ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

30 вересня 2019 року м.ТернопільСправа №921/616/19
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву №38 від 25.09.2019 (вх.№17413від 26.09.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОН КОМПАНІ», мЛуцьк

про забезпечення позову

у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОН КОМПАНІ», мЛуцьк

до відповідача: Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», м.Київ

про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса,

без виклику (повідомлення учасників справи),

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТОН КОМПАНІ», мЛуцьк, подано 26.09.2019 (згідно відтиску штампу вхідної поштової кореспонденції суду за вх.№760) до Господарського суду Тернопільської області позовну заяву №38 від 25.09.2019 (вх.№17413від 26.09.2019) до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», м.Київ, про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №3391, вчиненого 16.08.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про вилучення у ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ» і повернення AT КБ «ПРИВАТБАНК» об`єкту лізингу - нежитлового приміщення, загальною площею 12,8кв.м., вартістю 19819614грн, що знаходиться за адресою: вул.Підволочинське шосе, буд.3А, с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області, згідно договору фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016 та стягнення витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 40000грн.

Ухвалою суду від 30.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; в порядку ст.50 ГПК України до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича.

Одночасно із позовною заявою товариством подано в порядку ст.ст.136-139 ГПК України заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 16.08.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за №3391 щодо вилучення у ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ» і повернення AT КБ «ПРИВАТБАНК» об`єкту лізингу - нежитлового приміщення, загальною площею 12,8кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016 та стягнення витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 40000грн.

В обґрунтування поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Снігуром О.Ю. за заявою Приватбанку відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню цього виконавчого напису. Позивач вважає, що здійснення приватним виконавцем виконавчих дій по вилученню об`єкту лізингу та стягнення грошових коштів з ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ» (боржника за виконавчим провадженням) основної винагороди виконавця в сумі 1981961,40грн, зробить неможливим виконання рішення господарського суду в тому разі, якщо виконавчий напис приватного нотаріуса буде визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (частини 3, 4 статті 140 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями частини 5 статті 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову у справі №921/616/19, оцінюючи ймовірність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову та наявність зв`язку між конкретними заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовної вимоги, господарський суд враховує наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу положень статті 137 Господарського процесуального кодексу України у якості одного з видів забезпечення позову господарським судом може бути застосовано зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

За замістом частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід враховувати зокрема, за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Виконання рішення у даному випадку слід розуміти не лише як стадію, яка має місце у судових рішеннях про присудження (та яка передбачає можливість застосування заходів державного примусу), але і більш широкому значенні, як таке правове положення сторін, за яких судом вирішено спір шляхом усунення невизначеності у правовідносинах між сторонами, зокрема, шляхом визнання права або його відсутності, та судом здійснено ефективний захист порушених прав, який в тому числі полягає у запобіганні подальшому порушенню прав та необхідності застосовувати додаткові заходи захисту.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Як зазначає заявник, та це вбачається з долучених до позовних матеріалів доказів, згідно виконавчого напису №3391, вчиненого 16.08.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. запропоновано вилучити у ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ» та повернути AT КБ «ПРИВАТБАНК» об`єкт лізингу - нежитлове приміщення, загальною площею 12,8кв.м., вартістю 19819614,00грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 буд. АДРЕСА_1 А, с.Романівка АДРЕСА_1 району Тернопільської області, згідно договору фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016, додаткових угод до договору та стягнути витрати за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 40000грн.

В силу вимог п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» даний виконавчий напис є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Позивачем на підтвердження поданого клопотання про забезпечення позову надано копію постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура О.Ю. від 16.09.2019 про відкриття виконавчого провадження №600066652 щодо виконання виконавчого напису №3391, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в п 3 якої вказано, що примусове виконання виконавчого напису буде проводитися 25.09.2019 по місцезнаходженню нерухомого майна.

Згідно інформації, що міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) слідує, що на підставі постанови від 18.09.2019 приватним виконавцем залучено працівників Тернопільського районного відділення поліції Головного управління національної поліції у Тернопільській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту приватного виконавця та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитися 25.09.2019 о 11:00год. Таким чином, наявні матеріали свідчать про примусове виконання спірного виконавчого напису нотаріуса від 16.08.2019 в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Таким чином, здійснення виконавчих дій може призвести до того, що нерухоме майно (нежитлове приміщення, загальною площею 12,8кв.м., вартістю 19819614,00грн), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 буд. АДРЕСА_1 А, с.Романівка АДРЕСА_1 району Тернопільської АДРЕСА_2 , буде вилучено у позивача лізингоодержувача та реалізовано органом виконання згідно спірного виконавчого напису нотаріуса.

У такому випадку виконання рішення суду у даній справі, в разі задоволення позову про визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, буде неможливим, оскільки напис, вчинений нотаріусом буде виконаний, відповідно предмет спору - відсутнім, тому захист прав позивача у визначений ст. 50 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає оскарження нотаріальних дій, спосіб, буде неможливим.

Суд зазначає, що з огляду на предмет позову, у випадку задоволення позовних вимог рішення у даній справі не потребує виконання рішення в порядку Закону України «Про виконавче провадження», тому в даному випадку застосуватися та досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Оскільки існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду, адже у разі, якщо до закінчення розгляду спору у цій справі приватним виконавцем буде примусово вилучено об`єкт лізингу (нежитлове приміщення) та стягнуто відповідні грошові кошти, то товариство не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ».

Отже, аналізуючи подані позивачем докази та доводи, зазначені в клопотанні про забезпечення позову, беручи до уваги предмет позовних вимог, норми чинного законодавства, господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість клопотання позивача щодо забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису.

Ухвала господарського суду є виконавчим документом, що встановлено у п.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Водночас, за змістом пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У заяві про забезпечення позову позивач зазначив про відсутність пропозицій щодо зустрічного забезпечення, адже за умовами договору фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016 Лізингоодержувач (ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ») сплачує Банку лізингові платежі та винагороду за користування майном, які нараховуються банком за весь період користування майном, у зв`язку з цим застосування заходів зустрічного забезпечення не потребується.

Статтею 141 Господарського процесуального кодексу України визначено право суду у випадку можливості спричинення відповідачу внаслідок забезпечення позову збитків, вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову зустрічного забезпечення у розмірі співмірному із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких може зазнати відповідач, у зв`язку із забезпеченням позову.

Отже, умовою застосування зустрічного забезпечення є обґрунтування можливості спричинення відповідачу забезпеченням позову збитків.

Ураховуючи відсутність доказів можливості завдання збитків внаслідок заявлених позивачем та задоволених судом заходів забезпечення позову, з урахуванням законодавчо обґрунтованого характеру вжитих заходів, наявність договірного обв`язку у ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ» сплачувати відповідачу у справі платежі та винагороду за користування майном, які нараховуються банком за весь період користування майном, підстав для зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 4, 12, 136-141, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву №38 від 25.09.2019 (вх.№17413від 26.09.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОН КОМПАНІ», мЛуцьк, про забезпечення позову задовольнити.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили у справі №921/616/19 зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 16.08.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, котрий зареєстровано в реєстрі за №3391 щодо вилучення у товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОН КОМПАНІ» та повернення Акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» об`єкту лізингу, а саме - нежитлового приміщення, загальною площею 12,8кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , с АДРЕСА_3 Романівка АДРЕСА_1 , та щодо стягнення витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 40000грн.

3. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили, - до 30.09.2022.

4. Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОН КОМПАНІ», вул.Електроапаратна, 3, м.Луцьк, ідентифікаційний код 39711908.

Боржником за даною ухвалою є: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», вул.Грушевського, 1Д, Печерський район міста Києва, м.Киїів, ідентифікаційний код 14360570.

5. Оригінал ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю «КАПІТОН КОМПАНІ», вул.Електроапаратна, 3, м.Луцьк, 43020, а копію: Акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК», вул.Грушевського, 1Д, Печерський район міста Києва, м.Київ, 01001; приватнму нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу, майдан Героів Небесної Сотні, 7, м.Харків, 61003; приватному виконавцю виконавчого округу Тернопільської області Снігуру Олегу Юрійовичу, вул.Степана Бандери, 34-а, м.Чортків Тернопільської області, 48500.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання згідно ст.235 ГПК України та відповідно до пункту 3 частини 1 ст.255, підпункту 17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня підписання.

Ухвалу складено та підписано 30.09.2018.

Суддя Н.О. Андрусик