РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2019Справа № 910/9939/19

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Трейдінг Україна»

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники сторін:

від позивача - Довганюк А.В.

від відповідача - Міщенко О.В.

В судовому засіданні 24.09.2019р., відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, представників сторін було повідомлено, що повне рішення буде складено 01.10.2019р., проте через технічні причини повне рішення було складено та підписано 03.10.2019р.

СУТЬ СПОРУ:

25 липня 2019 року на розгляд Господарського суду м. Києва було передано позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Трейдінг Україна» про стягнення 73063,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було безпідставно набуті кошти в розмірі 73063,01 грн., які всупереч вимогам статті 1212 Цивільного кодексу України не повертаються позивачеві.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, мотивуючи це тим, що кошти ним було набуто не безпідставно, а на виконання договору, укладеного між сторонами, що унеможливлює застосування в даному випадку положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 29.07.2019р. було відкрито провадження у справі, судове засідання було призначено на 27.08.2019р.

В судовому засіданні 27.08.2019р. було оголошено перерву до 24.09.2019р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №АВО007322 про постачання товару.

Статтею 1 договору визначено: відповідач зобов`язується поставити (передати у власність) позивачу, а позивач зобов`язується прийняти і оплатити аміак водний технічний на умовах цього договору.

Крім вказаного, договором визначено кількість та якість товару (стаття 2), умови поставки товару (стаття 3), ціна та порядок проведення розрахунків (стаття 4), відповідальність сторін (стаття 5), порядок вирішення спорів (стаття 6), строк дії договору (стаття 9).

На виконання умов договору позивачем було перераховано на користь відповідача 3 963 945,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №31 від 24.07.2015р., №158 від 07.08.2015р., №379 від 03.09.2015р., №232 від 13.11.2015р., №1089 від 18.11.2015р.,№1211 від 02.07.2016р., №1784 від 06.09.2016р., №415 від 21.04.2017р., №305 від 11.07.2017р., №525 від 01.08.2017р., №1234 від 05.10.2017р. №3201 від 29.03.2018р., №3584 від 27.04.2018р. та довідкою ПАТ «Радикал Банк» №372 від 04.07.2019р.

Відповідачем було поставлено позивачу на виконання умов договору товар (аміак водний технічний) на загальну суму 3 890 881,99 грн., що підтверджується видатковими накладними від 24.06.2015р., 28.07.2015р., 11.08.2015р., 11.09.2015р., 17.11.2015р., 28.04.2016р., 15.07.2016р., 13.09.2016р., 25.04.2017р., 19.07.2017р., 24.08.2017р., 11.10.2017р., 31.03.2018р.

Різниця між сумою сплачених позивачем коштів та вартістю поставленого відповідачем товару складає 73 063,01 грн., саме стягнення цієї суми є предметом даного спору.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем було безпідставно набуті кошти в розмірі 73 063,01 грн.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року у справі № 6-88цс13, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

За таких обставин, спірні грошові кошти в сумі 73 063,01 грн. не можуть вважатися отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки відповідні кошти було сплачено позивачем на користь відповідача на виконання умов укладеного між сторонами договору №ДГ-АВО007322 від 22.06.2015р.

Таким чином, положення, встановлені в ст. 1212 Цивільного кодексу України, до спірних правовідносин сторін в частині стягнення 73 061,01 грн. застосуванню не підлягають, оскільки ці грошові кошти набуто відповідачем на достатніх правових підставах.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє позивачу у вимозі про стягнення з відповідача судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.10.2019р.

Суддя О.В. Котков