РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019Справа № 910/9632/19
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 51-А)
до проДержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04213, м.Київ, ПРОСПЕКТ ГЕРОЇВ СТАЛІНГРАДА, будинок 58) стягнення заборгованості у розмірі 51 765 грн. 75 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про стягнення 51 765 грн. 75 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів № 1980 від 23.01.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 року прийнято до провадження справу, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 24.07.2019 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 29.07.2019 року уповноваженим особам Сторін ухвали суду від 24.07.2019 року.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

23.01.2013 року між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (Підприємство) та Державною податковою інспекцією у Оболонському районі м.Києва (правонаступником якої є Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві) (Споживач) було укладено Договір №1980 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів (надалі - договір).

Предметом цього договору є надання послуг з теплопостачання та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої у гарячій воді теплової енергії та експлуатаційних витрат; обслуговування та утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів в нежилому приміщенні (будинку) за адресою: вул. Героїв Сталінграда , 56Б літ А (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.2.2 Договору Підприємство зобов`язано, в тому числі, надавати послуги по розрахунковому обслуговуванню абонентів з енергопостачальною організацією за спожиту теплову енергію, проводити засобами дирекції технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення, ГВП, абонентських уводів згідно з доданою калькуляцією.

Згідно 2.3.6 Договору Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати (сплачувати) вартість спожитої теплової енергії.

Підприємство має право змінювати тарифи на теплову енергію згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації, повідомивши про це Споживача письмово, змінювати вартість робіт по забезпеченню технічної експлуатації внутрішньобудинкових мереж ЦО, ГВП, абонентський уводів та технічного обслуговування вузла обліку теплової енергії згідно з затвердженою калькуляцією, письмово повідомивши про це Споживача (п.п.3.1.7, 3.1.8 договору).

У п.2.3.7 Договору сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату передбачених цим договором нарахувань Споживач на користь Підприємства сплачує пеню в розмірі не нижче облікової ставки Національного банку України.

За умовами п.п.6.1, 6.4 Договору цей договір набуває чинності з 01.01.2013 року та діє до 31.12.2013 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Порядок розрахунків погоджено сторонами у Додатку №2 до Договору №1980 від 23.01.2013 року про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГПВ та їх абонентських уводів.

Відповідно до п.1 Додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків" визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно у грошовій формі.

Пунктом 2 Додатку № 2 до Договору сторони погодили, що Споживач щомісяця з 14 по 18 число самостійно отримує у Підприємства по експлуатації нежилих будинків за адресою: вул.Артема, 58/2-Д, договірно-розрахунковий відділ, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки Споживач повертає Підприємству), розрахунок фактичного споживання теплової енергії за попередній період (за вимогою Споживача) та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії за поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт.

За умовами п.п. 3, 3.1 Додатку № 2 до Договору, cплату за вказаними в п.2 цього додатку документами Споживач виконує не пізніше 23 числа поточного місяця, при цьому: в разі, якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку, йому пред`являється до сплати фактична кількість спожитої теплової енергії згідно табуляграм МВРТ (на підставі показників теплолічильника) за попередній місяць.

У пункті 3.4. Додатку № 2 до Договору сторони передбачили, що у випадку несплати за користування послугами, вказаними у цьому договорі, до

кінця розрахункового періоду (п.З цього додатку) Підприємство нараховує Споживачу пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за кожний день прострочки платежу по день фактичної сплати, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Крім сплати вартості спожитої теплової енергії Споживач сплачує на рахунок Підприємства вартість послуг по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових систем і інженерного обладнання відповідно до додатку №1 з оформленням актів виконаних робіт (Ф-2) (п.3.5 додатку №2 до договору).

Додатковою угодою від 2015 року Сторонами подовжено дію Договору №1980 від 23.01.2013 року до 31.12.2015 та вказано про зміну найменування Споживача на Державну податкову інспекцію в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві.

Підприємством неодноразово направлялись на адресу Відповідача листи з інформацію про зміну тарифів на теплову енергію та зміну вартості робіт по забезпеченню технічної експлуатації внутрішньобудинкових мереж ЦО, ГВП, абонентський уводів та технічного обслуговування вузла обліку теплової енергії згідно з затвердженою калькуляцією.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №1980 від 23.01.2013 року Позивач надав послуги з теплопостачання та технічного обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів, за період з січня по квітень місяць 2019 року, що підтверджується відомостями обліку, обліковими картками за відповідний період (а.с.62-67)

19.06.2019 року Позивач надіслав на адресу Відповідач претензію №062/15/1/03-2601 з вимогою сплатити заборгованість за договором у розмірі 51 765,75 грн.(а.с.83-86)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач неналежним чином не виконав свої обов`язки по оплаті наданих послуг, сплативши лише частково та з простроченням платежу. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" становить 48 597 грн. 24 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Державної податкової інспекції у Оболонському районі м.Києва 3% річних у розмірі 215 грн. 05 коп., інфляційні у розмірі 405 грн. 77 коп. та пеню у розмірі 2 547 грн. 69 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договір про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів №1980 від 23.01.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про теплопостачання", п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, споживач зобов`язаний забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання; у міжопалювальний період виконувати обов`язкові обсяги робіт з підготовки до опалювального періоду та оформити акт про готовність об`єкта до опалювального періоду.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №1980 від 23.01.2013 року Позивач надав послуги з теплопостачання та технічного обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів за період з січня по квітень місяць 2019 року загальною вартістю 52 237,29 грн., що підтверджується відомостями обліку, обліковими картками за відповідний період (а.с.62-67)

Пунктом 2 Додатку № 2 до Договору сторони погодили, що Споживач щомісяця з 14 по 18 число самостійно отримує у Підприємства по експлуатації нежилих будинків за адресою: вул.Артема, 58/2-Д, договірно-розрахунковий відділ, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки Споживач повертає Підприємству), розрахунок фактичного споживання теплової енергії за попередній період (за вимогою Споживача) та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії за поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт.

В реєстрі видачі платіжних документів за січень, лютий, березень та квітень місяці 2019 року міститься підпис представника відповідача про отримання платіжних документів за спірний період відповідно до умов п.2 додатку №2 до договору. (а.с.78-81)

Суд зазначає, що акти прийому виконаного опалення та технічного обслуговування за спірний період не містять підпису зі сторони Відповідача. Разом з тим, враховуючи умови пункту 2 додатку №2 до Договору щодо самостійного отримання Споживачем щомісяця з 14 по 18 число у Позивача акту звірки на початок розрахункового періоду, розрахунку фактичного споживання теплової енергії за попередній період (за вимогою абонента) та платіжної вимоги-доручення, куди включені вартість теплової енергії за поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт, відсутність підписаних відповідачем актів виконаних робіт у спірний період (актів приймання-передачі послуг з опалення та технічного обслуговування), не може свідчити про відсутність у нього обов`язку з оплати наданих послуг.

Крім того, Суд зазначає, що Позивачем виконано всі необхідні заходи з підготовки будинку за адресою: м.Київ, пр. Героїв Сталінграда, 56Б до опалювального періоду 2018-2019 років, а енергопостачальною організацією було проведено перевірку готовності об`єкта теплоспоживання до опалювального сезону та видано акт про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи №3/2336 від 27.07.2018 та акт готовності до опалювального періоду №438/2 від 14.09.2018.

В той же час, Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві було сплачено на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» грошові кошти у розмірі 3 640 грн. 05 коп., що підтверджується випискою по рахунку Позивача (а.с. 72-73)

Таким чином, заборгованість Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві перед Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» за Договором про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів №1980 від 23.01.2013 року становить 48 597 грн. 24 коп.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» заборгованості за надані послуги з теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів у передбачені Договором строки у розмірі 48 597 грн. 24.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України, не здійснив сплату заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 48 597 грн. 24. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочення з 24.02.2019 р. по 24.05.2019 р. у розмірі 215 грн. 05 коп. та інфляційні за загальний період прострочення з 01.03.2019 р. по 30.05.2019 р. у розмірі 405 грн. 77коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати за Договором про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів №1980 від 23.01.2013 року за загальний період прострочення з 24.02.2019 р. по 24.05.2019 р. у розмірі 215 грн. 05 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню в заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за загальний період прострочення з 01.03.2019 р. по 30.05.2019 р. у розмірі 405 грн. 77 коп. підлягає задоволенню у зв`язку з арифметично вірним розрахунком Позивача.

Крім того, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочення з 24.02.2019 р. по 23.05.2019 р. у розмірі 2 547 грн. 69 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

У п.2.3.7 Договору сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату передбачених цим договором нарахувань Споживач на користь Підприємства сплачує пеню в розмірі не нижче облікової ставки Національного банку України.

У пункті 3.4. Додатку № 2 до Договору сторони передбачили, що у випадку несплати за користування послугами, вказаними у цьому договорі, до

кінця розрахункового періоду (п.З цього додатку) Підприємство нараховує Споживачу пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за кожний день прострочки платежу по день фактичної сплати, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання пеню за загальний період прострочення з 24.02.2019 р. по 23.05.2019 р. у розмірі 2 547 грн. 69 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню зв`язку з арифметично невірним розрахунком Позивача. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню пеня за загальний період з 24.02.2019 р. по 23.05.2019 р. в розмірі 2 486 грн. 84 коп.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про стягнення 51 765 грн. 75 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04213, м.Київ, ПРОСПЕКТ ГЕРОЇВ СТАЛІНГРАДА, будинок 58, Ідентифікаційний код юридичної особи 39468697) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 51-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 03366500) заборгованість у розмірі 48 597 (сорок вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 24 (двадцять чотири) коп., 3% річних у розмірі 215 (двісті п`ятнадцять) грн. 05 (п`ять) коп., інфляційні у розмірі 405 (чотириста п`ять) грн. 77 (сімдесят п`ять) коп., пеню у розмірі 2 486 (дві тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп. та судовий збір у розмірі 1 918 (одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять) грн. 69 (шістдесят дев`ять) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 вересня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин