ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа№ 910/13233/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тарасенко К.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві

на рішення господарського суду міста Києва

від 09.04.2019 (повний текст рішення складено 19.04.2019)

у справі №910/13233/18 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" до Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа на стороні відповідача - ГУ Державної казначейської служби України у місті Києві,

про стягнення заборгованості та включення вимог у розмірі 70383,12 грн. до передавального акта,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 Приватне підприємство "ДУБЕКСПО" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про стягнення 6820,05 грн., з яких інфляційні витрати в сумі - 5 564,69 грн., 3% річних - 1 165,36 грн. та моральної шкоди - 3200,00 грн., нарахованих за несвоєчасне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2018 по справі 826/5696/17.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача, що потягли невчасне виконання грошового зобов`язання.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.04.2019 (повний текст рішення підписано 19.04.2019) позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління ДКС України у м. Києві на користь ПП «ДУБЕКСПО» 3% річних у розмірі 1 149,40 грн., інфляційні - 5 564,69 грн. В іншій частині позову відмовлено. Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору стягнуто пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема з Головного управління ДФС України у розмірі - 1 757,82 грн., з ПП «ДУБЕКСПО» - 04,18 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДФС у місті Києві звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. При цьому скаржник просить звільнити його від сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 відмовлено Головному управлінню ДФС у місті Києві в задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху і надано час для виправлення недоліків шляхом сплати судового збору у розмірі 2 643,00 грн.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 у справі №910/13233/18 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу №910/13233/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Калатай Н.Ф., судді: Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 повернуто без розгляду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у зв`язку з несплатою судового збору.

25.06.2019 від апелянта через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 клопотання Головного управлінню ДФС у місті Києві про відстрочення сплати судового збору залишено без розгляду на підставі ч.2 ст.118 ГПК України.

11.07.2019 відповідач - Головне управління ДФС у місті Києві повторно звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі №910/13233/18. При цьому сплативши судовий збір у розмірі 2 636,73 грн., що підтверджує платіжне доручення від 18.06.2019 №2781 (а.с.200). Також в прохальній частині апеляційної скарги міститься клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тривалою сплатою судового збору та несвоєчасним надходженням платіжного документу.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2019 справа №910/13233/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді - Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 поновлено Головному управлінню ДФС у місті Києві строк для звернення з апеляційною скаргою, відкрито апеляційне провадження на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі №910/13233/18, зупинено дію оскарженого судового рішення у справі до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги та призначено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу, третя особа - Головне управління ДКС України у місті Києві, зазначає про невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ст.625 ЦК України, оскільки право на стягнення пені, вразі порушення права підприємства на відшкодування з Державного бюджету ПДВ, прямо передбачено Податковим кодексом України, що є спеціальним Законом та регулює правовідносини у галузі податкового права, а можливість стягнення 3% річних та інфляційної податкового складової боргу, нарахованих на бюджетну заборгованість, не передбачена спеціальним законом та заборонена Цивільним кодексом України.

20.08.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від позивача - ПП "ДУБЕКСПО" про відвід колегії суддів у складі Іоннікової І.А, Разіної Т.І., Тарасенко К.В. (а.с.225). Заявник акцентує увагу на об`єктивні причини для заявленого клопотання про відвід суддів, зокрема - сплачена ГУ ДФС у місті Києві сума судового збору при повторному зверненні з апеляційною скаргою є меншою ніж встановлено Законом України «Про судовий збір» та прописано в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2019. Однак недоплачена сума 6,27 грн. не стала перешкодою для відкриття апеляційного провадження у справі та вказує на упередженість суддів та сприянню апелянту у будь-який спосіб брати участь при розгляді скарги.

Просить задовольнити клопотання про відвід суддів Іоннікової І.А, Разіної Т.І., Тарасенко К.В. з направленням справи на повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 визнано необґрунтованим відвід суддям Іонніковій І.А., Разіній Т.І., Тарасенко К.В., заявлений позивачем, справу передано для вирішення питання про відвід суддів у порядку, встановленому ст.32 ГПК України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2019 справа №910/13233/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Верховець А.А., судді - Остапенко О.М., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 відмовлено ПП «Дубекспо» у задоволені заяви про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду - головуючого судді Іонніковій І.А., суддів Разіної Т.І., Тарасенко К.В. Колегія суддів, розглядаючи заяву про відвід, не знайшла доводи об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність суддів.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія судів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2018 адміністративний позов ПП «ДУБЕКСПО» до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС України у м. Києві, третя особа - ГУ ДКУ у м. Києві - задоволено та стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача суму пені, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ в сумі 5 564,69 грн. та суму судових витрат - 1600,00 грн.

В подальшому, звертаючись до господарського суду м. Києва з відповідним позовом, ПП «ДУБЕКСПО» визначає ГУ ДФС у місті Києві як основного боржника по грошовому зобов`язанню, що полягає у невчасному виконанні відповідачем його зобов`язання з бюджетного відшкодування ПДВ.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку має місце заявлена до стягнення сума в якості нарахованих інфляційних витрат, стягнення яких передбачено частиною 2 статті 625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Так, статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Отже, зважаючи на юридичну природу таких правовідносин сторін, на них поширюється дія положень ч.2 ст.625 ЦК України і для відповідача настає відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 вказавши, що приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, погодилась з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Крім того, п.29 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі 758/1303/15-ц зазначено, що справа про застосування відповідно до ст.625 ЦК України заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу у порядку цивільного чи господарського судочинства.

Вірним є висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 3200,00 грн., понесеної, на думку позивача, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, оскільки жодних доказів, які б підтверджували ступінь моральних страждань позивачем надано не було.

Суд також звертає увагу на те, що, здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини в рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом п.1 ст.6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення.

Крім того, під час перегляду в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції було встановлено, що при звернення з апеляційною скаргою відповідачем було сплачено судовий збір не в повному розмірі, зокрема, з платіжного доручення N 2781 від 18.06.2019 вбачається, що апелянтом було сплачено судовий збір у розмірі 2 636,73 грн., тоді як необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 2 643,00 грн.

Відповідно до п. 2.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо факт недоплати судового збору з`ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може, зокрема, у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

А тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення в доход Державного бюджету України суму недоплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 06,27 грн. з апелянта та у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі №910/13233/18 - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС у місті Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код 39439980) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у м. Києві; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО): 820019; рахунок отримувача: 2001; код класифікації доходів бюджету: 22030101) 06,27 (шість) грн. 27 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

К.В. Тарасенко