УХВАЛА

м. Київ

02.10.2019Справа № 910/10776/19

За заявою про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз - Альянс" у справі № 910/10776/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз - Альянс"

до Приватного акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння"

про стягнення 9 147 304, 56 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз - Альянс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння" (далі - відповідач) про стягнення 9 147 304, 56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача виникло зобов`язання за Договорами купівлі - продажу природного газу з передання природного газу, що призвело до збитків у вищевказаному розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків.

29.08.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 відкрито провадження у справі № 910/10776/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.10.2019 року.

30.09.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз - Альянс» надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

- заборонити Приватному акціонерному товариству "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння" до вирішення спору в справі № 910/10776/19 передавати кошти ТОВ «Нафтогаз - Альянс» в порядку звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 3 333 566, 60 грн. по справі № 910/17476/16;

- накласти арешт на грошові кошти Приватного акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння", що знаходяться на банківських рахунках або в інших кредитно - фінансових установах України - виявлених у процесі виконання ухвали, в межах суми позовних вимог у розмірі 9 147 304, 56 грн.

02.10.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд заяви про забезпечення позову з викликом сторін.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд заяви про забезпечення позову з викликом сторін, суд вирішив відмовити в задоволенні поданого клопотання, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Разом з тим, відповідно до частин 3 та 4 статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Суд при дослідженні заяви про забезпечення позову у справі № 910/10776/19 не вбачає підстав для виклику сторін для надання додаткових пояснень або додаткових доказів, а тому у задоволенні клопотання відповідача про розгляд заяви про забезпечення позову з викликом сторін слід відмовити.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову у справі № 910/10776/19 заявник зазначає, що 19.09.2019 року в межах справи № 910/17476/16 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз - Альянс» отримало від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. заяву про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 3 333 566, 60 грн., які Приватне акціонерне товариство «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» має в своєму розпорядженні. Позивач вказує, що в разі задоволення позову у справі № 910/10776/19, в подальшому, буде неможливим виконання рішення, оскільки у відповідача будуть відсутні кошти у розмірі 3 333 566, 60 грн.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз - Альянс» заяву про забезпечення позову та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах заяви доказів, суд вирішив відмовити в задоволенні означеної заяви, враховуючи наступне.

Так, положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За доводами позивача, існує висока ймовірність, що рішення у справі № 910/10776/19 буде неможливо виконати у зв`язку з відсутністю коштів у Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння».

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту заяви, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, як і пов`язаності предмета спору із заявленими вимогами про забезпечення позову, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки до матеріалів заяви не додано жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій з метою перерахування коштів з рахунку на рахунки третіх осіб та на відчуження належного йому майна, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем.

Саме лише посилання в заяві на утруднення виконання в подальшому рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що заява на звернення стягнення на грошові кошти в межах справи № 910/17476/16 спрямована на виконання рішення у справі № 910/17476/16. Накладення арешту на грошові кошти Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» та заборона передавати кошти у розмірі 3 333 566, 60 грн. суперечитиме виконанню судового рішення у справі № 910/17476/16.

У відповідності до ст. 124 Конституції України та ст.ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Таким чином, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз - Альянс» про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз - Альянс» про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 02.10.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.Є. Літвінова