РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2019Справа №910/9599/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №910/9599/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.-ТРАНС»

(85004, Донецька область, м.Добропілля, провулок Європейський, буд.10, оф.2, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування»

(03110, м.Київ, вул.Івана Клименка, буд.40/10, прим.5, )

про стягнення 93 814,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «С.К.С.-ТРАНС» 19 липня 2019 року звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» про стягнення 105 735,00 грн (основна заборгованість у розмірі 51 952,00 грн, 34 198,00 грн - інфляційна втрати, 7 664,00 грн - 3 % річних, 1 921,00 грн - судовий збір, 10 000,00 грн - витрати на адвоката).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» неналежно виконано умови Договору №0107 про надання послуг від 01.07.2015, в частині оплати вказаних у Договорі послуг, у зв`язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю «С.К.С.-ТРАНС» просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» основну заборгованість у розмірі 51 952,00 грн, 34 198,00 грн - інфляційних втрат та 7 664,00 грн - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 вказану позовну заяву залишено без руху.

01.08.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, Ухвала Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 у справі №910/9599/19 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03110, м.Київ, вул.Івана Клименка, буд.40/10, прим.5.

Відповідачем 13.08.2019 отримано поштове відправлення з Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 у справі №910/9599/19, що підтверджується долученим до матеріалів справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення №964.

Враховуючи викладене, відповідач повідомлений належним чином про розгляд даної справи.

27.08.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.-Транс» надійшло клопотання про долучення письмових доказів та заява долучення оригіналів документів, доданих до позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» (далі-Замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «С.К.С.-ТРАНС» (далі-Виконавець, позивач) укладено Договір №0107 про надання послуг по перевезенню вантажів (далі -Договір).

Відповідно до п.1.1.Договору згідно з умовами цього Договору Виконавець від свого імені та за рахунок Замовника зобов`язується виконати або організувати виконання визначених Договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги, що є предметом цього Договору.

Тарифи, вид транспортних засобів, маршрут (у т.ч. пункт відправлення та пункт призначення, тощо) за яких буде здійснення перевезення вантажу, та можливе завантаження вантажу, визначаються у Специфікаціях до цього Договору. Оговорені тарифи в Специфікаціях передбачають заправлення транспортних та спеціальних технічних засобів за рахунок Виконавця (п.1.3. Договору).

Згідно із п.6.1. Договору розрахунки за надані Виконавцем послуги, що є предметом цього Договору, Замовник здійснює на підставі Актів приймання наданих послуг не пізніше 5-ти днів з моменту підписання Акту. Підставою для складання Актів приймання наданих послуг є дані товарно-транспортних накладних, завірені Замовником.

П.6.2.Договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати Замовнику Акти приймання наданих послуг до 5 числа місяця, наступного за звітним. Вказані акти повинні бути складені у відповідності зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Сторони підписують акти впродовж 3-х днів, або в цей же строк складають належним чином оформлені товарно-транспортні накладні.

Відповідно до п.6.3. Договору замовник зобов`язується сплатити надані послуги не пізніше 5-ти днів з моменту складання необхідних документів: Рахунок-фактура, акт приймання наданих послуг, податкова накладна.

П.6.5.Договору передбачено, що додаткові платежі, необхідність у яких об`єктивно може виникнути при виконанні Договору, узгоджуються Сторонами заздалегідь та підлягають відшкодуванню Замовником окремо за наявності відповідних документів, які підтверджують, що ці платежі були здійснені з метою якнайшвидшого виконання умов Договору.

Згідно із п.6.6.Договору сторони зобов`язуються проводити звірення взаєморозрахунків після припинення (розірвання) цього Договору, а також щоквартально, або за вимогою будь-якої сторони, на підставі чого підписуються акти звірення.

Відповідно до п.7.1.Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Замовник відшкодує Виконавцю збитки, завдані у зв`язку з порушенням про надання інформації та документів щодо перевезення вантажу (7.3.Договору).

Розділом 11 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати підписання його Сторонами й діє до 31 грудня 2015. Датою підписання Договору вважати дату, що вказана в преамбулі цього Договору. Договір можна пролонгувати на підставі додаткової угоди Сторін до нього.

На виконання умов Договору Позивач надав послуги з перевезення на загальну суму 213 456,00 грн, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період січень 2015 - листопад 2015, підписаним та скріпленим печатками обох сторін Договору без зауважень.

Проте, відповідачем вказані послуги сплачені частково на суму 161 504,00 грн.

Разом з тим, послуги на суму 51 952,00 грн за наступними актами здачі - приймання робіт (надання послуг), залишились несплаченими:

- №72 від 04 вересня 2015 року, Виконавцем були виконані послуги по перевезенню вантажу с. Октябрське - Миколаївська ТЕЦ-Світлодарська ТЕЦ, в кількості 270 км. на загальну суму 6 480,00 грн.;

- № 73 від 08 вересня. 2015 року, Виконавцем були виконані послуги по перевезенню вантажу м. Краматорськ м. Комсомольськ- м. Київ, в кількості 1500 км. на загальну суму 36 000,00 грн.;

- №74 від 16 вересня 2015 року, Виконавцем були виконані послуги по перевезенню вантажу м. Краматорськ- кар`єр Старовєровський Купянський р/н - м. Краматорськ, в кількості 344 км. на загальну суму 7 568,00 грн.;

- №75 від 24 вересня 2015 року. Виконавцем були виконані послуги по перевезенню вантажу м. Краматорськ- Ніколаєвська ТЕЦ - м. Краматорськ - Комсомольська ТЕЦ - Ніколаєвська ТЕЦ - м. Краматорськ, в кількості 415 км. на загальну суму 9 960,00 грн.;

- № 78 ви 02 жовтня 2015 року, Виконавцем були виконані послуги по перевезенню вантажу кар`єр м. Краматорськ- Старовєровський Куп`янський р/н - м. Краматорськ, в кількості 344 км., на загальну вартість 7 568,00 грн.;

- № 79 від 09 жовтня 2015 року, Виконавцем були виконані послуги по перевезенню вантажу м. Краматорськ Старовєровський Куп`янський р/н - м. Краматорськ, в кількості 344 км., на загальну вартість 7 568,00 грн.;

- № 81 від 20 жовтня 2015 року, Виконавцем були виконані послуги по перевезенню вантажу м. Краматорськ - Старовєровський Куп`янський р/н - м. Краматорськ, в кількості 344 км.. на загальну вартість 7 568,00 грн.;

- № 82 від 23 жовтня 2015 року, Виконавцем були виконані послуги по перевезенню вантажу м. Краматорськ - Старовєровський Куп`янський р/н - м. Краматорськ, в кількості 344 км.. на загальну вартість 7 568,00 грн.;

- № 83 від 30 жовтня 2015 року, Виконавцем були виконані послуги по перевезенню вантажу м. Краматорськ - кар`єр Старовєровський Куп`янський р/н - м. Краматорськ, в кількості 344 км. на загальну вартість 7 568,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, Товариство з обмеженою відповідальністю «С.К.С.-ТРАНС» просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» основну заборгованість у розмірі 51 952,00 грн, 34 198,00 грн - інфляційних втрат та 7 664,00 грн - 3 % річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Як встановлено судом, за період січень 2015 - листопад 2015 Позивач надав послуги з перевезення на загальну суму 213 456,00 грн, а відповідач сплатив вказані послуги на суму 119 024,00 грн, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків, підписаним обома сторонами Договору без зауважень та скріпленим печатками останніх.

Позивачем направлено Відповідачу претензію №2605 від 26 травня 2016 року з вимогою сплатити заборгованість по вищевказаному договору.

Як вбачається із відповіді відповідача на претензію, останній не визнає вимоги Позивача щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

При цьому, після отримання претензії Відповідач частково виконав свої зобов`язання по договору, перерахувавши грошові кошти в розмірі 42 480,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №611 від 28 березня 2017 року на суму 36 000,00 грн та платіжним дорученням №899 від 20 вересня 2016 року на суму 6 480,00 грн.

Разом з тим, відповідач в порушення покладеного обов`язку по оплаті наданих послуг, не здійснив належним чином розрахунку за надані послуги, передбачені Договором, внаслідок чого у останнього станом на момент вирішення спору утворилась заборгованість у розмірі 51 952,00 грн.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 51 952,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений, в той же час, Відповідачем належними доказами не спростований, а отже позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 51 952,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як зазначено у п.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від травня 2013 року №14 (далі - постанова Пленуму ВГСУ від 17.05.2013 №14), з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» правовими наслідками порушення грошового зобов`язань; тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, які обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річні від простроченої суми основного боргу.

У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, позивач просить стягнути з відповідача також 7 664,00 грн - 3% річних та 34 198,00 грн - інфляційних втрат.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд визнає його арифметично вірним, а отже вимога про стягнення 3 % річних у розмірі 7 664,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд вбачає за необхідне зазначити, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі №905/600/18.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд визнає його арифметично невірним, а отже вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 34 198,00 грн підлягає частковому задоволенню у розмірі 32 908,33 грн.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за Договором щодо своєчасної оплати наданих послуг належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

При цьому, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «С.К.С-ТРАНС», просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. (ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «С.К.С.-ТРАНС» для захисту своїх прав та інтересів уклав з адвокатом Молчановою Н.В. Договір про надання правової допомоги від №02/02/2019 від 04.02.2019. Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «С.К.С.-ТРАНС» належними та допустимими доказами доведено обсяг виконаних послуг адвокатом, а також надано доказ на підтвердження оплати таких послуг, а саме платіжне доручення №240 від 11.03.2019, яким підтверджено сплату наданих юридичних послуг в розмірі 10 000,00 грн, суд вирішив покласти на відповідача обов`язок сплати витрат позивача на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 9 862,53 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Краматорський завод енергетичного машинобудування» (03110, м.Київ, вул.Івана Клименка, буд.40/10, прим.5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С.К.С.-ТРАНС» (85004, Донецька область, м.Добропілля, провулок Європейський, буд.10, оф.2, ) основну заборгованість у розмірі 51 952 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 00 коп, інфляційні втрати у розмірі 32 908 (тридцять дві тисячі дев`ятсот вісім) грн 33 коп, 3 % річних у розмірі 7 664 (сім тисяч шістсот шістдесят чотири) грн 00 коп, судовий збір у розмірі 1894 (одна тисяча вісімсот дев`яносто чотири) грн 60 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 862 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві тисячі) грн 53 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська