ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2019 р. Справа№ 910/12786/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Коробенка Г.П.

Сітайло Л.Г.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Павлішина Н.В.

відповідача - Кондратенко Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу Колективного підприємства Санаторій "Перемога"

на рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2019 р. (повне рішення складено 12.02.2019 р.)

у справі № 910/12786/18 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Колективного підприємства Санаторій "Перемога"

до Київської обласної ради

про визнання договорів дарування недійсними

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року Колективне підприємство Санаторій "Перемога" звернулося з позовом до Київської обласної ради про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна від 13.01.2012 р. за реєстраційними номерами № 47, № 49, № 51.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що директор Колективного підприємства Санаторій "Перемога" при укладенні оспорюваних договорів дарування нерухомого майна не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності та діяв всупереч інтересам позивача, перевищуючи свої повноваження.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.02.2019 р. у справі № 910/12786/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Колективне підприємство Санаторій "Перемога" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що директор КП Санаторій "Перемога" при укладенні оспорюваних договорів дарування діяв всупереч інтересам позивача, перевищивши свої повноваження, та спірні правочини не були схвалені позивачем.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 р. апеляційну скаргу Колективного підприємства Санаторій "Перемога" у справі № 910/12786/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12786/18 та призначено до розгляду на 16.04.2019 р.

У призначеному засіданні суду 16.04.2019 р. оголошено перерву до 21.05.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1377/19 від 20.05.2019 р. у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного Суду відповідно до Указу Президента № 195/2019 від 07.05.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12786/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/12786/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 р. справу № 910/12786/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

До суду 21.05.2019 р. представником Колективного підприємства Санаторій "Перемога" подано заяву про відвід судді Пашкіної С.А. у справі № 910/12786/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 р. заявлений відвід визнано необгрунтованим, зупинено провадження у справі № 910/12786/18 та передано матеріали справи для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України з метою розгляду заявленого відводу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2019 р. заяву Колективного підприємства Санаторій "Перемога" про відвід судді Пашкіної С.А. у справі № 910/12786/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Доманська М.Л. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Верховець А.А., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 р. у задоволенні заяви Колективного підприємства Санаторій "Перемога" про відвід судді Пашкіної С.А. у справі № 910/12786/18 відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 р. поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 09.07.2019 р.

У призначеному засіданні суду 09.07.2019 р. оголошено перерву до 16.07.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2121/19 від 15.07.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12786/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/12786/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2019 р. справу № 910/12786/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду, а у призначеному засіданні суду оголошено перерву до 17.09.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2121/19 від 16.09.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12786/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/12786/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Коробенко Г.П., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 р. справу № 910/12786/18 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

13.01.2012 р. між Колективним підприємством Санаторій "Перемога" (далі - дарувальник) та Київською обласною радою (далі - обдарований) укладено договір дарування нерухомого майна (далі - договір дарування-1).

Відповідно до п. 1 договору дарування-1 Колективне підприємство Санаторій "Перемога" подарувало, а Київська обласна рада прийняла у дар об`єкти нерухомості, які зареєстровано у Комунальному підприємстві Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" як будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель, вул. Горького, буд. № 20-а.

Згідно з п. 2 цього договору будівлі та споруди, що відчужуються, належать дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 24.01.2004 р. на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 314/1 від 18.12.2003 р. Право власності на нерухомість зареєстровано у КП Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" 24.01.2004 р. за № 4488751.

Як передбачено п. 6 договору дарування-1, право власності на предмет цього договору у обдарованого виникає з моменту його прийняття та підлягає державній реєстрації. Підписання цього договору свідчить про те, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

Також 13.01.2012 р. між Колективним підприємством Санаторій "Перемога" (далі - дарувальник) та Київською обласною радою (далі - обдарований) укладено договір дарування нерухомого майна (далі - договір дарування-2).

Відповідно до п. 1 договору дарування-2 Колективне підприємство Санаторій "Перемога" подарувало, а Київська обласна рада прийняла у дар об`єкти нерухомості, які зареєстровано у Комунальному підприємстві Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" як басейн "Б", "Б1", "б", що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель, вул. Горького, буд. № 11.

Згідно з п. 2 договору дарування-2 будівлі та споруди, що відчужуються, належать дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 24.01.2004 р. на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 314/1 від 18.12.2003 р. Право власності на нерухомість зареєстровано у КП Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" 24.01.2004 р. за № 4488965.

У відповідності до п. 6 договору дарування-2 право власності на предмет цього договору у обдарованого виникає з моменту його прийняття та підлягає державній реєстрації. Підписання цього договору свідчить про те, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

Крім цього, 13.01.2012 р. між Колективним підприємством Санаторій "Перемога" (далі - дарувальник) та Київською обласною радою (далі - обдарований) укладено договір дарування нерухомого майна (далі - договір дарування-3).

Згідно з п. 1 договору дарування-3 Санаторій "Перемога" подарувало, а Київська обласна рада прийняла у дар об`єкти нерухомості, які зареєстровано у Комунальному підприємстві Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" як будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель, вул. Пролетарська, буд. № 36.

Відповідно п. 2 вказаного вище договору дарування будівлі та споруди, що відчужуються, належать дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 24.01.2004 на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 314/1 від 18.12.2003. Право власності на нерухомість зареєстровано у КП Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" 24.01.2004 за № 4489046.

Право власності на предмет цього договору у обдарованого виникає з моменту його прийняття та підлягає державній реєстрації. Підписання цього договору свідчить про те, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення (п. 6 договору дарування-3)

Укладені договори дарування посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчуком Г.І. та зареєстровані в реєстрі за № № 47, 49 та 51 відповідно.

27.01.2012 р. між сторонами підписано акт приймання-передачі цього нерухомого майна до вказаних договорів дарування.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.10.2015 р у справі № 911/3540/15 позов ОСОБА_1 до Колективного підприємства "Санаторій "Перемога" про визнання неправомірним та скасування рішення загальних зборів задоволено повністю, визнано недійсним рішення загальних зборів членів Колективного підприємства "Санаторій "Перемога", оформлене протоколом № 2 від 03.10.2011 р., про безоплатну передачу зазначеного вище нерухомого майна Колективного підприємства "Санаторій "Перемога" Київській обласній раді.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що оспорювані договори дарування, на думку позивача, вчинені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки директор Колективного підприємства Санаторій "Перемога" на момент їх укладення не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 21.10.2015 р. у справі № 911/3540/15.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Як передбачено ч. 1 ст. 207 ГК України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статей 92, 98, 203, 215, 241 ЦК України рішення загальних зборів учасників товариства є актами, що зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Таким чином, у разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, воно є недійсним з моменту його прийняття.

Проте для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства (директором) з третьою особою, з підстав порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва, не має самостійного юридичного значення сам по собі той факт, що згодом визнано недійсним у судовому порядку рішення загальних зборів учасників товариства про обрання (призначення) виконавчого органу, згідно якого виконавчий орган діяв на момент укладення договору.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Закон не встановлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах із юридичною особою. Тому з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 ЦК України) висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обов`язки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 р. у справі № 908/4550/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2011 р. загальними зборами членів Колективного підприємства Санаторій "Перемога" було прийнято рішення про безоплатну передачу нерухомого майна КП Санаторію "Перемога", що засвідчено свідоцтвами на право власності від 24.01.2004 р. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Київської області в особі Київської обласної ради; надання права підпису договорів дарування вказаного майна директору КП Санаторію "Перемога" - Бростовському Андрію Петровичу.

Вище було встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 21.10.2015 р. у справі № 911/3540/15 було визнано недійсним рішення загальних зборів членів Колективного підприємства Санаторій "Перемога", оформлене протоколом № 2 від 03.10.2011 р., про безоплатну передачу нерухомого майна Колективного підприємства Санаторій "Перемога" Київській обласній раді.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з цим, визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства саме по собі не може бути єдиною підставою для висновку про недійсність договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 6-62цс16 від 27.04.2016 р., у справі № 6-2362цс16 від 30.11.2016 р. та у справі № 910/31610/15 від 12.07.2017 р.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Тобто, законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання.

Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т.ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі № 910/9915/17.

Вбачається, що позивачем було вчинено дії з виконання оспорюваних договорів дарування, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 27.01.2012 р.

Крім цього, рішеннями Київської обласної ради від 24.04.2012 р. № 353-17- VI, від 23.07.2013 р. № 634-33- VI та від 02.10.2014 р. № 823-43- VI було надано дозвіл на передачу в оренду Колективному підприємству Санаторій "Перемога" об`єктів нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області.

Також, Колективному підприємству Санаторій "Перемога", рішенням Київської обласної ради від 06.12.2012 р. № 521-27-VI, за користування майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області була надана пільга по сплаті орендної плати, в розмірі 98% до 01.07.2013 р. із правом її продовження на термін дії договору оренди.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено належними і достатніми доказами та матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили, що, укладаючи спірні договори дарування, Київська обласна рада діяла недобросовісно, тобто знала і за всіма обставинами не могла не знати про відсутність у виконавчого органу Колективного підприємства Санаторій "Перемога" повноважень на укладення оспорюваних договорів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна від 13.01.2012 р. за реєстраційними номерами № 47, № 49, № 51. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності, місцевим судом було обґрунтовано його відхилено, оскільки правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Так, відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2019 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Колективного підприємства Санаторій "Перемога" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Колективного підприємства Санаторій "Перемога" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2019 р. у справі № 910/12786/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Колективне підприємство Санаторій "Перемога".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 25.09.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Г.П. Коробенко

Л.Г. Сітайло