставою зупинення виконавчого провадження є:

- існування заборгованості у підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) перед постачальником електричної енергії за спожиті енергоносії;

- включення підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (№1730-VIII від 03.11.2016р.).

Даний нормативно-правовий акт набув чинності 30.11.2016 та визначив комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. Його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з частиною 1 Закону №1730-VIII врегулюванню відповідно до цього закону (ст.1) підлягає, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Так, частиною 1 ст.3 Закону №1730-VIII встановлено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (

Згідно зі статтею 6 Закону №1730-VIII реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість підприємств централізованого водопостачання, водовідведення за спожиту електричну енергію станом на 1 липня 2016 року для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожиту електричну енергію), не погашена станом на 31 грудня 2016 року, за умови відсутності поточної заборгованості за електричну енергію на дату укладення договору про реструктуризацію заборгованості. Реструктуризація заборгованості за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом розстрочення платежів на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення .

Відповідно до наказу №160 Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу включено до переліку субєктів господарювання - теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

За змістом цього наказу обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу з різниці в тарифах ,26 грн; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року 394804045,32 грн.

Разом з цим, як правильно зазначив суд першої інстанції, розшифрування цих сум реєстр не містить.

До того ж, договір про реструктуризацію заборгованості, за змістом якого можливо було б визначити конкретні зобовязання сторін та заборгованість, що підлягають такій реструктуризацйії, до матеріалів скарги не додано.

Поряд з цим, надані стягувачем акти звіряння розрахунків заборгованості за спожиту електричну енергію, що стягнута за рішеннями господарського суду і виникла на розрахункову дату 01.07.2016 станом на 01.05.2017 і станом на 01.09.2018 не є безумовними доказами того, що заборгованість за наказом від 10.05.2015 не врегульована сторонами в порядку норм закону №1730-VIII.

Акціонерне товариство ДТЕК Донецькі електромережі у скарзі на дії органу ДВС та в апеляційній скарзі посилається на те, що борг за активну електроенергію в сумі 9331413,97 грн та борг за надання послуг з компенсації перетікань реактивної електроенергії в сумі 245358,66 грн сплачено в повному обсязі, залишок боргу за виконавчим провадженням №49738317 складається з пені 770362,63 грн, 3% річних 110913,42 грн, суми інфляційних нарахувань 15279326,58 грн, судового збору 72080,35 грн.

Також, як вказує стягувач, станом на 01.07.2019 сума боргу Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, що була включена до реєстру, врегульована (сплачена, списана) в повному обсязі.

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, доказів на підтвердження вказаних обставин Акціонерним товариством ДТЕК Донецькі електромережі до матеріалів скарги не надано. При цьому, стягувач, стверджуючи про погашення боржником основної заборгованості, не зазначив, в якому саме порядку відбулося погашення заборгованості: шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації тощо, а також не надав жодних доказів на підтвердження даного факту, як то: виписок банків, платіжних доручень, тощо.

На думку колегії суддів не є обґрунтованими і посилання стягувача в апеляційній скарзі на те, що залишок боргу за виконавчим провадженням №49738317, який складається з : пені 770 362,63 грн, 3% річних 110913,42 грн., інфляційних нарахувань 15279326,58 грн. та судового збору 72080,35 грн. не підлягає врегулюванню в порядку Закону №1730-VIII, оскільки така заборгованість не є кредиторською заборгованості в розумінні даного Закону.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що термін «кредиторська заборгованість», визначена у статі 1 Закону України №1730-VIII, не виключає з розміру заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до даного Закону, розмір зобовязань зі сплати неустойки (штрафв, пені), інфляційних нарахувань, 3% процентів річних, нарахованих на суму заборгованості за спожиту електричну енергію.

Також слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України №93 від 21.02.2017р. затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі Порядок).

За вимогами п.10 Порядку №93 виключення підприємства з реєстру здійснюється з підстав, визначених абзацами другим - четвертим частини третьої статті 3 Закону України №1730-VIII .

Згідно з частинами до ч. 3 ст.3 закону №1730-VIII виключення учасника процедури врегулювання заборгованості з реєстру здійснюється за рішенням керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженої ним посадової особи, зокрема, у разі:

-нездійснення цим учасником процедури врегулювання заборгованості платежів за договором (договорами) про реструктуризацію заборгованості, укладеним (укладеними) відповідно до цього Закону, у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів за цим (цими) договором (договорами);

-закінчення строку дії договору (договорів) цього учасника процедури про реструктуризацію заборгованості або повне погашення заборгованості за ним (ними).

Рішення про виключення учасника процедури врегулювання заборгованості з реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою у десятиденний строк з дня надходження обґрунтованого звернення постачальника природного газу та/або електроенергії.

Згідно з п.10 Порядку №93 рішення про виключення підприємства з реєстру приймається керівником Мінрегіону або уповноваженою ним посадовою особою у десятиденний строк з дня надходження обґрунтованого звернення постачальника природного газу та/або електроенергії. Підприємство вважається таким, що виключене з реєстру, з наступного дня після прийняття керівником Мінрегіону або уповноваженою ним посадовою особою рішення про виключення такого підприємства з реєстру та внесення відповідного запису до нього.

Отже приписами зазначених вище нормативно-правових актів врегульовано питання виключення учасника процедури врегулювання заборгованості з реєстру у разі повного погашення відповідної заборгованості.

Проте, як цілком правильно встановив господарський суд першої інстанції, на даний час Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу з Реєстру за обґрунтованим зверненням постачальника електроенергії не виключено, внаслідок чого відсутні підстави вважати завершеною процедуру врегулювання заборгованості згідно з нормами закону №1730-VIII від 03.11.2016.

При цьому стягувач не спростував факту невиключення боржника з реєстру в порядку п.10 Порядку №93 та ч.3 ст.3 закону №1730-VIII.

Дана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №905/2391/16, від 11.05.2018 у справі № 908/2782/15.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про безпідставність посилання скаржника на те, що приписи п.10 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження підлягають застосуванню з урахуванням положень ч.4 ст.34 цього закону.

При цьому колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону № 1730-VIII, з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Водночас частиною четвертою статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Тобто пунктом 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано питання зупинення виконавчого провадження в залежності від того хто є стягувачем (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонернео товариство "Укртрансгаз", і постачальники електричної енергії) та боржниками (підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем),

При цьому, частиною 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, в якій частині може бути зупинено виконавче провадження за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року), а саме, крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Тобто, ч.4 ст.34 Закону України Про виконавче провадження конкретизує процедуру зупинення виконавчого провадження у випадку стягнення кредитором заборгованості виключно за спожитий природний газ, а відтак має відношення до відповідної процедури в разі виникнення заборгованості боржника у правовідносинах, пов'язаних з постачанням останньому природного газу.

При цьому при зупиненні виконавчого провадження №49738317 з виконання наказу від 10.08.2015р. №908/3199/15, яке стосується стягнення з КП Компанія Вода Донбасу заборгованості за спожиту активну електроенергію та відповідних нарахувань пені, процентів річних та інфляційних, дана норма бути застосована не може.

Дана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №917/1086/16.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, повністю зясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування зазначеної ухвали відсутні.

Оскільки апеляційна скарга стягувача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 18.07.2019 у справі № 908/3199/15 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.10.2019

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна