ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 справа № 914/1008/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування", м. Краматорськ

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів

про: стягнення заборгованості в сумі 3 023 589,04 грн.

Представники:

позивача: Копитова Е.Р. - дов. № 13/06-19 від 13.06.2019 року.

відповідача: Копик Л.Є. дов. № Ц/6-63/297-18 від 29.12.2018 року.

ВСТАНОВИВ:

27.05.2019 р. Приватне акціонерне товариство "Краматорський завод важкого верстатобудування" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості в сумі 3 023 589,04 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.06.2019 року. В судовому засіданні 18.06.2019 року оголошено перерву до 11.07.2019 року.

18.06.2019 року за вх. № 24982/19 представник позивача через канцелярію суду подав заяву з додатками.

18.06.2019 року за вх. № 25105/19 від представника відповідача поштою надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

27.06.2019 року за вх. №26676/19 від представника позивача поштою надійшла відповідь на відзив з додатками.

04.07.2019р. на адресу Господарського суду від позивача у справі №914/1008/19 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні по даній справі в режимі відеоконференції, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 27689/19.

У цьому клопотанні позивач просить підготовче судовe засідання у справі №914/1008/19, яке призначено на: 11.07.19 р. о 11:30 год. проводити в режимі відеоконференції, проведення якої доручити територіально наближеному до позивача суду, відповідальному за організацію і проведення відеоконференції під час зазначеного судового засідання, до одного з яких може прибути представник позивача для участі у вищезазначеному підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції: 1. Краматорський міський суд Донецької області (84333, м.Краматорськ, вул. Маяковського, 21); 2.Перший апеляційний адміністративний суд (84301, Донецька область, м.Краматорськ, вул. Марата, 15); 3.Донецький окружний адміністративний суд (84122, м. Слов`янськ, вул. Добровольского, 1); 4.Слов`янський міськрайонний суд Донецької області (84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 2); 5.Господарський суд Донецької області (61022, м. Харків, проспект Науки, 5). Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 08.07.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача за вх. № 27689/19 від 04.07.2019 року, у зв`язку із відсутністю у господарському суді Львівської області вільної площадки для проведення засідання в режимі відеоконференції 11.07.2019 р. о 11:30 год.

08.07.2019 року за вх. №28098/19 від представника відповідача поштою надійшло заперечення з додатками.

11.07.2019 року за вх. №28587/19 представником відповідача через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду даної справи, у зв`язку із необхідністю подання додаткових доказів та пояснень у даній справі.

В підготовче судове засідання 11.07.2019 р. представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив.

В підготовче судове засідання 11.07.2019 р. представник відповідача з`явився.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 11.07.2019 року, відкладено підготовче засідання на 23.07.2019 р., враховуючи заявлене клопотання представником відповідача про відкладення розгляду справи та у зв`язку з неявкою позивача.

23.07.2019 року за вх. № 30132/19 від представника позивача надійшли електронною поштою письмові пояснення щодо надання доказів.

23.07.2019 року за вх. № 1996/19 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів для надання додаткових доказів у справі.

23.07.2019 року за вх. № 30053/19 представником відповідача через канцелярію суду подано пояснення.

В підготовче судове засідання 23.07.2019 р. представник позивача з`явився.

В підготовче судове засідання 23.07.2019 р. представник відповідача з`явився.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 23.07.2019 року, клопотання представника позивача від 23.07.2019 року за вх. № 1996/19 про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів задоволено, продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 12.08.19 року.

31.07.2019 року представник позивача надіслав поштою клопотання, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 31236/19, в якому просить долучити до матеріалів справи у якості доказів заяву свідка ОСОБА_1 , у якій засвідчено обставини щодо факту передачі документів на підпис АТ «Укрзалізниця», у тому числі калькуляції фактичних витрат з розшифровкою матеріальних та трудових витрат. А також копію звіту про виконанні роботи у період з 25.03.2019 року по 05.04.2019 року, засвідченого підписом головного механіка підрозділу «Ремонтне вагонне депо Здолбунів» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» Соболева Я.В., копії наказів додаються до матеріалів справи.

В підготовче судове засідання 12.08.2019 р. представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В підготовче судове засідання 12.08.2019 р. представник відповідача з`явився. Заявив усне клопотання про відкладення розгляду даної справи, для надання можливості подати письмові додаткові пояснення до справи, що стосується заяв свідків, як доказів.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 12.08.2019 року, відкладено підготовче засідання на 21.08.2019 р., враховуючи заявлене клопотання представником відповідача про відкладення розгляду справи та у зв`язку з неявкою позивача.

14.08.2019 року за вх.№33763/19 та 19.08.2019 року за вх.№34256/19 року на адресу Господарського суду Львівської області від позивача у справі №914/1008/19 надійшли клопотання про участь у судовому засіданні по даній справі в режимі відеоконференції.

У цих клопотаннях позивач просить підготовче судовe засідання у справі №914/1008/19, яке призначено на: 21.08.19 р. о 09:30 год. проводити в режимі відеоконференції, проведення якої доручити територіально наближеному до позивача суду, відповідальному за організацію і проведення відеоконференції під час зазначеного судового засідання, до одного з яких може прибути представник позивача для участі у вищезазначеному підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції:

1. Господарський суд Донецької області (61022, м. Харків, проспект Науки, 5).

Розглянувши ці клопотання, суд зазначає наступне.

Приписами п.3 ч.1 ст.42 ГПК України визначено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.197 ГПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

З 13.08.2019 року по 20.08.2019 року включно суддя Долінська О.З.-головуючий у даній справі, перебувала на листку непрацездатності, у зв`язку з чим ці клопотання судом, не вирішувались з поважних причин, по суті у визначений господарським процесуальним кодексом України строк. Враховуючи викладене та те, що розгляд справи №914/1008/19 призначений до розгляду в підготовчому засіданні на 21.08.2019 року і що явка представників сторін в судове засідання визнана судом обов`язковою, в задоволенні даних клопотань суд відмовляє.

19.08.2019 року за вх.№34245/19 та 19.08.2019 року за вх.№34406/19 року на адресу Господарського суду Львівської області від позивача у справі №914/1008/19 надійшли заяви в порядку ст.129 ГПК України (аналогічні),які судом долучено до матеріалів справи.

19.08.2019р. на адресу Господарського суду від позивача у справі №914/1008/19 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, яка зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 2238/19.

20.08.2019р. на адресу Господарського суду від відповідача у справі №914/1008/19 надійшло заперечення проти клопотання про долучення доказів, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 34576/19.

У підготовче судове засідання 21.08.2019 року позивач не забезпечив участь повноважного представника, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

У підготовче судове засідання 21.08.2019 року представник відповідача з`явився.

Представник відповідача у підготовчому засідання 21.08.2019 року заперечив щодо прийняття до розгляду заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 19.08.2019 року вх.№2238/19.Просить врахувати заперечення проти клопотання про долучення доказів, що подані суду 20.08.2019 року за вх.№34576/19 і не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 21.08.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.09.2019 року, прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог вх. № 2238/19 від 19.08.2019 року, відмовлено позивачу в задоволені клопотань вх. № 33763/19 від 14.08.2019 року та вх. № 34256/19 від 19.08.2019 року.

23.08.2019р. на адресу Господарського суду у справі №914/1008/19 від представника позивача надійшло електронною поштою клопотання про участь у судовому засіданні по даній справі в режимі відеоконференції, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. №35253/19.

28.08.2019р. на адресу Господарського суду від позивача у справі №914/1008/19 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні по даній справі в режимі відеоконференції, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. №35422/19.

У цих клопотаннях позивач просить підготовче судовe засідання у справі №914/1008/19, яке призначено на: 17.09.19 р. о 11:00 год. проводити в режимі відеоконференції, проведення якої доручити територіально наближеному до позивача суду, відповідальному за організацію і проведення відеоконференції під час зазначеного судового засідання, до одного з яких може прибути представник позивача для участі у вищезазначеному підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції: - Господарський суд м. Києва (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-в). Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.09.2019 року судом відмовлено у задоволенні клопотань позивача за вх. № 35253/19 від 23.08.2019 року та за вх. №35422/19 від 28.08.2019р. про участь у судовому засіданні у справі № 914/1008/19 в режимі відеоконференції, у зв`язку із відсутністю у господарському суді м. Києва вільної площадки для проведення засідання в режимі відеоконференції 17.09.2019 р. о 11:00 год. (докази містяться в матеріалах справи)

13.09.2019 року представник позивача на електронну пошту суду надіслав клопотання про перенесення судового засідання, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 37826/19.

13.09.2019 року представник позивача на адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 37857/19

16.09.2019 року представник відповідача через канцелярію суду подав заперечення на заяву про зменшення позовних вимог, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 38071/19.

16.09.2019 року представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про зменшення штрафних санкцій, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 38073/19.

В судове засідання 17.09.2019 р. представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (докази містяться в матеріалах справи).

В судове засідання 17.09.2019 р. представник відповідача з`явився. Не заперечив щодо задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи 17.09.209 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 17.09.2019 року, відкладено розгляд справи по суті на 23.09.2019 року.

В судове засідання по розгляду справи по суті 23.09.2019 р. представник позивача з`явився, підтримав позовні вимоги із врахування заяви про зменшення позовних вимог вх. №2238/19 від 19.08.2019 року. Просить позов задоволити повністю і відмовити у зменшенні штрафних санкцій відповідачу так як на його думку підстав для такого зменшення немає.

В судове засідання по розгляду справи по суті 23.09.2019 р. представник відповідача з`явився, проти позову заперечив повністю. Пояснив, що основна заборгованість в сумі 3 000 000,00 грн повністю погашена у серпні 2019 року, про що додав докази у справі, просить зменшити розмір штрафних санкцій із підстав зазначених у заяві вх. №38073/19 від 16.09.2019 року і у поясненнях відповідача, якщо суд прийде до висновку, що мало місце прострочення оплати.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

В судовому засіданні 23.09.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позиція позивача:

Позивач з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості наданих ним відповідачу послуг, що виникло на підставі укладеного між сторонами договору №Л/В-18613/НЮ від 18.06.2018р., просить суд, з врахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 2238/19 від 19.08.2019), стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 1 500 000,00 грн.

Крім того, позивачем нараховано до стягнення 24 164,38 грн. 3% річних, 48 000,00 грн. інфляційних втрат та 139 931,51 грн. пені, які також просить стягнути з відповідача, у зв`язку з простроченням оплати за Договором.

Заперечення відповідач проти позову.

Відповідач проти позову заперечив повністю, зокрема, зазначивши, що, всупереч умов укладеного між сторонами договору, складена позивачем калькуляція фактичних витрат з розшифровками матеріальних та трудових витрат, не була надана відповідачу разом із актом приймання-передачі наданих послуг від 05.04.2019р., а також не була підписана відповідачем на час подачі позовної заяви в суд, а тому відповідач вважає, що обов`язок оплати таких послуг у відповідності до умов договору не настав. Крім того, як зазначає відповідач, послуги надано позивачем із порушенням встановлених договором строків,тому відповідач був позбавлений можливості оплатити вартість таких відповідно до річного плану закупівель на 2018р. Як зазначає відповідач, відсутність відповіді на претензію від 27.12.2018 року №НЗТ-10/6056 позбавила відповідача права для погашення такої заборгованості. Відповідач вважає, що невиконання грошового зобов`язання Залізницею сталося з підстав невиконання позивачем зобов`язань за договором, а відтак нарахування будь-яких штрафних санкції на його думкує безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити в задоволені позову або зменшити розмір штрафних санкцій в разі, якщо суд прийде до висновку, що мало місце прострочення оплати з вини відповідача у справі, про що подані відповідні заяви і пояснення.

Відповідь на відзив.

Як стверджує позивач, разом з актом приймання - передачі наданих послуг від 05.04.2019 р. на адресу АТ «Укрзалізниця» було направлено відповідачу калькуляцію фактичних витрат з розшифровками матеріальних та трудових витрат, який Замовник своєчасно не повернув ПрАТ «КЗВВ». Оформлена належним чином така калькуляція з боку АТ «Укрзалізниця» надійшла на адресу Виконавця тільки 21.06.2019, що унеможливило її надання у якості доказу до позовної заяви від 21.05.2019р. №26/21-1/05-19/2 та надається суду до відповіді на відзив. Така калькуляція є додатком №2 до Договору, як зазначено вище, узгоджена та підписана Сторонами під час укладання Договору, є його невід`ємною частиною, і про це обізнаний Відповідач, і тому посилання на її відсутність взагалі є безпідставним. Також, Виконавцем відповідно до вимог чинного законодавства була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна №8 від 05.04.2019р., реєстраційний номер документу НОМЕР_1 , про що свідчить копія податкової накладної та квитанція №1 з програмного комплексу М.Е.Оос.

Враховуючи вищезазначені факти та з огляду на наявність всіх необхідних документів за Договором, підписаних сторонами, Позивачем подано письмову відповідь на відзив відповідача, в якій позивач зазначає, що твердження Відповідача про наявність прострочення самого Позивача у зв`язку з ненаданням Відповідачу калькуляції не має правового обгрунтування, не відповідає фактичним обставинам справи та є неналежним обгрунтуванням АТ «Укрзалізниця» своїх заперечень.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази та обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з огляду на викладене нижче.

18.06.2018р. між Приватним акціонерним товариством «Краматорський завод важкого верстатобудування» (надалі по тексту - «позивач», «Виконавець») та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі по тексту - «відповідач», «Замовник») укладено договір №Л/В-18613/НЮ (надалі по тексту - «Договір»), відповідно до п.1.1. якого, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з капітального ремонту колесотокарного верстата UBB 112 підрозділу «Ремонтне вагонне депо Здолбунів» (надалі по тексту - «Послуги»). При цьому, детальний перелік послуг визначено сторонами в Додатку №1 до Договору.

Згідно до п. 1.4. Договору Договір укладений для потреб виробничого структурного підрозділу «Ремонтне вагонне депо Здолбунів» регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». На підставі Постанови КМУ від 31.10.2018 року № 938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця», змінено тип Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Згідно з п.4.1. Договору, загальна вартість послуг визначається калькуляцією з розшифровками матеріальних та трудових витрат (Додаток 2) та становить 3000000,00 грн. з ПДВ, в тому числі 500000,00 грн. ПДВ, 2500000,00 грн. без ПДВ на час звернення з позовом до суду.

Згідно п. 4.3. Договору Замовник проводить оплату протягом 30 календарних днів після підписання актів приймання - передачі наданих послуг та калькуляції фактичних витрат з розшифровками матеріальних та трудових витрат, (але не раніше реєстрації податкової накладної відповідно до вимог чинного законодавства України).

Надання послуг та приймання їх результатів оформляється актом приймання - передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками Сторін.

(п.5.7 Договору)

На виконання договору Виконавець надав послуги, а Замовник прийняв загальною вартістю 3000000,00 грн. (три мільйони гривень 00 коп.). На підтвердження належного надання послуг 05.04.2019 р. відповідач передав, а позивач прийняв для виконання Послуг колесотокарний верстат UBB 112 підрозділу «Ремонтне вагонне депо Здолбунів» (надалі по тексту - «Обладнання»), що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 05.04.2018р.

На підставі цього акту Виконавець надав замовнику рахунок-фактуру від 05.04.2019 р. № 68.

З огляду на це, Відповідач мав перерахувати на користь ПрАТ «КЗВВ», оплату за надані послуги в розмірі 3 000 000, 00 грн. (три мільйони гривень 00 коп.) до 06.05.2019 р. включно.

Вказаний договір із додатками до нього та акт підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем не здійснено оплату вищевказаних Послуг, внаслідок чого утворився борг у розмірі 3000000,00грн. з ПДВ на час подачі позовної заяви в суд.

Згідно п. 7.2. Договору за несвоєчасну оплату за надані послуги Замовник сплачує пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно п. 8.1. Договору усі спори та розбіжності, які виникають між сторонами за цим Договором або у зв`язку із ним вирішуються шляхом переговорів.

З метою досудового врегулювання спору, 07.05.2019 р. ПрАТ «КЗВВ» була направлена Вимога № 0705 від 07.05.2019 р. з вимогою оплатити надані послуги), відповідь на яку не надходила. Позивачем надано до матеріалів справи, в підтвердження наявності заборгованості відповідача перед Позивачем, акт звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 року по 14.05.2019 р. Проте, станом на момент звернення з позовом до суду, така вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Водночас, після відкриття провадження у справі, відповідачем сплачено повністю основний борг позивачу у розмірі 3 000 000,00 грн. вартості наданих позивачем Послуг, що підтверджується платіжними дорученнями які долучені до справи, а саме: №2068326 від 13.08.2019р. на суму 1 500 000,00 грн про що позивач подав заяву про зменшення позовних вимог вх. № 2238/19 від 19.08.2019 року, яка прийнята судом до розгляду та №2091114 від 27.08.2019 року на суму 1 500 000,00 грн. Представник позивача не заперечив у судовому засідання, що позивачу основну заборгованість в сумі 3 000 000,00 грн. відповідачем погашена зазначеними платіжними дорученням.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У відповідності до вимог ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як встановлено судом, 18.06.2018р. між сторонами укладено Договір, відповідно до п.1.1. якого, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надати Послуги з капітального ремонту Обладнання, при цьому, детальний перелік Послуг визначено сторонами в Додатку №1 до Договору. Вказаний Договір за своє правовою природою є договором підряду.

05.04.2019р. відповідач передав, а позивач прийняв для виконання Послуг Обладнання, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно з п.5.7. Договору, надання послуг та приймання їх результатів оформляється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками Сторін.

На виконання договору Виконавець надав послуги, а Замовник прийняв без будь-яких зауважень загальною вартістю 3000000,00 грн. (три мільйони гривень 00 коп.). На підтвердження належного надання послуг був складений акт приймання - передачі наданих послуг від 05.04.2019 р. На підставі цього акту позивач надав відповідачу рахунок-фактуру від 05.04.2019 року № 68 до оплати.

Податкова накладна №8 від 05.04.2019р. (реєстраційний номер ) за господарською операцією з надання позивачем відповідачу Послуг зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 05.04.2019р. На підставі цього акту позивач надав відповідачу рахунок-фактуру від 05.04.2019 року № 68.

Відповідно до п.3.1.1. Договору, Замовник зобов`язується прийняти надані послуги та своєчасно здійснювати їх оплату відповідно до умов Договору.

Згідно з п.4.3. Договору, Замовник проводить оплату протягом 30 календарних днів після підписання актів приймання-передачі наданих послуг та калькуляції фактичних витрат з розшифровками матеріальних та трудових витрат (але не раніше реєстрації податкової накладної відповідно до вимог чинного законодавства України).

З урахуванням п.30.1 ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з п.8.1 ст.8 цього Закону банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Частина 1 ст.530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

При цьому, доводи відповідача щодо не підписання ним наданої позивачем калькуляції фактичних витрат з розшифровками матеріальних та трудових витрат, прострочення виконання позивачем Послуг, внаслідок не передачі її позивачем відповідачу для підписання а отже, відсутності обов`язку оплати наданих Послуг, спростовуються, зокрема, наступним:

у відповідності до положень ч.1 ст.843 ЦК України, у п.4.1. Договору, сторонами визначено, що загальна вартість послуг визначається калькуляцією з розшифровками матеріальних та трудових витрат (Додаток 2) та становить 3000000,00 грн. з ПДВ, в тому числі 500000,00 грн. ПДВ, 2500000,00 грн. без ПДВ.

Вказана загальна вартість Послуг також зазначена і в підписаному представниками обох сторін акті приймання-передачі наданих послуг.

Водночас, у матеріалах справи наявна копія калькуляції фактичних витрат з розшифровками матеріальних та трудових витрат, яку, як зазначає позивач, відповідач хоч і отримав разом із актом приймання-передачі наданих послуг, проте, своєчасно не повернув. Суд звертає увагу на те, що на вказаній калькуляції міститься відмітка печатка відповідача, що свідчить про отримання такої відповідачем, при цьому, відповідно до такої калькуляції, загальна вартість послуг становить 3000000,00грн. з ПДВ., що ідентична загальній вартості Послуг, визначеній сторонами у Додатку №1 до Договору («Калькуляція з розшифровками матеріальних та трудових витрат»), більше того, вартість кожної із «статей витрат» в наданій позивачем відповідачу калькуляції також є ідентичною вартості «статтям витрат», визначеним у Додатку №1 до Договору.

В процесі розгляду справи відповідач не зміг спростувати доводи позивача, що разом актом прийому-передачі наданих послуг від 05.04.2019 року на адресу АТ «Укрзалізниця» було передано калькуляцію фактичних витрат з розшифровками матеріальних та трудових витрат, яку відповідач своєчасно не повернув.

Відповідач не надав належних і допустимих доказів про отримання від позивача такої калькуляції в будь-який інший спосіб. Однак така калькуляція фактичних витрат була підписана відповідачем без заперечень і повернута позивачу.

Крім того, факт наявності чи відсутності прострочення надання позивачем відповідачу Послуг, за умови прийняття відповідачем таких послуг у повному обсязі, без застережень та зауважень, тощо не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку здійснити оплату вартості таких послуг у встановлені Договором порядку та строки.

Враховуючи наведене, протягом 30 календарних днів з моменту прийняття від позивача передбачених умовами Договору Послуг, який співпадає з моментом реєстрації відповідної податкової накладної, відповідач зобов`язаний був здійснити оплату позивачу вартості таких послуг у розмірі, визначеному в Договорі за домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, відповідач повинен був перерахувати на користь ПрАТ «КЗВВ», оплату за надані послуги в розмірі 3 000 000,00 грн. до 06.05.2019 року.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Проте, як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, такої оплати протягом вищевказаного строку відповідачем не здійснено.

Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведене, матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати наданих позивачем Послуг у розмірі 3000000,00грн. з ПДВ.

Разом з тим, після відкриття провадження у цій справі, відповідачем здійснено повністю оплату вартості наданих позивачем Послуг, що підтверджується платіжними дорученнями №2068326 від 13.08.2019р. на суму 1500000,00грн. та №2091114 від 27.08.2019р. на суму 1500000,00грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Враховуючи прийняту до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог вх. № 2238/19 від 19.08.2019 року, в якій позивач просить стягнути 1 712 095,89 грн за договором, з яких 1500 000,00 грн. основного боргу, 48 000,00 грн. інфляційне збільшення, 24 164,38 грн 3% річних та 139 931,51 грн пеня, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Платіжним дорученням № 2091114 від 27.08.2019 року відповідач перерахував позивачу 1500 000,00 грн. основної заборгованості. Докази до матеріалів справи додано відповідачем. Представник відповідача підтвердив у судовому засіданні, що основна заборгованість на даний час повністю погашена.

А відтак, провадження в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 500 000,00 грн підлягає закриттю у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Крім того, позивач, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 139 931,51 грн. пені, нарахованої за період з 07.05.2019р. по 12.08.2019р.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Згідно з ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Приписами ч.1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7.2. Договору, за несвоєчасну оплату за надані послуги Замовник сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши правильність розрахунку пені суд зазначає, що такий здійснено позивачем вірно, а тому, враховуючи вищевказане, заявлені позовні вимоги, з врахуванням заяви про зменшення розміру таких, про стягнення з відповідача на користь позивача 139 931,51грн. пені є підставними та обґрунтованими.

При цьому, суд, розглянувши заяву про зменшення штрафних санкцій (вх.№38073/19 від 16.09.2019р.), зазначає наступне:

подану заяву відповідач обґрунтовує здійсненою ним після відкриття провадження у цій справі оплатою у повному обсязі вартості наданих позивачем Послуг, а також, відсутністю, враховуючи непідписання відповідачем наданої позивачем калькуляції витрат, вини відповідача у нездійсненні оплати таких Послуг, а отже відсутністю правових підстав для застосування відповідальності у вигляді стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Крім того, відповідач зазначає, що виконання, передбачених Договором грошових зобов`язань було ускладнене обставинами, які не залежали безпосередньо від відповідача, а негативні наслідки (збитки) для позивача у зв`язку із таким - відсутні.

Відповідно до ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч.3 ст.551 ЦК України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Суд враховає правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р. про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

При цьому, зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена в п.18 постанови від 19.03.2019р. у справі № 910/3652/18).

Суд звертає увагу на таке:

1) прострочення виконання відповідачем зобов`язань є значним, основний борг було погашено відповідачем після 5 календарних місяців з моменту його виникнення, при цьому, судом враховано передбачене умовами Договору відстрочення на 30 календарних днів моменту оплати прийнятих відповідачем Послуг;

2) ступінь виконання відповідачем зобов`язань та його поведінку, зокрема, на те, що оплату Послуг відповідачем здійснено лише після відкриття провадження у справі. При цьому, в матеріалах справи відсутні та сторонами не заперечується, що відповідачем до моменту звернення позивача із цим позовом до суду не вчинено будь-яких дій, спрямованих на добровільне усунення порушення умов Договору, а вимога позивача вих.№0705 від 07.05.2019р., яка стосувалася лише сплати основного боргу без нарахованої суми пені, залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Більше того, у заяві про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач, всупереч встановленому вище судом, зазначає про відсутність обов`язку зі здійснення оплати вартості наданих Послуг;

3) відсутність в матеріалах справи, а також те, що сторонами не подано належних та допустимих доказів наявності причини (причин) неналежного виконання відповідачем, передбачених умовами Договору, зобов`язань. При цьому, відповідачем не доведено у встановленому законодавством порядку те, що порушення ним грошового зобов`язання сталося внаслідок випадку або непереборної сили, що б підтверджувало наявність підстав для звільнення його від відповідальності за таке порушення. Крім того, доводи відповідача на відсутність у нього можливості здійснити оплату вартості Послуг відповідно до річного плану закупівель на 2018р. не підтверджено будь-якими доказами;

4) відсутність можливості оцінити майновий стан обох сторін з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, підтверджуючих такий стан та відсутність доказів неспівмірності розміру відповідальності відповідача в порівнянні із спричиненими позивачу невиконанням Договору збитками, а також на те, що від жодного учасника справи не надходило клопотання про витребування доказів;

5) те, що сума нарахованих позивачем штрафних санкцій становить не є надмірними, а тому можливість стягнення таких не змінює дійсне правове призначення неустойки. При цьому, суд звертає увагу, що пеня визначена сторонами як облікова ставка НБУ, що вдвічі менше встановленого ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» граничного розміру;

Крім того, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Застосований позивачем за неналежне виконання відповідачем умов Договору розмір штрафних санкцій, а саме пеня у розмірі облікової ставки НБУ, погоджений сторонами при укладенні Договору. Вказаний Договір на момент розгляду справи не визнаний судом недійсним, зокрема в частині відповідальності сторін за неналежне виконання його умов, а також відсутні докази внесення змін до нього сторонами.

Оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, враховуючи зазначене вище, а також те, що відповідачем жодним чином не підтверджено наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, а в матеріалах справи такі докази відсутні, даний випадок не є винятковим, а тому, зважаючи на інтереси обох сторін, а також те, що норми чинного законодавства про зменшення розміру штрафних санкцій не є імперативними та застосовуються за визначених вище умов на розсуд суду, підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відсутні.

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги, з врахуванням заяви про зменшення розміру таких, про стягнення з відповідача на користь позивача 139 931,51 грн. пені підлягають задоволенню повністю.

Також, позивач, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 48 000,00грн. інфляційного збільшення за час прострочення, 24 164,38 грн. трьох процентів річних від простроченої суми, нараховані ним за період з 07.05.2019р. по 12.08.2019р.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність розрахунку трьох процентів річних за заявлений періоди суд встановив, що такий здійснено вірно, а тому заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 24 164,38 грн. трьох процентів річних від простроченої суми є підставними та обґрунтованими, а тому, підлягають задоволенню повністю.

Водночас, під час здійснення розрахунку інфляційних втрат, позивач невірно визначив сукупний індекс інфляції за період, протягом якого ним здійснено відповідні нарахування.

Враховуючи наведене, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат за заявлений період.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
07.05.2019 - 12.08.00.996-12140.372987859.63

Отже, заявлені позовні вимоги, з врахуванням заяви про зменшення розміру таких, про стягнення з відповідача на користь позивача 48 000,00грн. інфляційного збільшення за час прострочення є такими, що не підлягають до задоволення, так як безпідставно нараховані і заявлені до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви щодо порушення ним передбаченого умовами Договору грошового зобов`язання, хоч йому було створено усі можливості для надання заперечень, від жодного учасника справи не надходило клопотання про витребування доказів, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

При цьому, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 24 164,38грн. трьох процентів річних від простроченої суми, 139 931,51грн. пені, а також 2461,44грн. судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як доказ сплати судових витрат позивач подав платіжне доручення №441113584 від 20.05.2019р. про сплату судового збору в розмірі 45 353,84грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову частково, у зв`язку із відмовою в частині задоволення позовних вимог в сумі 48 000,00 грн., сплачена сума судового збору 0,72 грн. залишається за позивачем.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що, відповідно до п.п.1,5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Проте, враховуючи відсутність клопотання позивача про повернення сплаченої за подання позову в частині вимог, які було зменшено з врахуванням прийнятої судом заяви, та про повернення сплаченої за подання позову в частині вимог, провадження щодо яких підлягає закриттю, суми судового збору, підстави для повернення такого судового збору станом на момент прийняття рішення у цій справі відсутні.

Згідно з абз.2 ч.8 ст.129 ГПК України, докази, підтверджуючі розмір судових витрат, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи те, що представником позивача до закінчення судових дебатів у цій справі усно зроблено заяву про те, що позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення у цій справі буде подано докази, підтверджуючі розмір судових витрат, наявні підстави для вирішення питання про судові витрати, за винятком сплаченого судового збору, після ухвалення цього рішення, в межах встановленого ГПК України строку.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 221, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 1 500 000,00 грн. основного боргу.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження юридичної особи: 03680, м. Київ, вулиця тверська, будинок 5; ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815) в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження ВП: 79007, Львівська обл., місто Львів, Галицький район, вулиця Гоголя, будинок 1; Код ЄДРПОУ ВП: 40081195) на користь Приватного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» (місцезнаходження юридичної особи: 84306, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи: 00222999) 24 164,38 грн. трьох процентів річних від простроченої суми, 139 931,51 грн. пені, а також 2461,44 грн. судового збору.

4. Відмовити позивачу в задоволені позовних вимог про стягнення 48 000,00 грн інфляційного збільшення за час прострочення.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл решти судових витрат на 01.10.2019р. о 09:30 год.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Львівської області за адресою: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128, зал судових засідань № 4, ІІ поверх, каб. 204.

7. Встановити позивачеві строк до 27.09.2019р. для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу. Зобов`язати позивача надати (надіслати) ці докази відповідачеві одночасно з їх поданням (надісланням) до суду.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2019р.

Суддя Долінська О.З.