УХВАЛА

м. Київ

30.09.2019Справа № 910/9709/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" від 24 вересня 2019 року № 16605 про розподіл судових витрат у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 184 487,99 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) збитків у розмірі 184 487,99 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по перевезенню вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 липня 2019 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9709/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням суду від 23 вересня 2019 року вимоги Товариства задоволено повністю. Стягнуто із Залізниці на користь позивача 184 487, 99 грн. збитків. Крім того, у вказаному рішенні на виконання пункту 2 частини 5 статті 238 ГПК України було зазначено про вирішення питання щодо розподілу судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача 2 767,32 грн. судового збору.

26 вересня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла заява Товариства від 24 вересня 2019 року № 16605, в якій останнє просило суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу. До цієї заяви Товариством було долучено докази понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн., а саме: копію договору про надання правничої допомоги від 9 січня 2018 року № 09012018/МТ, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "СОТА", копію додаткової угоди до нього від 4 липня 2019 року № 04072019/1, копію акту приймання-передавання наданих послуг від 10 липня 2019 року, копію рахунку-фактури від 10 липня 2019 року № 100719/1 та копію платіжного доручення від 23 вересня 2019 року № 10446 на суму 18 000,00 грн. Крім того, у наведеній заяві Товариство просило вирішити питання про розподіл вказаних судових витрат.

В обґрунтування цієї заяви позивач посилався, зокрема, на положення частини 3 статті 124 ГПК України, за якими попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Водночас при дослідженні матеріалів справи суд дійшов висновку про залишення вказаної заяви Товариства без розгляду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) Товариством в його позовній заяві було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, станом на момент подання цього позову складається лише зі сплаченої останнім суми судового збору в розмірі 2 767,32 грн.

Відповідно до частини 2 статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Однак будь-яких відомостей про включення до складу судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, витрат на професійну правничу допомогу Товариством ні в його попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, ні в будь-яких інших адресованих суду заявах до прийняття рішення у справі зазначено не було.

Згідно з частиною 4 статті 80 ГПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Проте Товариством не було надано суду й доказів наявності об`єктивних причин неможливості подання у встановлений законом строк долучених до його заяви від 24 вересня 2019 року № 16605 документів, зокрема, копії договору про надання правничої допомоги від 9 січня 2018 року № 09012018/МТ та додаткової угоди до цього правочину від 4 липня 2019 року № 04072019/1, копії акту приймання-передавання наданих послуг від 10 липня 2019 року, а також копії рахунку-фактури від 10 липня 2019 року № 100719/1.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Проте судом встановлено, що будь-яких заяв у порядку частини 8 статті 129 ГПК України Товариством щодо стягнення на його користь понесених витрат на професійну правничу допомогу до вирішення по суті спору в даній справі зроблено не було.

Така заява Товариства (датована 24 вересня 2019 року) надійшла до суду лише 26 вересня 2019 року, тобто після прийняття рішення суду в цій справі, яким, зокрема, було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами в порядку частини 5 статті 238 ГПК України.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку винесення додаткового рішення.

Проте вказана норма не підлягає застосуванню в даній справі, оскільки остання розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (без проведення судових дебатів).

Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України у разі неподання відповідних доказів розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки Товариство до ухвалення рішення у даній справі взагалі не заявило про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цієї справи, а також у встановлені процесуальні строки не подало доказів, які були наявні у позивача та підтверджували такі витрати, суд на підставі вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства дійшов висновку про необхідність залишення заяви Товариства від 24 вересня 2019 року № 16605 без розгляду.

Керуючись статтями 80, 118, 126, 129, 233-234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" від 24 вересня 2019 року № 16605 про розподіл судових витрат у справі № 910/9709/19 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата складення повного тексту: 30 вересня 2019 року

Суддя Є.В. Павленко