УХВАЛА

м. Київ

02.10.2019Справа № 910/7338/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову по справі № 910/7338/19

За позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 17,

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК»

про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста знаходиться справа № 910/7338/19 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 про стягнення 691 297 606,40 грн. шкоди завданої юридичній особі її посадовою особою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 № 181 було розпочато ліквідаційну процедуру та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК". В ході здійснення ліквідаційної процедури 11.01.2016 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 005/16 про затвердження переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", акцептованих уповноваженою особою Фонду, відповідно до якого загальна сума акцептованих вимог становить 53 954 381 109,84 грн., в той час, як ринкова вартість його ліквідаційної маси, затверджена рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.06.2015 № 138/15, складає 29 271 655 867,78 грн., тобто розмір зобов`язань банку перед кредиторами перевищує оціночну (ринкову) вартість ліквідаційної маси ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", (недостатність майна) на 36 556 260 053,67 грн.

Позивач, посилаючись на приписи ч.5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" звертається до відповідача, як пов`язаної з ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" особи з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної банку рішеннями відповідача про збільшення статутного капіталу банку за рахунок фіктивних вимог, виведення коштів в результаті операції з довгострокового погашення субординарного боргу перед компанією контролером відповідача.

У підготовчому засідання 01.10.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження та оголосив перерву до 17.10.2019.

01.10.2019 до суду надійшла заява від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на транспортні засоби, що належать ОСОБА_1 шляхом заборони його відчуження (розпорядження): транспортні засоби марки «PORSHE», модель 996 TURBO, рік випуску: 2004; колір червоний; номер кузова: НОМЕР_2 ; номер державної реєстрації: НОМЕР_3 ; марки «LAND ROVER RANGE ROVER»; номер об`єкта: НОМЕР_4 ; номер державної реєстрації: НОМЕР_5 ; марка «BENTLI CONTINENTAL GT»; номер об`єкта: НОМЕР_6 ; заборонити органам реєстрації (перереєстрації) прав на транспортні засоби вчиняти дії з реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку цих транспортних засобів у разі зміни їх власника; накласти арешт на корпоративні права учасника ТОВ «БІЛГОРОД ВОДОКАНАЛ», заборони суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчиняти будь-які дії, пов`язані із зміною засновників (учасників) цього товариства, накласти арешт на корпоративні права учасника ТОВ «БІЛГРАД», що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом заборони їх відчуження (розпорядження) заборони суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчиняти будь-які дії, пов`язані із зміною засновників (учасників) цього товариства; накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом заборони його відчуження (розпорядження) 106 позицій, заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та органам, які виконують функції державного реєстратора (прав) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом вказаного нерухомого майна згідно переліку, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, а також вчиняти будь-які інші дії з цими об`єктами нерухомого майна, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , в межах заявлених вимог на суму 691 297 606,40 грн.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам позовної заяви та заяви про забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку про відхилення заявленої вимоги про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позивачем в обґрунтування останнього не надано суду жодного належного та допустимого доказу підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, існування реальної загрози неможливості виконання рішення суду.

Заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортні засоби, корпоративні права, земельні ділянки може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про вжиття заходів забезпечення позову.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 86, 136, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову у справі № 910/7338/19 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у визначеному розділом IV ГПК України порядку.

Дата підписання ухвали 02.10.2019.

Суддя О.М.Ярмак