ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2019 р. Справа№ 910/15116/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Cекретар судового засідання: Кондратенко Н.О. За участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 18.09.2019р. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі № 910/15116/18 (суддя Головіна К.І., м. Київ, повний текст рішення складено 27.05.2019р.) та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 у справі № 910/15116/18 (суддя Головіна К.І., м. Київ, повний текст рішення складено 06.06.2019р.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль», м. Вишневе, Києво-Святошинський р-н, Київська обл. до акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ про стягнення 580 504,08 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі № 910/15116/18 (суддя Головіна К.І., м. Київ, повний текст рішення складено 27.05.2019р.) позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» основний борг у сумі 375 389 грн. 59 коп., інфляційну складову боргу у сумі 152 314 грн. 01 коп., 3 % річних у сумі 47 597 грн. 75 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 8 629 грн. 03 коп. У решті позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач повністю не розрахувався за поставлений товар за договором закупівлі №т-22/ від 03.03.2017р.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2019р. у справі № 910/15116/18 (суддя Головіна К.І., м. Київ, повний текст рішення складено 06.06.2019р.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. У решті вимог щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Суд першої інстанції при винесені додаткового рішення стягнув 10 000,00 грн., виходячи з принципу співмірності та розумності суми винагороди та з огляду на те, що спір у справі не є складним, не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, підготовка позову не зайняла великого обсягу правових знань та часу, ціна позову не є значною.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі №910/15116/18 в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 375 389,59 грн., інфляційну складову боргу у сумі 152 314, 01 грн., 3 % річних у сумі 47 597,75 грн. та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. А також скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2019р. у справі №910/15116/18 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним.

Так, за договором №2-22/ від 03.03.2017р. позивач не до поставив товар на суму 641 354,34 грн., а тому, як зазначає апелянт, позивачу виставлено штрафні санації на суму 219 570,26 грн. (264 623,59 грн. пені та 81 934,42 грн. 7% штрафу).

Крім того, за договором №т-37/ від 14.04.2017р. постачальник також має прострочення по поставці, а тому покупцем було виставлено постачальнику штрафні санкції на суму 94 981,50 грн. (68 386,68 грн. - пені та 26 594,82 грн. - штрафу).

Апелянт з огляду на викладене вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України не настало зобов`язання з оплати товару та стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Щодо додаткового рішення, яким стягнуто 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, то відповідач вражає, що визначена судом сума визначена явно без дотримання критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019р. у справі №910/15116/18 задоволено клопотання Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі №910/15116/18. Відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що зобов`язання оплатити поставлений товар та сплата штрафних санкцій за прострочення поставки товару є різними за своєю природою зобов`язаннями, які є самостійними та незалежними один від одного, тому сплата позивачем штрафних санкцій за прострочення поставки товару (за наявності підписаних сторонами видаткових накладних без зауважень та заперечень) не є відкладальною умовою в розумінні ч. 3 ст. 538 ЦК України, а наявність або відсутність факту нарахування та сплати позивачем штрафних санкцій за порушення строків не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість фактично отриманого ним товару відповідно до п. 4.1. договору.

Щодо витрат на правничу допомогу, то позивач погоджується із стягнутою судом сумою та вказує на наявність доказів, які підтверджують понесення вимог на правничу допомогу.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2486/19 від 05.08.2019р. у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/15116/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.08.2019р. для розгляду справи № 910/15116/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі №910/15116/18 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2019р. у справі №910/15116/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

03.03.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Робочий стіль» (продавець) та Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (покупець) був укладений договір закупівлі № т-22/, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю одяг робочий, чоловічий (костюми робочі літні, комбінезони), код за ДК 016:2010, зазначені в підписаній специфікації, а покупець прийняти та оплатити товар. Найменування, номенклатура, асортимент, кількість товару та ціна за одиницю товару визначається згідно специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною (п.п. 1.1, 1.2). (а.с. 23-28).

Умовами договору сторонами погоджено наступне: вартість товару становить 1 844 710,98 грн. та може бути зменшена за взаємною згодою сторін при зменшенні обсягів закупівлі, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків покупця (п.п. 3.1., 3.3.); розрахунки проводяться покупцем шляхом поетапної оплати фактично поставленого товару (партії товару) протягом 60 календарних днів після дати поставки та пред`явлення постачальником рахунку-фактури на оплату товару. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару постачальником уповноваженій особі покупця за видатковою накладною (п. 4.1); поставка товарів здійснюється окремими партіями в період, зазначений у п. 1.1 договору, але не пізніше 30 календарних днів після надання покупцем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів. Місце поставки товарів - DDP - склад покупця, який знаходиться за адресою: м. Боярка, вул. Маяковського, 49 (згідно з правилами Інкотермс-2000) (п.п. 5.1, 5.2, 5.3); покупець зобов`язаний здійснити оплату вартості поставленого товару в порядку і на умовах, визначених договором (п. 6.1. договору); договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 15.01.2018р., а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 9.1).

Специфікацією до договору сторони погодили кількість товару та його вартість, яка становить 1 844 710,98 грн. (а.с. 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 ГКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поставка відповідачу товару на загальну суму 1 844 710,98 грн. підтверджується видатковими накладними №№ РС-0000117 від 01.06.2017р., РС-0000257 від 03.10.2017р., РС-0000276 від 13.10.2017р., РС-0000293 від 20.10.2017р., № РС-0000302 від 31.10.2017р., РС-0000304 від 30.10.2017р., РС-0000331 від 20.11.2017р., РС-0000374 від 12.12.2017р., РС-0000384 від 14.12.2017р., РС-0000405 від 26.12.2017р., РС-0000408 від 28.12.2017р., РС-0000409 від 28.12.2017р., РС-0000410 від 28.12.2017р., РС-0000411 від 28.12.2017р., РС-0000412 від 28.12.2017р., №2 від 12.01.2018р., №3 від 12.01.2018 р., №7 від 12.01.2018р., товарно-транспортними накладними та рахунками-фактури (а.с. 30-78).

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що позивачем був поставлений товар на суму 1 844 710,98 грн. (а не на суму 1 849 349,28 грн., як вказано у позові), оскільки у матеріалах справи відсутні докази поставки відповідачу товару на суму 4 638,30 грн.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За отримання товар відповідач в порушення умов договору розрахувався частково на суму 1 469 321,39 грн. Зазначене сторонами не заперечується.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За таких обставин, враховуючи порядок оплати, передбачений п. 4.1. договору, до стягнення підлягає 375 389,59грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи суму заборгованості, до стягнення підлягає 152 314,01 грн. інфляційних втрат та 47 597,75 грн. 3% річних.

Щодо доводів наведених у апеляційній скарзі, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

За умовами укладеного договору сторони погодили порядок оплати, відповідачем отримано товар без зауважень щодо строку поставки, а тому відсутні підстави вважати, що має місце зустрічне виконання зобов`язання.

Щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення поставки, то зазначене може предметом розгляду в окремому провадженні за іншим предметом позову.

Крім того, позивач за заявою, поданою в порядку ст. 221 ГПК України, просив суд стягнути з відповідача на його користь 13 500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підтвердження вказаних витрат до суду подано: договір про надання правової допомоги № 01/11/18 від 01.11.2018р., укладений між Адвокатським об`єднанням «Віват Тріумф» та ТОВ «Робочий стіль»; додаткову угоду № 3 від 07.11.2018р. до вказаного договору, у якій погоджено ставки адвокатського гонорару щодо складання позовної заяви на суму 5 500,00 грн. та приймання участі в судовому засіданні господарського суду на суму 1 600,00 грн. за одне судове засідання; акт виконаних робіт № 3 від 20.05.2019р. на суму 13 500,00 грн., рахунок-фактуру на оплату послуг № 20/05/2019 від 20.05.2019 р. на суму 13 500,00 грн., доказ оплати правничої допомоги позивачем на суму 13 500,00 грн. (банківська виписка від 21.05.2019р.); ордер на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Топоровим А.О. (серія ПТ № 015627 від 03.01.2019р.), свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Топорову А.О. № 744 від 22.04.2010р. (а.с. 268-274).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд першої інстанції прийняв до уваги заперечення відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу та зменшив розмір витрат до 10 000,00 грн.

Щодо заперечень, викладених у апеляційній скарзі, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За умовами договору про надання правової допомоги №01/11/18 від 01.11.2018р. Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту, здійснювати представництво у Господарському суді міста Києва, Господарському суді Київської області, Північному апеляційному суді, Господарському суді, Верховному Суді, використовувати передбачені у Господарському процесуальному кодексі України права та інших законодавчих актах засоби, способі і методи захисту, а всіма правами представника, а Клієнт зобов`язується сплатити вартість послуг «Адвокатському об`єднанню» за надання юридичних послуг.

За додатковою угодою №3 від 07.11.2018р. сторони визначили вартість надання правничої допомоги при стягненні заборгованості за договором про закупівлю товарів №22/ від 03.03.2017р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» з урахуванням рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних ставок) адвокатського гонорару, затвердженого Радою адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018р. у наступному розмірі: складання позовної заяви 5 500,00 грн.; приймання участі в судовому засіданні господарського суду (господарського суду, апеляційного господарського суду, Касаційного господарського суду) - 1 600,00 грн.

За актом виконаних робіт №3 від 20.05.2019р. складання позовної заяви склало 5 500,00 грн., приймання участі у судових засіданнях Господарського суду міста Києва по справі №910/15116/18 (24.01.2019р., 25.02.2019р., 04.03.2019р., 08.04.2019р., 16.05.2019р.) - 8000,00 грн.

Вартість послуг за послуг про надання правової допомоги №01/11/18 від 01.11.2018р. та додаткової угоди №3 від 07.11.2018р. становить 13 500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, складність спору, співмірність та розумність суми гонорару, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведених у даній постанові обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі №910/15116/18.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. та додаткове рішення від 30.05.2019р. у справі №910/15116/18 без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - без задоволення.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.10.2019р.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова