ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
01.10.2019 Справа № 905/1115/19
Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів:
Головуючого Фурсової С.М.,
суддів Левшиної Я.О., Курило Г.Є.
про відновлення становища, яке існувало до порушення права, -
без виклику представників сторін
Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства «Енергоринок» про відновлення становища, яке існувало до порушення права.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.06.2019 відкрито провадження у справі №905/1115/19 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.07.2019.
Підготовчі засідання неодноразово відкладались у зв`язку з необхідністю подання додаткових доказів, підготування заперечень, а також вирішення питань, визначених частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України.
Через канцелярію суду 12.09.2019 від представника позивача надійшла заява представника акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 13.09.2019 частково задоволено заяву акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 13.09.2019, враховуючи категорію справи, обсяг обставин, що підлягають з`ясуванню під час вирішення спору та необхідність у їх об`єктивному, всесторонньому розгляді, справу №905/1115/19 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів.
За результатами автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.09.2019, проведеного відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Донецької області, затверджених протоколом зборів суддів № 4 від 14.09.2016 (зі змінами та доповненнями), сформовано наступну колегію: головуючий суддя Фурсова С.М., суддів Левшиної Я.О., Курило Г.Є.
За таких обставин судом вирішено прийняти справу №905/1115/19 до провадження судовою колегією у складі: головуючий суддя Фурсова С.М., суддів Левшиної Я.О., Курило Г.Є.
За приписами ч.1 п.14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи, що зміна складу суду відбулась на стадії підготовчого провадження, суд вирішив розпочати розгляд справи спочатку зі стадії відкриття провадження у справі з метою надання учасникам справи можливості подати всі письмові докази, які мають значення для вирішення спору по суті.
Ухвалою суду від 13.09.2019 призначено підготовче засідання на 09.10.2019.
24.09.2019 до господарського суду Донецької області надійшла заява державного підприємства «Енергоринок» про зустрічне забезпечення, за змістом якої просить суд застосувати до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» заходи зустрічного забезпечення в сумі 2 348 588 493,46 гривень, шляхом внесення ним вказаної суми коштів на депозитний рахунок господарського суду Донецької області.
Заява обґрунтована тим, що ухвалою господарського суду Донецької області від 13.09.2019 заяву АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про забезпечення позову у справі №905/1115/19 задоволено частково, шляхом зупинення вчинення виконавчих дій Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та/або приватних виконавців щодо примусового виконання наказів №908/999/15-г, №905/707/16 та/або будь-яких інших виконавчих документів, виданих на підставі та в межах судових рішень у справах №908/999/15-г, №905/707/16, що набрали законної сили, про примусове стягнення заборгованості з AT «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь ДП «Енергоринок».
Застосування зазначених вище заходів забезпечення позову негативним чином вплине на законні права та інтереси ДП «Енергоринок» в частині отримання належних останньому грошових коштів, присуджених до стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь ДП «Енергоринок», відповідно до рішень суду у справах №905/707/16 та №908/999/15-г, які набрали законної сили та на примусове виконання яких видано виконавчі документи, що знаходяться на виконанні в органах ДВС. Зупинення і подальше невиконання рішень суду у справах №905/707/16 та №908/999/15-г, у зв`язку з задоволенням заяви позивача про забезпечення позову у справі №905/1115/19, спричинить завдання збитків ДП «Енергоринок» на суму невиконаних рішень суду у справах №905/707/16 та №908/999/15-г. У зв`язку з чим просить вжити заходів зустрічного забезпечення шляхом внесення позивачем на депозитний рахунок суду 2 348 588 493,46 гривень, що є сумою заборгованості АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» за виконавчими документами у справах №905/707/16 та 908/999/15-г (1 535 237 572,49 гривень у справі №905/707/16 + 813 350 920,97 гривень у справі №908/999/15-г = 2 348 588 493,46 гривень) для покриття можливих збитків ДП «Енергоринок», які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Розглянувши доводи заявника, перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку, що заява відповідача про зустрічне забезпечення не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
За приписами ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:
1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;
2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.
Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.
При вирішенні питання про зустрічне забезпечення господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.
В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення.
З аналізу положень згаданої норми закону вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Заходи до зустрічного забезпечення повинні бути співмірними із заходами забезпечення позову. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до зустрічного забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ст. 22 ЦК України).
Під збитками в розумінні ч. 2 ст. 224 ГК України передбачаються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
До складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, що допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
При цьому, саме на заявника чинним законодавством покладено доведення факту наявності порушення, наявність та розмір понесених можливих збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і можливими збитками.
Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності збитків (упущеної вигоди). Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому такий зв`язок між порушенням та можливими збитками має бути прямим та безпосереднім.
За змістом ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.
Належними згідно ст. 76 ГПК України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Проте станом на день розгляду даної заяви відповідачем жодним чином не доведено можливості заподіяння йому збитків та не надано доказів неможливості здійснення господарської діяльності, відтак відсутні підстави стверджувати про можливі збитки ДП «Енергоринок», які будуть понесені в майбутньому.
При здійсненні судочинства суди мають застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
За приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.Суд виходить з того, що доводи заявника про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій зі стягнення коштів, зводиться до можливого протиправного позбавлення власника свого права власності на майно - зокрема, грошові кошти.
Однак ухвалою господарського суду Донецької області від 13.09.2019 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій щодо примусового стягнення заборгованості, а не скасовано їх проведення. Тож, господарським судом не вирішувались питання, що мали б наслідком не одержання відповідачем цих коштів у майбутньому.
Отже, майнові права відповідача щодо отримання за рішеннями суду у справах №905/707/16 та 908/999/15-г грошових коштів в майбутньому, після поновлення виконавчих дій, не є порушеними.
Відтак, отримання грошових коштів за рішеннями суду у справах №905/707/16 та 908/999/15-г відповідачем в інший термін не може розцінюватись судом, як можливі збитки.
З огляду на наведене та те, що заявником не надано достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів зустрічного забезпечення позову може призвести до заподіяння відповідачу збитків, розрахунку розміру можливих збитків, ефективності обраного засобу захисту, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви державного підприємства «Енергоринок» про зустрічне забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 73, 74, 76-79, 86, 91, 141, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 01.10.2019.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Головуючий суддя С.М. Фурсова

Суддя Я.О. Левшина

Суддя Г.Є. Курило