ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2292/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.,

суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.

секретар судового засідання: Федорончук Д.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача (ТОВ ,,Спектр) - ОСОБА_2 на підставі ордеру;

від відповідача (Державного реєстратора КП ,,Агенція державної реєстрації ОСОБА_3 ) не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Одеської міської ради

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12 серпня 2019 про відмову у забезпеченні позову

у справі № 916/2292/19

за позовом: Одеської міської ради

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Спектр ,

2. Державного реєстратора Комунального підприємства ,,Агенція державної реєстрації ОСОБА_3

про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку,

головуючий суддя: Лічман Л.В.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 02.10.2019р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Спектр , Державного реєстратора Комунального підприємства ,,Агенція державної реєстрації ОСОБА_3 про:

- скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 14.06.2019 р. № 47370186, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства ,,Агенція державної реєстрації ОСОБА_3;

- зобовязання ТОВ ,,Спектр звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 64, загальною площею 53,2 кв. м шляхом знесення павільйону.

Одночасно з позовною заявою Одеською міською радою подано до господарського суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, згідно якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони субєктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, повязані з державною реєстрацією речових прав на обєкт нерухомого майна, загальною площею 53,2 кв. м за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 64, за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2019 року у справі №916/2292/19 (суддя Лічман Л.В.) у задоволенні заяви Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову (вх. 2-3730/19 від 09.08.2019 р.) відмовлено.

При винесенні ухвали суд першої інстанції, виходив з того, що заявником документально не підтверджено існування фактичних обставин, з якими повязується застосування заходу забезпечення позову, передбаченого пп.2,4 ч.1 ст.137 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2019, Одеська міська рада звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу місцевого господарського суду про відмову у вжитті заходів забезпечення позову та постановити нову ухвалу, якою заяву Одеської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Заявник апеляційної скарги вважає, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне:

- суд першої інстанції, посилаючись на абз.2 п.1 та абз. 2 п.3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» не врахував, що вказана постанова містить розяснення щодо практики застосування норм ГПК України у редакції до 15.12.2017р.;

- посилаючись на п.3 зазначеної постанови, суд першої інстанції не врахував, що достатньо обґрунтоване припущення є умовою застосування заходів забезпечення позову саме за вимогами майнового характеру. Зважаючи на те, що Одеська міська рада звернулась до господарського суду з позовною заявою немайнового характеру, суд має застосовувати та досліджувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких, він звернувся або має намір звернутися до суду;

- посилання господарського суду на не доведення позивачем можливості реального здійснення дій стосовно спірної земельної ділянки є необґрунтованим, адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідачем буде здійснено дії щодо відчуження спірного обєкта нерухомого майна іншим особам, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушуваних або оспорюваних прав або інтересів.

Крім того, скаржник звертає увагу, що ТОВ «Спектр» усвідомлюючи протиправність реєстрації права власності на обєкт, що є тимчасовою спорудою, та, відповідно, можливі негативні наслідки для нього у разі задоволення цього позову, може здійснити відчуження спірного обєкта нерухомого майна іншим особам, для чого на сьогоднішній день немає жодних правових перешкод. Таке відчуження спірного майна або майнових прав на нього іншим особам до постановлення рішення у справі може призвести окрім порушення прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради також до порушення прав інших осіб, які здобудуть статусу добросовісного набувача на відповідний обєкт нерухомості, не усвідомлюючи існування юридичних перешкод для реального виникнення у них речових прав на відповідний обєкт нерухомості, що також призведе до настання негативних наслідків для них.

На думку скаржника, існування передбачених законом підстав для забезпечення позову підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні такої заяви постановлена за умови неповного зясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення зазначеної заяви Одеської міської ради.

У відзиві на апеляційну скаргу від 18.09.2019р. ТОВ «Спектр» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.08.2019р. по справі №916/2291/19 про відмову у вжитті заходів забезпечення позову - залишити без змін.

В судове засідання 02.10.2019 з'явився представник Одеської міської ради який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягав на її задоволенні та на скасуванні ухвали місцевого господарського суду.

Представник ТОВ «Спектр» заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник Державного реєстратора Комунального підприємства ,,Агенція державної реєстрації ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, та перевірено під час апеляційного перегляду, Одеська міська рада звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Спектр , Державного реєстратора Комунального підприємства ,,Агенція державної реєстрації ОСОБА_3 про:

- скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 14.06.2019 р. № 47370186, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства ,,Агенція державної реєстрації ОСОБА_3;

- зобовязання ТОВ ,,Спектр звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 64, загальною площею 53,2 кв.м шляхом знесення павільйону.

В обґрунтування позовних вимог Одеська міська рада посилається на те, що розміщений товариством павільйон є тимчасовою спорудою та не відноситься до обєктів нерухомого майна, щодо яких взагалі може проводитися державна реєстрація права власності. Крім того позивач зазначає, що в даному випадку порушується право ОМР на земельну ділянку шляхом незаконної реєстрації права власності на тимчасову споруду, що знаходиться на землях територіальної громади м. Одеси.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2019 р. (суддя Лічман Л.В.) відкрито провадження у справі № 916/2292/19 та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 10.09.2019 р. о 10:40.

Одночасно з позовною заявою Одеською міською радою подано до господарського суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, згідно якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони субєктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, повязані з державною реєстрацією речових прав на обєкт нерухомого майна, загальною площею 53,2 кв. м за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 64, за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 101.

Заява мотивована тим, що з огляду на проведення реєстрації права власності на названий вище обєкт з порушенням вимог чинного законодавства немає жодних гарантій, що в процесі розгляду справи вказане майно не буде відчужено на користь третіх осіб. Наслідком таких дій стане неможливість захисту порушеного права в межах одного судового провадження, тобто без нових звернень до суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2019 року у справі №916/2292/19 (суддя Лічман Л.В.) у задоволенні заяви Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову (вх. 2-3730/19 від 09.08.2019 р.) відмовлено.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Одеської міської ради не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 12.08.2019 року по справі №916/2292/19 залишенню без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтєю 136 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Пунктом 10 ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (частина 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник і майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у частині 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття «ефективний засіб», за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії»), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 14.06.2019 р. № 47370186, прийнятого Реєстратором та зобовязання ТОВ ,,Спектр звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 64, загальною площею 53,2 кв.м шляхом знесення павільйону.

Водночас, в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони субєктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, повязані з державною реєстрацією речових прав на обєкт нерухомого майна загальною площею 53,2 кв. м за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 64, за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 101.

Зі змісту заяви вбачається, що міськрада припускає можливість відчуження відповідачем на користь третіх осіб спірного обєкту нерухомого майна загальною площею 53,2 кв. м за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 64.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Одеською міською радою не надано жодних доказів того, що ТОВ ,,Спектр або державним реєстратором вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання майбутнього рішення суду або на ускладнення ефективного захисту прав позивача. При цьому відсутність у останнього ,,жодних гарантій, що в процесі розгляду справи вказане майно не буде відчужено на користь третіх осіб за відсутності належних доказів у цій частині не є достатньою підставою для забезпечення позову, адже такий процесуальний інститут як ,,забезпечення позову у вигляді заборони на вчинення реєстраційних дій унеможливлює виконання реєстраторами покладених на них законодавством обовязків, у звязку з чим для його застосування мають існувати реальні підтверджені доказово причини, а не лише бажання позивача примусити одного з відповідачів до знесення належного йому павільйону, законність реєстрації якого на теперішній час являється предметом дослідження в рамках провадження по цій справі.

Судова колегія розяснює, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов'язана довести зв'язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

З матеріалів оскарження та поданої заяви не вбачається вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на відчуження ним вказаного приміщення загальною площею 53,2 кв. м за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 101.

Крім того, як вірно зазначено господарським судом, у випадку відчуження ТОВ ,,Спектр майна, про знесення якого заявлено позов, ОМР не буде позбавлено права в цьому ж судового процесі ініціювати зміну субєктного складу відповідачів, а також подати нову заяву про забезпечення позову, для задоволення якої вже будуть існувати достатні передумови. Посилання Одеської міської ради в апеляційній скарзі на можливість подальшого відчуження відповідачем спірного майна на користь третіх осіб, внаслідок чого утрудниться або стане неможливим виконання рішення по даній справі у разі задоволення позову, є припущенням, та не підтверджено належними доказами.

Прийняття таких заходів забезпечення позову, про які просить Одеська міська рада, по своїй суті направлено на забезпечення інших позовних вимог, підстави яких можуть виникнути або виникнуть у майбутньому, тобто подія порушення законних прав позивача або охоронюваних інтересів ще не відбулася (її виникнення носить імовірний характер).

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її зміни чи скасування.

У звязку з викладеним, апеляційна скарга Одеської міської ради підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 12 серпня 2019 у справі №916/2292/19 - без змін.

Керуючись ст.ст. 136-139, ст. 270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.08.2019 року по справі №916/2292/19 без змін.

Матеріали оскарження ухвали по справі №916/2292/19 повернути до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

04.10.2019р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Г.П. Разюк