ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа№ 925/1131/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання:

за участю представників сторін:

позивач Круглов С.С. довіреність № 1270 від 08.07.15

відповідач 1 Гришак А.М. довіреність № 94 від 21.05.15

відповідач 2 не з'явився

відповідач 3 Труш А.В. довіреність № 338 від 04.09.18

розглянувши апеляційні скарги

Фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича

та Уманської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019

(повний текст рішення складено 27.03.2019)

у справі № 925/1131/18 (суддя О.І. Кучеренко)

за позовом Фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича

до Уманської міської ради, Відділу комунального майна Уманської міської ради, Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради

про визнання права власності , -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Мартиненко Володимир Миколайович звернувся з позовом до Уманської міської ради, Відділу комунального майна Уманської міської ради, Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради про визнання права власності на 37% спільної часткової власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Черкаська область, місто Умань, вулиця Коломенська, 3а.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі укладеного з Відділом комунального майна Уманської міської ради договору № 23/2011 від 29.12.2011 йому передано в оренду майно міської комунальної власності загальною площею 1152,91 м кв, а саме: сцена з підвалом, підсобні приміщення та відкрита танцювальна площадка. Під час дії договору оренди з дозволу відповідача позивачем було здійснено капітальний ремонт орендованого майна, тобто відбулися невід'ємні поліпшення майна, що фактично призвело до створення нової речі із зміною статусу приміщення, а саме перетворення аварійного нежитлового приміщення у зареєстровану у державному реєстрі будівлю. Враховуючи, що вартість об'єкту оренди збільшилась в результаті зроблених поліпшень, позивач вважає, що в нього виникло право власності на частину орендованого майна, яка відповідає його витратам на поліпшення, зокрема співвідношення частки орендаря у ринковій вартості нежитлової будівлі з поліпшенням до частки орендодавця (Уманської міської ради) складає 37% до 63%. Посилаючись на ст.ст. 331, 773, 778 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" позивач просить визнати за ним 37% спільної часткової власності на нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі № 925/1131/18 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Уманська міська рада подала до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 року у справі №925/1131/18, а саме відмовити позивачеві у задоволенні позову з підстав того, що ним в процесі ремонту не було створено нову річ.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки, а саме подати докази сплати судового збору в сумі 2643 грн.

Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням Фізична особа-підприємець Мартиненко Володимир Миколайович подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 року у справі №925/1131/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що під час прийняття рішення судом першої інстанції судом неправильно застосовані норми матеріального права, не було з'ясовано всіх обставини справи, крім того, зазначене рішення прийняте з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що позивач, здійснивши капітальний ремонт орендованого майна, фактично створив нову річ, а тому є співвласником новоствореної речі в силу положень ст. 778 ЦК України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 року у справі №925/1131/18 та призначено розгляд справи на 13.06.2019 року.

30.05.2019 року від відповідача 1 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

30.05.2019 року від відповідача 3 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

30.05.2019 року від Уманської міської ради до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Уманської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 року у справі №925/1131/18 та призначено розгляд справи на 13.06.2019 року.

06.06.2019 року від позивача до Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзиви.

11.06.2019 року від позивача до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 року розгляд справи відкладено на 04.07.2019 року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1891/19 від 03.07.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1131/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.07.2019 року, у зв'язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №925/1131/18 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Хрипун О.О., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2019 розгляд апеляційних скарг Уманської міської ради та Фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №925/1131/18 прийнято до провадження у визначеному складі, призначено розгляд справи на 01.08.2019 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.07.2019, у зв'язку з відпусткою суддів Хрипуна О.О. та Тищенко А.І., сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №925/1131/18 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2019 року апеляційні скарги Уманської міської ради та Фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 року прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено їх розгляд на 26.09.2019 року.

В судовому засіданні 26.09.2019 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача 1. Представник відповідача 1 надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача. Представник відповідача 3 надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу відповідача 1 та відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача. Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Уманської міської ради підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 грудня 2011 року між Фізичною особою-підприємцем Мартиненком Володимиром Миколайовичем та Відділом комунального майна Уманської міської ради в особі начальника відділу Коломієць Ніни Василівни, яка діє на підставі Положення, затвердженого рішенням Уманської міської ради від 21.12.2006 №3-11/5 було укладено договір оренди майна комунальної власності № 23/2011 (далі - договір). За умовами цього договору позивач отримав в оренду комунальне майно (танцювальний майданчик площею 1.152,91 кв м, у тому числі: сцена з підвалом, підсобні приміщення, що знаходяться за адресою: м. Умань, вул. Коломенська. Майно знаходиться на балансі Відділу культури Уманської міської ради, його вартість, яка визначена згідно зі звітом про оцінку станом на 30.11.2011 становить 290.82,00 грн.

Відповідно до пункту 2.2. договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається Уманська міська рада, а орендар користується ним протягом строку оренди. Орендар має право здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення орендованого майна, що зумовлює підвищення його вартості, тільки з письмової дозволу Орендодавця, МБК та виконавчого комітету Уманської міської ради, при цьому у орендаря виникає право на відшкодування здійснених поліпшень (пункти 2.4, 5.2 договору).

Відповідно до пункту 8.1 договору договір укладено на 2 роки 360 днів і діє з 29.12.2011 до 23.12.2014 включно. Відповідно до пунктів 8.5, 8.6 договору у разі припинення або розірвання договору, поліпшення орендованого майна, здійснених орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, є власністю орендаря, а невід'ємне поліпшення власністю орендодавця. Взаємовідносини сторін, неурегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України. Вартість невід'ємних поліпшень орендованого майна, здійснених орендарем за згодою орендодавця та балансоутримувача, підлягає компенсації.

За актом приймання-передачі 01.02.2012 танцювальний майданчик був переданий орендарю. У зазначеному акті сторони підтвердили, що технічна характеристика орендованого танцювального майданчика складається: фундаменти - стрічкові бутобетонні; стіни - наземної частини з керамічної плитки, у підвалі із збірних стінових блоків. При обстеженні місцями виявлено ерозію цегляної кладки від атмосферного вплив, що потребує ремонту. Перекриття - над підвальною частиною - монолітне залізобетонне, над наземними приміщеннями - збірні залізобетонні плити та місцями монолітне залізобетонне перекриття. Віконні блоки - відсутні. Дверні блоки - дерев'яні та металеві. Дерев'яні потребують капітального ремонту. Дах і покрівля - покрівля наземних приміщень - існує цементна стяжка, покрівля потребує повного відновлення, покрівля сцени - покрівельна сталь по дощатій обрешітці, покрівельна сталь місцями відсутня, проржавіла та не виконує своїх функцій, потребує капітального ремонту. Підлога танцмайданчику - мозаїчний бетон, наземних та підвальних приміщень - бетонна, сцени - дощата, більшою частиною зруйнована, потребує ремонту. Опорядження - зруйноване, потрібен капітальний ремонт. Електропостачання - зруйноване, непридатне до експлуатації. Електрощитова повністю розкомплектована, потрібен відновлювальний ремонт. Водопостачання та водовідведення - відсутнє.

Уманська міська рада своїм рішенням від 14.06.2012 № 192 (п. 1), розглянувши клопотання орендаря, дозволила фізичній особі-підприємцю Мартиненку Володимиру Миколайовичу провести в установленому чинним законодавством України порядку поліпшення, в тому числі реконструкцію, майна міської комунальної власності танцювального майданчику згідно договору від 29.12.2011 №23/2011, за рахунок власних коштів. А рішенням Уманської міської ради №3.24-36/6 від 30.05.2013 було надано дозвіл відділу культури і туризму Уманської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо створення нового землекористування за адресою вул. Коломенська для обслуговування танцювального майданчику.

З метою проведення ремонтних робіт на об'єкті оренди позивачем у Приватного підприємства "ТехБудЕксперт" була замовлена кошторисна документація за робочим проектом "Капітальний ремонт танцювального майданчика по вул. Коломенській, 3А у м. Умань. Згідно з експертним звітом, який виготовлений філією Державного підприємства "Укрдержбуд експертиза" у Черкаській області, заявлена кошторисна вартість капітального ремонту, яка передбачена кошторисною документацією у поточних цінах на 31.07.2014 склала 225,295 тис. грн., у тому числі: будівельні роботи - 180,698 тис. грн, інші витрати - 44,597 тис. грн. За результатами розгляду кошторисної документації і зняття зауважень встановлено, що зазначена документація враховує обсяги робіт, передбачені дефектним актом, складена відповідно до вимог ДСТУ БД.1.-1:2013. Загальна кошторисна вартість будівництва у поточних цінах станом на 20.08.2014 складає 195,960 тис. грн., у тому числі: будівельні роботи - 156,141 тис. грн., інші витрати - 39,819 тис. грн.

У квітні 2013 року позивачем був замовлений технічний паспорт на громадський будинок - танцювальний майданчик по вулиці Коломенська, 3А. Роботи з виготовлення технічного паспорту на об'єкт оренди та землевпорядна документація на земельну ділянку, на якій розміщений об'єкт оренди були замовлені та оплачені позивачем, що не заперечувалося представниками відповідачів у судовому засіданні.

Для здійснення робіт по капітальному ремонту танцювального майданчика 14.08.2014 позивачем був укладений договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія УБС-ХХІ". Ремонтні роботи виконані підрядником, про що свідчать довідки форми №КБ-3 від 18.09.2014 та №КБ-2 від 18.09.2014 про вартість виконаних за вересень 2014 року робіт про вартість виконаних підрядних робіт за вересень 2014 року на суму 195,7644 тис. грн без ПДВ. Так, згідно кошторису на будівельні роботи №2-1-1 від 03.09. 2014 та акту прийому-передачі виконаних робіт підрядником від 18.09.2014 в орендованому приміщені встановлено: нову покрівлю, двері, вікна, грати, проведені всі електоромонтажні роботи, замінено перекриття та поли, виконані інші роботи (а.с.44-54). Декларацією Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 11.08.2014 встановлено, що об'єкт готовий до експлуатації (а.с.39-43). За виконані роботи підприємець Мартиненко В.М., повністю розрахувався з підрядником. Вказані факти підтверджені також висновком незалежного аудитора №2 від 22.09.2014 (а.с.28-31) та Висновками про вартість об'єкта оцінки об'єкта оренди - танцювального майданчика, згідно з якими станом на 30.11.2011 вартість об'єкта оренди складала 290182,00 грн., а станом на 31.12.2014 вартість об'єкта оренди становила 485916,00 грн. (а.с.32-33).

У подальшому до договору оренди сторонами вносились зміни та доповнення: договір №1 від 18.04.2013, договір №2 від 23.12. 2013, договір №3 від 23.01.2015, договір №4 від 05.11.2015. За умовами цих договорів сторони продовжували строк дії договору (останній строк до 18.12.2018), вносили зміни до визначення загальної площі орендованого майна та визначили вартість об'єкта оренди станом на 31.12.2014 у розмірі 485.916,00 грн., яка встановлена Звітом про проведення належної оцінки від 20.01.2015.

Як встановлено місцевим судом, в процесі розгляду господарським судом Черкаської області справи № 925/958/16 (рішення місцевого суду від 04.04.2018 скасоване Постановою КАГС від 25.06.2018, якою у позові відмовлено) за позовом фізичної особи-підприємця Мартиненка В.М. до Відділу комунального майна Уманської міської ради про визнання права власності за фізичною особою - підприємцем Мартиненко Володимиром Миколайовичем права власності на 33,2% у спільної часткової власності на нерухоме майно - Танцювальний майданчик, яке розташоване за адресою: Черкаська область, м.Умань, вул. Коломенська, 3а було проведено судову експертизу. Згідно висновку експерта від 06.12.2017 №78/23-17 (з врахуванням того, що 07.08.2015 відбулася пожежа на об'єкті дослідження), є документально підтвердженим те, що позивачем за час дії договору оренди від 29.12.2011 №23/2011 у період липень-вересень 2014 року було здійснено капітальний ремонт приміщень танцювального майданчику у відповідності до кошторисної документації, яка була схвалена філією ДП "Укрдербудекспертиза". Позивачем здійснені невід'ємні поліпшення орендованого майна, а саме виконані основні будівельні роботи з капітального його ремонту, погоджені орендодавцем, а саме: Покрівля: покрівля навісу з повною заміною покрівлі з листової сталі та лат; покрівля наземних приміщень при головному вході з улаштуванням цементної стяжки; покрівля навісу із заміною покрівлі з хвилястих азбоцементних листів; улаштування покрівлі навісу з прорезиненого брезенту; фарбування олійними сумішами металевих поверхонь покрівель; фарбування олійними сумішами сталевих труб навісу. Перекриття над підвальною частиною сцени: розбирання монолітних перекриттів; розбирання лаг з дощок і брусків, дощатих покриттів підлог; влаштування дерев'яної опалубки,- виготовлення арматурних каркасів, укладення бетонної суміші; улаштування покриттів підлоги з плиток керамічних. Двері: установлення дверних блоків та монтаж ґрат. Підлоги: улаштування бетонної стяжки в підвалі та службових приміщеннях; забивання вибоїв у мозаїчних підлогах танцювального майданчику. Зовнішнє оздоблення: фарбування вапняними сумішами простих фасадів по цеглі; фарбування олійними сумішами раніше пофарбованих металевих поверхонь та стійок огорожі, ґрат та огорож пропускного входу на площадку; фарбування олійними сумішами вікон. Опорядження внутрішнє: фарбування вапняними сумішами сцени, бар'єрних перегородок біля центрального входу; ремонт штукатурки фасадів; вапняне фарбування фасадів; ремонт штукатурки внутрішніх стін та їх вапняне фарбування. Електромонтажні роботи: монтаж увідно-розподільчих пристроїв; установка щитків освітлення; прокладання проводів при схованій проводці в борознах; установлення вимикачів, розеток, світильників. Вартість здійснених позивачем поліпшень орендованого майна танцювального майданчику, який розташований за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Коломенська, 3а, на час проведення експертизи становить з врахуванням індексу змін вартості будівельних робіт встановлених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господареві України становить без ПДВ - 352.375,92 грн. (163.137,00 грн. х 2,16), ПДВ - 70.475,00 грн., всього з ПДВ - 422.851,10 грн.

Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права власності на частину (37%) нерухомого майна - Танцювального майданчику. Судом встановлено, що вказане майно є комунальною власністю Уманської територіальної громади. Територіальна громада, згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування" це жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. У статті 10 цього Закону визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з пунктом 5 статті 16 цього Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Також згідно з положеннями статті 327 ЦК України встановлено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Отже, з врахуванням наведених норм Уманська міська рада, як орган місцевого самоврядування відповідної територіальної громади, представляє інтереси цієї громади та здійснює від її імені відповідні повноваження, у тому числі і повноваження у відносинах права комунальної власності.

Як вбачається з матеріалів позову позивач, звертаючись з вимогою про визнання свого права власності на частку у комунальному майні у якості відповідачів визначив: Уманську міську раду, Відділ комунального майна Уманської міської ради та Відділ з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради. Відповідно до статті 11 ЗУ "Про місцеве самоврядування" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Згідно з Положенням про відділ з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради, який затверджений рішенням Уманської міської ради 02.06.2017 №5.2-31/7 (а.с. 92-96), цей Відділ є виконавчим органом Уманської міської ради та підпорядковується виконавчому комітету Уманської міської ради. Відділ з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської згідно з Положенням є правонаступником прав та обов'язків Відділу комунального майна Уманської міської ради та відділу з питань земельних відносин Уманської міської ради, який також відноситься до виконавчих органів міської ради та діє у межах визначених радою повноважень.

Отже, зважаючи не те, що згідно вимог законодавства права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради, зокрема, Уманська міська рада, ні Відділ комунального майна Уманської міської ради, ні Відділ з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради не мають повноважень у вказаних правовідносинах, відповідно не можуть бути відповідачами за вимогами позивача про визнання права власності на частину комунального майна, а тому у вимогах до відповідачів: Відділу комунального майна Уманської міської ради та Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради місцевий суд правомірно відмовив через їх необґрунтованість, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Місцевим судом вірно встановлено, що на підставі укладеного договору оренди позивач набув права користування - оренди нерухомого майна, яке належить до комунальної власності. Правовідносини з оренди майна урегульовані ЦК України, Господарським Кодексом України, іншими Законами. Загальні положення про найм (оренду) викладені у § 1 Глави 58 ЦК України. Зокрема, у статтях 759, 760 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Оскільки майно, яке є предметом спору є відноситься до комунального майно, предметом регулювання цих правовідносин є Закон України "Про орендну державного та комунального майна" (далі - Закон), який регулює майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває, у тому числі, у комунальній власності та має переважне значення при застосуванні до даних правовідносин враховуючи, що об`єкт оренди є комунальною власністю.

Згідно з статтею 5 Закону орендодавцями майна, яке перебуває у комунальній власності є органи місцевого самоврядування.

Серед обов'язків орендаря, визначених цим Законом, передбачені обов'язки з ремонту об'єкта оренди, які регулюються статтею 8-1 Закону, у якій зазначено, що поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем або іншим балансоутримувачем цього майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. У статті 23 Закону визначено, що передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно. Орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна. Якщо в результаті поліпшення, зробленого орендарем за згодою орендодавця, створена нова річ, орендар стає її власником у частині необхідних витрат на поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди. Аналогічні положення містяться у статті 778 ЦК України, за якою наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Право здійснювати капітальний ремонт реконструкцію, технічне переоснащення орендованого майна, що зумовлює підвищення його вартості, за погодженням з орендодавцем передбачене також у пунктами 2.4 та 5.2 договору.

Місцевим судом встановлено, що спірне орендоване майно при передачі його в оренду було в занедбаному стані, що підтверджується актом прийому-передачі майна від 01.02.2011, не було зареєстровано у встановленому законом порядку та не використовувалося власником за призначенням. Згідно з рішенням Уманської міської ради орендар отримав дозвіл на реконструкцію орендованого майна. У ході проведення капітального ремонту орендованого майна позивач не тільки збільшив його вартість, але і провів такі невід'ємні поліпшення, які дали можливість визначити цей об'єкт оренди як об'єкт цивільних відносин, здійснивши дії з відведення земельної ділянки, на якій знаходиться цей об'єкт нерухомості, виготовив технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна, вчинив дії з присвоєння номеру цього об'єкту (3А по вулиці Коломенській), що дало можливість провести державну реєстрацію цього об'єкта нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Обсяг виконаних будівельних робіт відповідає погодженому орендодавцем кошторису та складає 195764,40 грн. Початкова вартість орендованого майна на момент укладення договору на 30.11.2011 складала 290182,00 грн. без ПДВ. В результаті проведених поліпшень позивачем вартість орендованого майна станом на 31.12.2014 становила 485.916,00 грн., тобто збільшилась на суму вартості цих поліпшень у розмірі 195.764,40 грн.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правом власності, згідно з вимогами частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з нормами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У статті 331 ЦК України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (стаття 177 ЦК України). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (стаття 179 ЦК). До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (стаття 181 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, яка 11.08.2014 зареєстрована Архітектурно-будівельною інспекцією України, проведено капітальний ремонт приміщень танцювального майданчика за адресою, Черкаська область м. Умань, вул. Коломенська, 3А, та визначено, що вказаний об'єкт є закінчений будівництвом та готовий до експлуатації.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що внаслідок проведення капітального ремонту об'єкта оренди, позивачем був створений новий об'єкт, який набув ознак об'єкта цивільних відносин та стосовно якого у визначеному законодавством порядку було здійснено державну реєстрацію прав на нього. Суд критично оцінює посилання представника першого відповідача на судову практику стосовно визначення понять нової речі при розгляді справ Верховним Судом, оскільки правові висновки з цих питань були зроблені касаційним судом у правовідносинах, які не відносились до відносин із найму (а визначали такі поняття у відносинах з кредитних правочинів та правочинів із забезпечення виконання цих зобов'язань).

Позивач, вважаючи, що внаслідок проведення капітального ремонту об'єкта оренди, ним був створений новий об'єкт послався, зокрема, на положеня статей 331, 332 ЦК України, згідно з якими право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статтях 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та 778 ЦК України зазначено, що в результаті поліпшення, зробленого орендарем за згодою орендодавця, створена нова річ, орендар стає її власником у частині необхідних витрат на поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди.

Тобто, врегулювання відносин, які пов'язані з реалізацією орендарем права на визнання права власності на частину новоствореного майна, регулюються цими нормами, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено місцевим судом, в договорі оренди, який укладений між позивачем та міською радою визначено, що вартість невід'ємних поліпшень орендованого майна, здійснених орендарем за згодою орендодавця та балансоутримувача, підлягає компенсації. А також визначено, кому належить право власності у разі припинення або розірвання договору, у разі проведення поліпшень орендованого майна, здійснених орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, а саме: поліпшення, які можна відокремити, є власністю орендаря, а невід'ємне поліпшення - власністю орендодавця.

Отже, за умовами договору передбачено лише компенсацію вартості невід'ємних поліпшень орендованого майна комунальної власності, здійснених позивачем та не передбачають набуття у власність комунального майна його орендарем.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на встановлені місцевим судом фактичні обставини, останній прийшов до висновку, що права позивача та охоронювані законом інтереси не були порушені, а тому правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог позивача.

При цьому, колегія суддів відзначає, що підставою для відмови в позові місцевим судом вірно визначено саме відсутність у договорі можливості набуття орендарем права власності на невід'ємні поліпшення. Натомість договір передбачає право орендаря лише на компенсацію відповідних витрат.

В свою чергу, зроблене місцевим судом оціночне судження про те, що внаслідок проведення капітального ремонту об'єкта оренди позивачем був створений новий об'єкт, не стало підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову.

На думку колегії суддів, матеріали справи не місять беззаперечних доказів того, що позивачем було створено саме нову річ. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту ст. 332 ЦК нова річ створюється лише внаслідок переробки попередньої речі шляхом її використання як матеріалу. Законодавець пов'язує момент виникнення нової речі саме зі зміною фізичних характеристик об'єкта переробки - іншої речі або матеріалу.

Згідно з листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 30 квітня 2003 р. № 7/7-401 «Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів» капітальний ремонт будівлі - комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель у зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта. Таким чином, у результаті проведення ремонту основні властивості орендованих приміщень не змінюються, а тому унеможливлюється висновок про створення орендарем нової речі. Проведення перепланування і реконструкції внутрішніх приміщень у ході капітального ремонту в межах капітальної будівлі не створює нову річ, а лише її поліпшує.

Отже, проведення капітального ремонту, внутрішнє перепланування, переобладнання приміщення, у тому числі надання об'єкту нового функціонального призначення в межах існуючої капітальної будівлі не може призвести до створення нової речі. Положення щодо новоствореної речі не застосовуються до правовідносин оренди державного та комунального майна, оскільки сама лише обставина збільшення вартості орендованого майна не може бути достатньою підставою для висновку про створення нової речі. Поліпшення майна означає проведення в ньому таких змін, завдяки яким значно зростає вартість майна, а також його корисність порівняно зі станом, у якому воно було до передачі його наймачу, без зміни функціонального призначення речі. А капітальний ремонт - це комплекс робіт, під час проведення яких змінюються або відновлюються основні частини, деталі або механізми речі (а не окремі їх частини) у зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням. Саме проведенням суттєвих змін поліпшення відрізняється від ремонту, в ході якого відновлюються стан, корисні властивості майна. Створення нової речі в межах нежитлового приміщення по суті неможливе, адже стіни, фундамент, віконні рами тощо залишаються, хоча й зазнають змін. Змінюється лише функціональне призначення приміщення, що не впливає на його статус як нежитлового, яким таке приміщення було і залишається.

Отже, колегія суддів вважає, що проведення капітального ремонту, внутрішнє перепланування, переобладнання приміщення, у тому числі надання об'єкту нового функціонального призначення в межах існуючої капітальної будівлі не може призвести до створення нової речі. Право власності на нову річ у галузі нерухомості виникає лише в результаті її новостворення, а не в процесі переробки.

Колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що збільшення вартості орендованого майна, комерційної привабливості, яка може призвести до майбутньої економічної вигоди від об'єкту, а також поліпшення технічного, фізичного, функціонального стану приміщень, не може бути достатньою підставою для висновку про створення нової речі, оскільки проведення реконструкції шляхом перепланування та технічного переобладнання орендованого приміщення не створює нову річ, а лише поліпшує уже існуючий об'єкт нерухомості. Поліпшення майна означає проведення в ньому таких змін, завдяки яким суттєво збільшується вартість майна, його корисність, порівняно зі станом, в якому воно було до передачі його наймачу, без зміни функціонального призначення речі. Новою ж визнається річ, яка має істотно інші ознаки у порівнянні з попереднім об'єктом найму.

Одночасно колегія суддів бере до уваги висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 05.12.2017 року №43/23-17, яким встановлено, що виконані будівельні роботи з капітального ремонту відкритого танцювального майданчика в 2014 році на суму 195 764, 40 грн. суттєво змінили орендоване майно відносно його вартості на 37%, яке імовірно становило станом на вересень 2014 року у розмірі 340 093, 00 грн. без врахування вартості здійснених поліпшень. (а.с. 66-78).

Тобто, даний висновок підтверджує поліпшення майна та збільшення його вартості, а не створення нової речі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Уманської міської ради про зміну мотивувальної частини рішення щодо визнання судом першої інстанції створення нової речі.

Проаналізувавши надані позивачем документи в підтвердження його позиції щодо створення в процесі реконструкції нової речі, колегія суддів дійшла висновку, що проведення реконструкції орендованого майна у даному випадку не призведе до створення нової речі, а лише поліпшало об`єкт оренди.

Однак, в даному випадку в задоволенні позову слід відмовити саме з встановленої місцевим судом підстави, незалежно від того створено позивачем нову річ чи ні. А тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни мотивувальної частини оскаржуваного рішення в частині визначення підстави для відмови в позові та задоволення апеляційної скарги відповідача-1.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення місцевого прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданих апеляційних скаргах, скаржниками не було надано суду апеляційної інстанції.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників судового процесу колегія судів відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.4 ст.277 ГПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що резолютивна частина рішення господарського суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а мотивувальну частина рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №925/1131/18 підлягає зміні, шляхом викладення її у редакції зазначеній у постанові.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича покладаються на заявника.

Судовий збір за подання апеляційної скарги Уманської міської ради відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на Фізичну особу-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 року у справі № 925/1131/18 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Уманської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 року у справі № 925/1131/18 задовольнити.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 року у справі № 925/1131/18 залишити без змін.

4. Рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 року у справі № 925/1131/18 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича (20300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Уманської міської ради 20300, Черкаська обл., м. Умань, пл. Соборності, 1, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три гривні) 00 коп.

6. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Черкаської області.

7. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1131/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.10.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

К.В. Тарасенко