РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019Справа № 910/14898/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, за участю секретаря судового засідання Кукота О.Є., розглянувши у загальному позовному провадженні справу №910/14898/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" (07335, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Демидів, вул. Фастова, 2, )

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз буд. 9/1, )

про зобов`язання вчинити дії,-

представники учасників справи:

від позивач: Селіфонов В.В., посвідчення адвоката №КВ3040 від 27.10.2015 року;

від відповідач: Глущенко В.В., довіреність № 1-855 від 29.05.19;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/14898/18 за позовом приватного акціонерного товариства "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" (далі - ПАТ "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція") до акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") про:

- визнання дій АТ "Укртрансгаз" протизаконними та такими, які чинять недобросовісне відношення до партнерства;

- зобов`язання АТ "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Львівтрансгаз" вчинити дії, внести зміни до договору від 21.06.2017 року № (далі - Договір), в частині пунктів наведених в додатковій угоді № 1 та графіку виконання робіт, які підготовлені відповідними підрозділами замовника. Підписати додаткову угоду № 1 та графік виконання робіт до Договору датою, що не перевищує 20-денний строк, згідно з пунктом 3 статті 188 Господарського кодексу України;

- визнання дати підписання додаткової угоди № 1 та графіку виконання робіт до Договору без накладання санкцій.

15.01.2019 року позивачем було подано заяву про зміну предмету позову та уточнення позовних вимог, яка прийнята судом у засіданні 22.01.2019 року.

20.02.2019 року позивач подав суду клопотання про врегулювання спору за участю судді.

Відповідач 21.02.2019 року подав суду лист, в якому вказав, що підтримує задоволення вказаного клопотання.

У підготовчому засіданні 21.02.2019 року учасники процесу підтримали мирне врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 року було постановлено провести процедуру врегулювання спору за участю судді у справі № 910/14898/18 за позовом ПАТ "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" до АТ "Укртрансгаз" про зобов`язання вчинити дії; зупинено провадження у справі № 910/14898/18 до припинення врегулювання спору за участю судді; призначено спільну нараду на 27.02.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2019 року припинено врегулювання спору за участю судді у справі № 910/14898/18, поновлено провадження у справі № 910/14898/18, справу № 910/14898/18 за позовом приватного акціонерного товариства "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" до акціонерного товариства "Укртрансгаз" про зобов`язання вчинити дії передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ між суддями справу № 910/14898/18 передано на розгляд судді Блажівській О.Є.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 року прийнято справу №910/14898/18 до свого провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 24.04.2019 року.

15.04.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від приватного акціонерного товариства "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" надійшли додаткові пояснення.

15.04.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від приватного акціонерного товариства "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" надійшло клопотання про надання додаткового часу для подання додаткових пояснень.

24.04.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшли пояснення.

У підготовчому засіданні 24.04.2019 року оголошено перерву до 29.05.2019 року.

23.05.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від приватного акціонерного товариства "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" надійшли додаткові пояснення по справі.

29.05.2019 року в судовому засіданні представник позивача подав клопотання в якому просив суд продовжити строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 19.06.2019 року.

14.06.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від приватного акціонерного товариства "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" надійшли додаткові пояснення по справі.

19.06.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від приватного акціонерного товариства "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція" надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 року судом повідомлено учасників справи про те, що судове засідання 19.06.2019 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Блажівської О.Є на лікарняному та підготовче судове засідання призначено на 27.06.2019 року.

У підготовче засідання 27.06.2019 року з`явилися представники сторін. Представник позивача подав пояснення по справі.

У підготовчому судовому засіданні представниками сторін надані усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, розпочато розгляд справи по суті у загальному позовному провадженні та призначено судове засідання на 24.07.2019.

За наслідками судового засідання 24.07.2019 судом була постановлена протокольна ухвала, якою застосовано принцип розумності строків розгляду справи та оголошена перерва в судовому засіданні на 04.09.2019.

Ухвалою суду від 16.09.2019 сторін було повідомлено про проведення судового засідання 25.09.2019, оскільки станом на 04.09.2019 суддя Блажівська О. Є. перебувала на лікарняному.

У судове засідання 25.09.2019 з`явився представник позивача та надав пояснення по суті заявлених позовних вимог, які просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2017 між АТ «Укртрансгаз» в особі філії УМГ «Львівтрансгаз», як Замовник, оголосив тендерну закупівлю на сайті РrozoRo с ідентифікатором закупівлі UA-2017-03-15-000554-с: «Вибірковий ремонт ізоляційного покриття МГ Івацевичі - Долина III ДУ 1200, РУ 5,4 МПа, на ділянці км 431,85 - км 510,00 довжиною 2944 м.п., Бібрський проммайданчик (Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва)».

ПрАТ «ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція», як підрядник, надало свою тендерну пропозицію та 02.06.2017 вибороло звання переможця даної закупівлі та надіслало намір укласти договір.

21.06.2017 був укладений Договір № (далі - договір) між позивачем та відповідачем на виробництво робіт по вищевказаній закупівлі, строком дії договору з 21.06.2017 по 21.10.2018 року, що складають шістнадцять місяців від дати підписання договору (додатку № ІІ договору).

Позивач у своєму відзиві зазначає, що з 21.06.2017 він почав підготовчі роботи по виконанню укладеного договору: орендувалася техніка, закупалися ізоляційні матеріали, проводилися розрахунки побочних витрат, укладалися договори з сільськогосподарськими та фермерськими господарствами, які мають господарства уздовж магістрального трубопроводу, на відшкодування збитків та потраву врожаю, укладання договорів на розквартирування робітників уздовж проходження траси і так далі.

Згідно Правил безпечного виконання робіт в охоронних зонах магістральних та між промислових трубопроводів, допуск підприємств - підрядників, які виконують роботи в охоронних зонах, здійснюється після отримання Дозволу, який надається підприємствами магістрального трубопровідного транспорту, в нашому випадку - Бібрським лінійно-виробничим управлінням філії УМГ «Львівтрансгаз» (Замовник).

З 22.06.2017 позивач очікував від відповідача «Дозвіл на початок виконання робіт», згідно технічних вимог тендерних умов. Але у зв`язку з відсутністю сприятливого режиму роботи МГ Івацевичі-Долина III Ду 1200 для виконання робіт з підготовки поверхні труби та нанесення ізоляційного покриття Замовником не було надано Дозволу на початок робіт, ПрАТ «ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція» не мало можливості почати виконувати роботи.

Відповідно до п. 8.1. договору цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 21.10.2018 року, а в частині розрахунків - до повного виконання. Відповідно до Додатку № 2 до Договору «Календарний план» всі роботи мають тривати протягом 16 календарних місяців з дня укладання договору.

З моменту укладення Договору Позивач почав підготовчі роботи по виконанню укладеного договору: орендувалася та підвозилася техніка, закуплялися ізоляційні матеріали, проводилися розрахунки витрат, укладання договорів на розквартирування робітників уздовж проходження траси тощо.

Згідно Правил безпечного виконання робіт в охоронних зонах магістральних та між промислових трубопроводів, допуск підприємств - підрядників, які виконують роботи в охоронних зонах, здійснюється після отримання Дозволу, який надається підприємствами магістрального трубопровідного транспорту, в нашому випадку - Бібрським лінійно-виробничим управлінням філії УМГ «Львівтрансгаз» (Замовник).

У зв`язку з відсутністю сприятливого режиму роботи МГ Івацевичі-Долина III Ду 1200 для виконання робіт з підготовки поверхні труби та нанесення ізоляційного покриття Замовником не надавався Дозвіл на початок робіт і ПрАТ «ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція» не мало можливості почати виконувати роботи на ділянці.

Як стверджує позивач, лише 11.09.2017 року Замовник звернувся до Виконавця із листом № 2501ВИХ-17-873 де зазначив, що у зв`язку із настанням сприятливого режиму роботи МГ Івацевичі-Долина III ДУ 12000 для виконання робіт з підготовки поверхні та нанесення ізоляційного покриття він просить розпочати роботи на вказаній ділянці.

Пізніше, лише 08.11.2017 було складено Акт закріплення траси (площадки) та Акт-допуск на виконання будівельно-монтажних робіт на території діючого підприємства (цеха, служби, ділянки, яким Філія УМГ «Лівівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» виділила Позивачу ділянку МГ Івацевичі-Долина ІІІн. ДУ 1200 мм для виконання на ній робіт по ремонту ізоляційного покриття.

У наступному було оформлено Дозвіл (згоду) від 20 листопада 2017 року на виконання робіт, а потім було оформлено Дозвіл (згоду) №1 від 22 січня 2017 року на виконання робіт в охоронній зоні об`єкта магістрального трубопроводу.

З врахуванням викладеного доступ до ділянки та безпосередньо початок робіт на ділянці було здійснено з п 'ятимісячною затримкою.

3 моменту допуску Позивача до виконання робіт за Договором на ділянці МГ Івацевичі-Долина III ДУ 1200 останній розпочав проводити роботи та виконувати свої зобов`язання за Договором.

Так, сторонами було складено:

1. Акт № 1 приймання виконаних робіт за листопад 2017 року від 30 листопада 2017 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

2. Акт № 2 приймання виконаних робіт за грудень 2017 року від 11 грудня 2017 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

3. Акт № 3 приймання виконаних робіт за грудень-2 2017 року від 22 грудня 2017 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

4. Акт № 4 приймання виконаних робіт за січень 2018 року від 22 січня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

5. Акт № 5 приймання виконаних робіт за лютий 2018 року від 12 лютого 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

6. Акт № 6 приймання виконаних робіт за лютий-2 2018 року від 21 лютого 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

7. Акт № 7 приймання виконаних робіт за березень 2018 року від 15 березня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

8. Акт № 8 приймання виконаних робіт за березень-2 2018 року від 27 березня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

9. Акт № 9 приймання виконаних робіт за квітень 2018 року від 13 квітня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

10. Акт № 10 приймання виконаних робіт за квітень-2 2018 року від 27 квітня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

11. Акт № 11 приймання виконаних робіт за травень 2018 року від 18 травня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

12. Акт № 12 приймання виконаних робіт за травень-2 2018 року від 31 травня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

13. Акт № 13 приймання виконаних робіт за червень 2018 року від 15 червня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

14. Акт № 14 приймання виконаних робіт за червень-2 2018 року від 27 червня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

15. Акт № 15 приймання виконаних робіт за липень 2018 року від 13 липня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

16. Акт № 16 приймання виконаних робіт за липень-2 2018 року від 31 липня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

17. Акт № 17 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року від 31 серпня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

18. Акт № 18 приймання виконаних робіт за вересень 2018 року від 14 вересня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

19. Акт № 19 приймання виконаних робіт за вересень-2 2018 року від 28 вересня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

20. Акт № 20 приймання виконаних робіт за жовтень 2018 року від 12 жовтня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

21. Акт № 21 приймання виконаних робіт за листопад 2018 року від 05 листопада 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

22. Акт № 22 приймання виконаних робіт за листопад-2 2018 року від 30 листопада 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

23. Акт № 23 приймання виконаних робіт за грудень 2018 року від 26 грудня 2018 року за формою КБ-2в, відповідно з яким роботи Позивача Відповідачем прийняті без зауважень.

За твердженнями Товариства відповідач, підписуючи всі вище приведені акти належним чином здійснював і продовжує здійснювати оплати по них позивачу, зокрема 18 грудня 2018 року 285 641,38 грн. по договору згідно акту № 22 від 30 листопада 2018 року, а також сплативши 11 січня 2019 року 793 246,98 грн. по договору згідно Акту № 23 від 26.12.2018 року.

Вищевказані обставини за твердженнями позивач свідчать про те, що Товариство є добросовісним підрядником і отримавши доступ до ділянки для виконання покладених на нього завдань одразу приступив до виконання робіт, виконував та продовжує їх виконувати якісно та без затримок.

У своєму позові, позивач зазначає, що працює на ділянці з січня по грудень 2018 року, тобто 12 місяців у той час коли за Договором календарний графік робіт передбачав 16 місяців для їх належного закінчення, що вочевидь потребує продовження строку дії Договору, особливо враховуючи несприятливі погодні умови, що наразі існують в України і на ділянці проведення робіт. Поряд із цим, виконуючи роботи по Договору, Позивач був змушений не лише виконувати безпосередньо ті роботи та завдання, які було покладено на нього, але й ще виконувати додаткові роботи та нести додаткові витрати, що не були передбачені Договором. Так, ділянка км 431,85- км 510,00 довжиною 2944 м.п МГ Іванцевичі - Долина III ДУ 1200, РУ, 5,4 МПа, Бібрський проммайданчик являє собою трубопровід, що закопаний у землі, при чому зверху якого знаходяться здебільшого сільськогосподарські поля різних користувачів.

Так, з 21.06.2017 по 20.11.2017 року Позивач, та не міг в повному об`ємі, як планував, виконувати роботи через погодні умови на ділянці проходження магістрального трубопроводу, так як в технічних умовах тендерної закупівлі не дозволяється виконання робіт при низьких температурах (<5*С), високій вологості повітря (> 85%), відносних опадів. За таких погодних умов поверхня трубопроводу починає конденсувати та становитися мокрою, що унеможливлює проводити постійні роботи з нанесенням двокомпонентного поліуретанового покриття, згідно з вимогами погодженої та затвердженої операційно- технологічної карти. Тому роботи здійснювалися не постійно і не в тому темпі як він це планував, а тільки в той проміжок часу, коли це дозволяли погодні умови. Наявність вище приведених погодних умов доводиться довідкою Львівського регіонального центру з гідрометеорології ДСНС №3023-18/883 від 01.10.2018 року.

Окрім того, Позивач зазнавав серйозних затримок у роботі через дії самого Відповідача.

Відповідно до технічних вимог Позивач після розкопування ділянки трубопроводу не вправі здійснювати ремонт ізоляційного покриття до поки Відповідач не перевірить стан труби та проведе для цього її лабораторно діагностичні дослідження. При чому ця процедура здійснюється не раз і не двічі, а при кожному розкопуванні кожної ділянки трубопроводу.

Нажаль, за твердженнями Позивача, Відповідач постійно затримував зі свого боку з проведенням діагностичних досліджень ділянок трубопроводу, працівникам Позивача доводилось тижнями чекати щоб спочатку приїхали уповноважені працівники Відповідача для проведення діагностики, а потім щоб приїхали відповідні спеціалісти для ремонту самої труби (якщо у цьому виникала потреба). При цьому Позивач не має права працювати з ділянкою трубопроводу яку діагностує та (або) ремонтує Відповідач. Сам Позивач не має права здійснювати ремонт безпосередньо труби, йому можна здійснювати ремонт лише ізоляційного покриття.

Поряд із цим, технологічними вимогами ремонту ізоляційного покриття передбачено, що трубопровід при цьому був під необхідним тиском (зниженим). Про це вже зазначалося вище, коли згадувалось, що Відповідач листом від 11.09.2017 року повідомив Позивача що у зв`язку із настанням сприятливого режиму роботи для виконання робіт з підготовки поверхні та нанесення ізоляційного покриття він просить розпочати роботи на вказаній ділянці.

Однак вже протягом строку дії Договору Відповідач багаторазово повідомляв Позивача про те, що у трубопроводу певний час не буде потрібного режиму зниженого тиску і у зв`язку з цим вимагав від Позивача призупинити роботи. За відсутності необхідного «режиму» трубопроводу Позивач з незалежних від нього обставин не мав можливості виконувати роботи по Договору і був вимушений простоювати, а потім намагатися наздогнати графік роботи.

Як зазначає Товариство, через вимушені простої з вини Відповідача Позивач втратив більше ніж вісім місяців і якби не вищевикладені проблеми та проблеми з місцевими мешканцями, то закінчив би абсолютно всі роботи до жовтня 2018 року.

Саме враховуючи вищевказані об`єктивні причини, Позивач з метою, передусім, довести належним чином до кінця розпочату ним роботу звернувся до Відповідача з листом від 18 вересня 2018 року № 61/09, в якому з посиланням на об`єктивні обставини просив Відповідача укласти додаткову угоду щодо продовження терміну дії договору.

Отримавши лист Позивача Відповідач сам склав текст додаткової угоди про продовження терміну дії Договору, у якій, серед іншого, відобразив необхідність внесення змін до Договору в частині назви Відповідача і його реквізитів, тобто відобразив ці зміни, які не знав і не міг знати на той час Позивач.

При цьому, після підготовки проекту додаткової угоди та узгодження Сторонами її тексту, Позивач підписав цю угоду зі свого боку та передав її на підписання Відповідачу, однак останній листом від 23.10.2018 року № 2501ВИХ-18 відмовився від її підписання, що зумовило звернення із даним позовом до суду, у межах якого Товариство просить суд визнати укладеною додаткову угоду №1 до Договору щодо змін строку дії вказаного договору.

Водночас, на підтвердження обставин наявності у Позивача форс-мажорних обставин, які унеможливили своєчасне завершення робіт Товариство посилається на Сертифікат №3100-19-0114 Торгово-промислової палати України, долучений до матеріалів справи.

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що Законом України «Про публічні закупівлі» встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватись виключно у випадках, визначених статтею 36 Закону. вказаною нормою закону передбачено виключні випадки, коли сторони за взаємною згодою мають право на внесення змін до істотних умов Договору у період після укладення (підписання) такого договору та до повного його виконання, так як імперативним приписом вказаного закону встановлено, що, за загальним правилом, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону переможця процедури закупівлі. Лист ПрАТ «ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція» від 18.09.2018 №61/09 щодо продовження строку дії Договору отримано Філією «УМГ «Львівтрансгаз» АТ «Укртрансгаз», що відповідно до Положення про філію «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (затверджене рішенням акціонера №188 АТ «Укртрансгаз» від 05.06.2018) має право в межах компетенції, визначеної Статутом та внутрішніми документами Товариства, цим Положенням та виданої директору Філії довіреністю, вчиняти правочини, укладати договори (угоди, контракти), в межах сфери діяльності Філії. Відповідачем здійснено оцінку, вказаних у зазначеному листі обставин, на відповідність їх положенням п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», за результатами якої надано відповідь (лист від 23.10.2018 №2501ВИХ-18-1798) про відсутність підстав для продовження строку дії Договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) також передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статей 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Зміст договору згідно частини 1 статті 628 ЦК України становлять (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 180 ГК України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов. Істотними умовами є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однією із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до вимог статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України також передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вимогами статті 652 цього Кодексу унормовано, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору.

Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Позивач, підписуючи договір № від 21.06.2017, усвідомлював, що договір діє до 21.10.2018, а отже відповідно повинен був розумно оцінити вказану обставину.

Матеріали справи не містять зауважень, письмових пропозицій тощо, щодо строку дії договору, тобто позивач, підписавши спірний договір, погодив всі істотні умови договору.

Крім цього, як зазначено вище, істотною буде вважатися лише та зміна обставин, за якої сторони, якщо б могли її передбачити, не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У даному випадку, позивач, враховуючи дату укладення договору, знав про кінцевий термін виконання свого зобов`язання, проте підписав договір, тобто погодився із строком дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 638 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому порядок зміни умов договору про закупівлю визначається замовником самостійно та з дотриманням законодавства в цілому.

Згідно з ч. 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених у цій частині цієї статті Закону.

Таким чином, Законом України «Про публічні закупівлі» встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватись виключно у випадках, визначених статтею 36 Закону.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку продовження строку дії, договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Тобто враховуючи те, що за своєю правовою природою Договір укладений сторонами є договором про закупівлю, до нього застосовуються обмеження (в частині внесення змін до договору), які встановлені у ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відтак не допускається внесення змін до істотних умов Договору щодо продовження строку виконання зобов`язань після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі - крім випадку продовження такого строку у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі (п. 4 ч.4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Суд відзначає, що умовами укладеного договору, зокрема розділом 8 не передбачено підстав пролонгації спірного правочину.

Разом з тим, позивачем до суду було надано Сертифікат торгово-промислової палати України від 06.03.2019 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), в якому зазначено що датою настання форс-мажорних обставин є 21.11.2017, а дата закінчення 29.03.2018.

Як вбачається із матеріалів справи, строком виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором є до 21.06.2018. Позивач звернувся до ТПП України лише 26.02.2019 (про що міститься відмітка у сертифікаті - на № 33/02 від 26.02.2019 та на № 72-05 від 26.02.2019), тобто після спливу строку дії договору. Вказаний сертифікат було видано також після спливу кінцевої дати дії договору - 06.03.2019. Крім того, із даним позовом позивач звернувся до суду також після спливу строку дії договору.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Разом з тим, оцінюючи обставини справи суд враховує, що відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи спірний договір з строком дії до 21.06.2018, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Крім того, суд вважає, що внесення змін у договір в частині строку його дії вже після того, як він закінчилися, є необґрунтованим, беручи до уваги також той факт, що умовами договору не передбачено порядку його пролонгації.

Згідно з вимогами статті 652 цього Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У той же час, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

Суд вважає безпідставне посилання позивача на наявність вини відповідача у затримці початку виконання робіт, яких не можливо уникнути, оскільки позивач підписавши договір погодився з такими умовами договору, тобто вказаними запереченнями позивач фактично не погоджується з умовами договору, який він підписав. Аналогічна правова позиція викладене в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 910/14628/17 та постанові від 14.08.2018 у справі № 910/496/18.

Вищевказане свідчить про хибність доводів позивача із посиланням на судову практику, оскільки наведені судові рішення постановлені за наслідками розгляду спорів, обґрунтованих іншими правовими підставами. Крім того, вказані судові рішення обґрунтовані тим, що внесення змін до договорів можливо у виокремлених випадках при наявності документально підтверджених об`єктивних обставин, чого у межах даної справи позивачем доведено не було.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання укладеною додаткової угоди є необґрунтованою у зв`язку з чим у задоволені позову слід відмовити.

Водночас суд відзначає, що згідно з частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005, заява № 38722/02).

З системного аналізу викладеного слідує, що звертаючись із даним позовом до суду про визнання укладеною додаткову угоду про продовження строку дії договору, Позивач фактично намагається довести відсутність своєї вини у можливому порушенні строку виконання зобов`язань за договором. При цьому, Товариство посилається на наявність вини відповідача у тому, що строк виконання робіт за договором є більшим ніж той, що був погоджений сторонами на стадії укладення договору. Однак, суд вважає такі доводи Товариства хибними, оскільки вказані правові конструкції кореспондуються із приписами статті 614 та 617 Цивільного кодексу України та можуть бути використані позивачем, як спосіб захисту в межах спору про застосування до нього відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.129, ст.ст. 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на Приватного акціонерного товариства "ПВІ ЗІТ Нафтогазбудізоляція".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено 30.09.2019

Суддя О.Є. Блажівська