ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"04" жовтня 2019 р. Справа№ 910/24550/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

розглянувши заяву Акціонерного товариства «Сбербанк» про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Грека Б.М., Сотнікова С.В., подану при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект-Профі»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року

у справі № 910/24550/13 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаст Вотер СТ»

до Публічного акціонерного товариства «Київський ювелірний завод»

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі №910/24550/13 задоволено клопотання ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» та надано дозвіл на реалізацію заставного майна банкрута у спосіб, визначений рішенням комітету кредиторів ПАТ «Київський ювелірний завод» від 18.10.2016 року в розрізі чотирьох лотів у відповідності до висновків незалежної оцінки майнових активів, а саме:

- ЛОТ №1 Товарно-матеріальні цінності (товари в обороті, які знаходяться в заставі у публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії») за початковою ціною 1 057 960,47 грн. (один мільйон п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот шістдесят гривень 47 коп.)

- ЛОТ №2 Товарно-матеріальні цінності (товари в обороті, які знаходяться в заставі у публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України») за початковою ціною 13 972 101,39 грн. (тринадцять мільйонів дев'ятсот сімдесят дві тисячі сто одна гривня 39 коп.).

- ЛОТ №3 Цінні папери (акції), що перебувають на балансі ПАТ «Київський ювелірний завод» за початковою вартістю 4 694 752,55 грн. (чотири мільйона шістсот дев'яносто чотири тисячі сімсот п'ятдесят дві гривні 55 коп.).

- ЛОТ №4 Будівлі, споруди, виробниче і побутове обладнання, меблі, оргтехніка, товарна продукція та інше майно), а також цінні папери, дебіторська заборгованість та нематеріальні активи, що перебувають на балансі ПАТ «Київський ювелірний завод» за початковою вартістю 216 264 773,81 грн. (двісті шістнадцять мільйонів двісті шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят три гривні 81 коп.).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 апеляційні скарги ПАТ «Сбербанк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/24550/13 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі №910/24550/13 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» про надання дозволу на реалізацію заставного майна банкрута.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Аспект-Профі» оскаржило її в апеляційному порядку та з урахуванням доповнень до апеляційної скарги просило її змінити в частині обґрунтування задоволення клопотання ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» про надання дозволу на реалізацію заставного майна банкрута, а також скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у даній справі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді Грек Б.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Аспект-Профі» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі №910/24550/13, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, призначено справу до розгляду на 26.09.2019 за участю повноважних представників учасників провадження у справі та зупинено дію ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі № 910/24550/13 до прийняття апеляційним господарським судом судового рішення за результатами розгляду вказаної вище апеляційної скарги.

05.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява АТ «Сбербанк» про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Грека Б.М., Сотнікова С.В.

17.09.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив АТ «Сбербанк» на апеляційну скаргу.

В зв'язку з перебуванням судді Грека Б.М. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2019 для розгляду справи № 910/24550/13 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду у складі вищезазначеної колегії суддів справу № 910/24550/13 за апеляційною скаргою ТОВ «Аспект-Профі» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 прийнято до провадження.

В судовому засіданні апеляційної 26.09.2019 розглядалась заява АТ «Сбербанк» про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Грека Б.М., Сотнікова С.В., яка мотивована порушенням приписів процесуального права під час відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Аспект-Профі».

Крім цього, в судовому засіданні заявником зазначено про наявність підстав для відводу суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. з огляду на скасування Верховним Судом постанови суду апеляційної інстанції від 14.06.2018, прийнятої за участю цих суддів, а також направлення справи на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Наведені обставини, на думку заявника, викликають сумнів у неупередженості та об'єктивності колегії суддів у складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Грека Б.М., Сотнікова С.В.

За приписами п.п. 1-3 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо приходить до висновку про його обґрунтованість. Якщо суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Розглянувши вищенаведену заяву про відвід, колегія суддів в складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Сотнікова С.В., Отрюха Б.В. дійшла висновку, що відповідну заяву в частині відводу судді Грека Б.М. необхідно залишити без розгляду, оскільки цей суддя не входить до складу суду, визначеного протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2019, а в частині відводу суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. визнати необґрунтованою, адже наведені заявником доводи на її обґрунтування, не можуть бути підставою в розумінні статей 35, 36 ГПК України для відводу цих суддів від розгляду даної. Тому, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2019, повний текст якої підписано 01.10.2019, справу №910/24550/13 передано для здійснення автоматизованою системою визначення складу суду для вирішення питання про відвід на підставі приписів ст. 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019 заяву Акціонерного товариства «Сбербанк» про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Грека Б.М., Сотнікова С.В. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Дикунської С.Я., суддів Мальченко А.О., Жук Г.А.

За змістом п. п. 7, 11 ст. 39 ГПК України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Розглянувши заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Грека Б.М., Сотнікова С.В., апеляційний суд дійшов висновку про її безпідставність та необґрунтованість.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР), закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява № 7577/02) від 3 травня 2007 року встановлено, що «безсторонність» в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

За рішенням у справі «Олександр Волков проти України» від 9 січня 2013 (104) як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (її) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява N 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», Series A, № 86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі «Сасілор-Лормін проти Франції», заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

За приписами ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) у випадках, визначених статями 35, 36 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вище згадувалось, відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Грека Б.М., Сотнікова С.В. мотивовано, зокрема, помилковим відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Аспект-Профі», оскільки апелянт не є учасником провадження у справі та оскаржуваною ухвалою питання про його права та обов'язки не вирішувалось.

При цьому, апеляційним судом відповідну апеляційну скаргу прийнято до провадження на підставі ст. 272 ГПК України, а скаржник в апеляційній скарзі посилається на доводи, які не розглядались судом апеляційної інстанції під час розгляду справи за апеляційними скаргами АТ «Сбербанк» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Разом з цим, наявність права на апеляційне оскарження ухвали господарського суду у справі про банкрутство не може вирішуватись на стадії прийняття чи відмови у прийнятті апеляційної скарги, без проведення судового засідання, дослідження доказів, а також без виклику заявника, учасників провадження у справі про банкрутство та надання останніми пояснень в судовому засіданні, відтак судом відкрито апеляційне провадження за згаданою апеляційною скаргою з метою дослідження фактичних обставин справи в судовому засіданні з викликом сторін.

За текстом ухвали апеляційного суду від 29.08.2019 якщо за результатами розгляду в судовому засіданні з викликом учасників провадження на підставі дослідження усіх обставин та доказів, що мають значення для справи про банкрутство, судом апеляційної інстанції буде встановлена відсутність у заявника статусу сторони (учасника провадження у справі про банкрутство), або питання про права, інтереси та (або) обов'язки особи-скаржника судовим рішенням не вирішувалось, апеляційне провадження за апеляційною скаргою такого заявника підлягатиме закриттю.

Відповідно до ч. 4. ст. 35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, вказані в заяві доводи на обґрунтування відводу суддів є безпідставними, оскільки фактично зводяться до незгоди сторони з процесуальним рішенням суду (питанням щодо відкриття апеляційного провадження), а відтак не є підставою для відводу судді у розумінні приписів господарсько-процесуального законодательства України.

Крім цього, суддя на підставі ч. 2 ст. 35 ГПК України підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 36 ГПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 43/75-15/7-б встановлено, що враховуючи особливості розгляду справ про банкрутство підставами для передачі справи про банкрутство на розгляд в іншому складі суду є скасування постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та ухвал у справі про банкрутство, які вирішують питання по суті й є фактично судовими рішеннями, котрі стосуються всієї справи про банкрутство (ухвала підготовчого засідання, ухвала про затвердження плану санації, ухвала про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу боржника та припинення провадження у справі тощо) у тому випадку, коли справа повертається до суду першої інстанції.

Скасування, зокрема, ухвали за результатами розгляду кредиторських вимог, судового рішення про визнання недійсними правочинів, виключає відповідно до ст. 36 ГПК України повторний розгляд тим самим суддею вищевказаних кредиторських вимог чи питання про визнання недійсними правочинів у справі про банкрутство, тому справа саме в цій частині підлягає розгляду іншим складом суду, а в іншій (не скасованій) частині, справа про банкрутство передається на розгляд судді (колегії суддів), який попередньо її розглядав.

Як встановлено матеріалами справи, 14.06.2018 Київським апеляційним господарським судом за участю суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. дійсно було прийнято постанову про залишення без змін ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі № 910/24550/13, яку в подальшому скасовано постановою Верховного Суду від 11.10.2018 з направленням справи на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Предметом апеляційного перегляду була ухвала суду першої інстанції, прийнята за наслідками розгляду заяви ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ПАТ «Київський ювелірний завод» частинами, який відбувся 13.01.2017, в межах справи 910/24550/13.

Натомість, наразі ТОВ «Аспект-Профі» оскаржує в апеляційному порядку ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/24550/13, якою задоволено клопотання ліквідатора ПАТ «Київський ювелірний завод» та надано дозвіл на реалізацію заставного майна банкрута у спосіб, визначений рішенням комітету кредиторів ПАТ «Київський ювелірний завод» від 18.10.2016, тобто предметом оскарження є інша ухвала суду першої інстанції.

Отже, скасування прийнятого за участю суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. судового рішення про визнання результатів аукціону недійсними не є підставою для їх відводу від розгляду клопотання ліквідатора про надання дозволу на реалізацію заставного майна банкрута тощо.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства «Сбербанк» про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Грека Б.М., Сотнікова С.В., апеляційний суд не знайшов підстав для її задоволення, адже наведені заявником доводи в розумінні ст. ст. 35, 36 ГПК України не можуть бути підставами для відводу цієї колегії суддів, а викладені заявником обставини не виключають можливості їх участі у розгляді даної справи, адже фактично зводяться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями вищезгаданої колегії суддів, що в свою чергу виключає підстави для відводу цих суддів.

За таких обставин, керуючись ст. ст. ст. 35, 36, 39, 234 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сбербанк» про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Остапенка О.М., суддів Грека Б.М., Сотнікова С.В. відмовити.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук