ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа№ 910/1250/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №78 від 21.05.2019 (вх. №09.1-04.1/4281/19 від 04.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Оборона" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2019

у справі №910/1250/19 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Оборона"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

про визнання одностороннього правочину недійсним

за участю представників учасників справи:

від позивача - Кугот І.П., директор

від відповідача - Шуляк О.В., довіреність № 73 від 25.07.19

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліт-Оборона" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про визнання односторонніх правочинів недійсними: заяву №151 від 02.10.2018 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 600 000,00 грн та заяву №174 від 21.11.2018 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 100 000,00 грн по договору №416/2018/КАМ/0 від 02.05.2018 на підставі ст. 16 ЦК України, ст.ст. 20, 203 ГК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 (повний текст складено 15.05.2019) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст. ст. 203, 204, 530, 601 ЦК України та недоведення позивачем наявності обставин з якими закон пов`язує визнання недійсним правочину, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліт-Оборона", 24.05.2019 подав апеляційну скаргу №78 від 21.05.2019, просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 у справі №910/1250/19 скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні усіх обставин, які мають значення для справи з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Так, скаржник зазначає, що судом надано помилкової оцінки представленому у матеріалах справи доказу, а саме Графіку погашення заборгованості № 1 від 04.07.2019. Оскільки Додаткова угода № 1 від 04.07.2018 містить посилання на Графік погашення заборгованості № 1 від 01.07.2018, апелянт вважає, що графік погашення заборгованості № 1 від 04.07.2019 не стосується додаткової угоди № 1 від 04.07.2018, будь-яких виправлень в порядку, визначеному в п. 10.5 Договору, сторонами не вносились. Також, апелянт зазначає, що Додаткова угода № 2 від 31.08.2018 не може бути прийнята судом, оскільки вона не стосується договору № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 та підписана зі сторони відповідача невстановленою особою. Крім того, апелянт вказує на те, що судом не було враховано того, що договір № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 був достроково розірваний позивачем у зв`язку з несплатою відповідачем вартості наданих охоронних послуг.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №78 від 21.05.2019 (вх. №09.1-04.1/4281/19 від 04.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Оборона" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 у справі №910/1250/19. Відповідачу встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а учасникам справи - заяв, клопотань, пояснень до 08.07.2019.

04.06.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Оборона" надійшли доповнення до апеляційної скарги № 79 від 25.05.2019, в яких сторона вказує на те, що в додатковій угоді № 2 від 31.08.2018 зазначено суперечлива вартість послуг, зокрема, вказано: - за червень 2018 року 300 000,00 грн та повторно за червень 2018 року 400 000,00 грн.

24.06.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, сторона зазначає, що позивачем жодними доказами та доводами не довів наявності визначених ст. ст. 203, 215 ЦК України підстав для визнання недійсними односторонніх правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 700 000,00 грн. Також, на думку відповідача, місцевий господарський суд вірно встановив, що в додатковій угоді № 1 від 04.07.2018 міститься описка в даті графіку погашення заборгованості, а саме вказано дату « 01.07.2018», проте, насправді датою графіку є « 04.07.2018».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 справу призначено до розгляду на 16.09.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 16.09.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.09.2019 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просили рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

02.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт-Оборона» (охорона за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (товариство за договором, відповідач у справі) укладено договір про надання послуг з охорони № 416/2018/КАМ/О (далі - договір; а.с. 9-13), відповідно до умов якого товариство передає, а охорона приймає під охорону об`єкти надані товариством, (додаток № 1 до даного договору). Під охороною об`єкта згідно умов цього договору, розуміється комплекс запобіжних заходів,- спрямованих на забезпечення недоторканості і збереження будівель, обладнання, матеріалів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, забезпечення пропускного режиму на об`єкт та з об`єкту, контроль ввозу/вивозу (внесення/винесення) будь-яких матеріальних цінностей на територію чи з території, охоронюваного об`єкта з метою відвернення та/або недопущення зазіхань, крадіжок, навмисногосзнищення, виведення з ладу та навмисного-псування майна і матеріальних цінностей товариства, з боку третіх осіб, а також у тому числі і працівників товариства та інших сторонніх осіб (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору охорона несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності - факти крадіжки, грабежу, розбою, знищення, пошкодження майна, товарно-матеріальних цінностей, тощо.

Згідно п. 5.3. договору відшкодування повного обсягу завданих Товариству збитків, які спричинені неналежним виконанням охороною своїх зобов`язань, відбувається протягом одного місяця, шляхом перерахунку відповідних сум грошових коштів на рахунок товариства або шляхом утримання відповідних сум із щомісячної вартості охоронних послуг.

За умовами п. 6.1. договору щомісячна вартість охоронних послуг за даним договором складає суму щомісячних платежів згідно додатку №1 до договору. Вартість охоронних послуг може бути замінена тільки за обопільною згодою обох сторін шляхом внесення відповідних змін до договору.

04.07.2018 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 (а.с. 39), відповідно до умов якої (п. 1 додаткової угоди № 1) сторони погодили суму нанесених збитків внаслідок неналежного виконання виконавцем умов договору в розмірі 4 092 463,20 грн.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №1, погашення збитків в сумі 4 092 463,20 грн. здійснюється згідно узгодженого графіку погашення заборгованості № 1 від 01.07.2018 року (додаток № 1 до цієї угоди).

Згідно додатку №1 до додаткової угоди №1 від 04.07.2018 року сторонами засвідчено, що ними досягнута домовленість про погашення матеріальних збитків в наслідок неналежного виконання умов договору про надання послуг з охорони № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 року в сумі 4 092 463,20 грн. Погашення збитків здійснюється в порядку та строки визначені даним графіком (а.с. 40).

31.08.2018 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2, згідно якої (п. 1. додаткової угоди №2; а.с. 41) сторони погодили, відповідно до п. 6.1. договору, змінити вартість охоронних послуг шляхом внесення відповідних змін до договору за послуги надані в червні 2018 р. та в липні 2018 р., а саме:

- вартість послуг охорони, наданих в червні 2018 р. відповідно до договору № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 р. становить 300 000,00 грн.;

- вартість послуг охорони, наданих в червні 2018 р. відповідно до договору № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 р. становить 400 000,00 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" на адресу позивача надіслано заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 151 від 02.10.2018, згідно якої товариство на підставі ст. 601 ЦК України заявило про припинення зобов`язань щодо сплати Товариству з обмеженою відповідальністю «Еліт-Оборона» боргу в сумі 600 000,00 грн за договором № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 та додатків до нього, внаслідок зарахування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Оборона» перед відповідачем в названій сумі (а.с. 14).

Листом № 85 від 04.10.2018 позивач непогодився із зарахуванням зустрічних однорідних вимог з підстав відсутності у сторони додаткових договорів № 1, № 2 та актів приймання-здачі виконаних послуг з охорони на суму зобов`язання які можуть бути припинено (а.с. 15).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" також надіслано заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 174 від 21.11.2018, згідно якої відповідач заявив про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в частині сплати позивачу залишку боргу в сумі 100 000,00 грн за договором № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 (а.с. 16).

Листом № 87/1 від 06.12.2018 позивач не визнав направлені відповідачем заяви № 151 від 02.10.2018 та № 174 від 21.11.2018 про припинення зобов`язань за договором (а.с. 17).

Непогодившись із зарахуванням відповідачем зустрічних однорідних вимог та припиненням зобов`язань щодо сплати вартості наданих послуг з охорони за договором № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 в сумі 700 000,00 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт-Оборона» пред`явило позов у даній справі про визнання недійсними вищенаведених односторонніх правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, в силу припису зазначеної статті, правомірність правочину презюмується і обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Так, обґрунтовуючи підставу для визнання недійсними правочинів, позивач вказував на те, що відповідачем не було надано доказів наявності боргу та зобов`язання як невід`ємних частин заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог. Крім того, вказував на те, що додаткова угода № 1 від 04.07.2018 до договору про надання охоронних послуг не містить положень щодо визнання позивачем суми збитку, а додаткова угода № 2 від 31.08.2018 до договору підписана невстановленою особою зі сторони відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За приписами статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно з вимогами статті 601 ЦК України.

Однак якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування частини першої, пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.

Заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду.

Отже вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16.

Так, матеріалами справи підтверджується, що у відповідності до додаткової угоди № 1 від 04.07.2018 до Договору про надання послуг з охорони № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 сторонами погоджено суму нанесених відповідачу збитків внаслідок неналежного виконання позивачем умов договору в розмірі 4 092 463,20 грн. Вказаний правочин підписаний його сторонами та скріплений печатками товариств, доказів в підтвердження обставин спростування презумпції правомірності даного правочину учасниками справи не надано, а тому позивач починаючи з 04.07.2018 (дата укладення додаткової угоди № 1 від 04.07.2018 та визнання ним суми збитку) є зобов`язаною особою зі сплати відповідачу вказаної суми коштів.

Поряд з цим, сторонами договору узгоджено, що погашення збитків здійснюється згідно узгодженого Графіку погашення заборгованості № 1 від 01.07.2018 (п. 2 додаткової угоди № 1).

Колегія суддів встановила, що відповідачем представлено Графік погашення заборгованості № 1 від 04.07.2018, який є Додатком № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору про надання послуг з охорони № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018. Іншого Графіку погашення заборгованості, зокрема, датованого 01 липня 2018 року, матеріали справи не містять та не був поданий позивачем ні в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Беручи до уваги те, що позивачем, в порядку ст. ст. 13, 74 ГПК України, належними засобами доказування не було доведено підписання між сторонами додатку до додаткової угоди № 1 від 04.07.2018 - Графіку погашення заборгованості № 1 від 01.07.2018, тобто наявності обставин на які сторона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірних висновків про те, що додаткова угода № 1 від 04.07.2018 містить описку в даті цього графіку.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що неточності щодо дати Графіку погашення заборгованості не спростовують наявність заборгованості позивача з погашення збитків в сумі 4 092 463,20 грн згідно Додаткової угоди № 1 від 04.07.2018. Обставин наявності спору між сторонами щодо суми збитків або спростування презумпції правомірності правочину судовою колегією не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності дати графіку не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та відхиляються апеляційним господарським судом за їх необґрунтованістю.

У відповідності до Графіку № 1 погашення збитків буде здійснено шляхом взаємозаліку за оплату наданих послуг з охорони за договором № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018. Так, кожного наступного місяця, починаючи з серпня 2018 по вересень 2019, позивач здійснює погашення збитків рівними частинами в сумі 300 000,00 грн. Тобто, станом на жовтень 2018 (заява про припинення зобов`язання № 151 від 02.10.2018) за позивачем рахувалась заборгованість з погашення збитків в сумі 600 000,00 грн, а станом на листопад 2018 (заява про припинення зобов`язання №174 від 21.11.2018) - 300 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі додаткової угоди № 2 від 31.08.2018 сторонами змінено вартість охоронних послуг за червень та липень 2018. В п. 1 названої додаткової угоди № 2 сторонами визначено, що вартість послуг, наданих в червні 2018, становить 300 000,00 грн та вартість послуг, наданих в червні 2018, становить 400 000,00 грн.

Водночас, з наявних в матеріалах справи Акту № ЕО-0000064 здачі приймання робіт від 06.09.2018 та Акту № ЕО-0000064 здачі приймання робіт від 06.09.2018 слідує, що вартість наданих позивачем послуг за червень 2018 року становить 300 000,00 грн, а за липень 2018 року - 400 000,00 грн. Вказані акти підписані та затверджені, зокрема, директором ТОВ «Еліт-Оборона» Куготом І.П. (а.с. 42-43).

Таким чином, надаючи правову кваліфікацію доказам, які були представлені до матеріалів справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вищевикладені неточності визначення місяця у відповідній частині додаткової угоди № 2 за умови наявності іншої сукупності доказів не можуть свідчити про відсутність у відповідача зобов`язань з оплати наданих охоронних послуг в сумі 700 000,00 грн. Доказів спростування презумпції правомірності правочину (додаткової угоди № 2) у встановленому законом порядку суду не надано.

Твердження апелянта про те, що наявний на додатковій угоді № 2 підпис директора відповідача вчинений іншою особою, також не приймаються судовою колегією, оскільки позивачем належними і допустимими доказами не було доведено факту підробки підпису. Відтак, апеляційна скарга в цій частині доводів визнається необґрунтованою.

Колегією суддів встановлено, що сторонами в п. 2 додаткової угоди № 2 узгоджено сплату відповідачем заборгованості за надані послуги з охорони відповідно до Договору про надання послуг з охорони № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018, зазначеного в п. 1 додаткової угоди № 2, за наступним графіком:

- 250 000,00 грн. у строк до 07.09.2018 включно;

- 250 000,00 грн. у строк до 12.09.2018 включно;

- 200 000,00 грн. у строк до 17.09.2018 включно.

Таким чином, станом на дату звернення відповідача з заявами про зарахування зустрічних однорідних вимог строк виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" обов`язку зі сплати наданих охоронних послуг є таким, що настав.

Зважаючи на вищенаведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини у даній справі, судова колегія дійшла висновку, що вимоги, які є предметом зарахування є однорідними та зустрічними, оскільки обумовлені наявністю зобов`язань між сторонами у справі, а саме: за додатковою угодою № 1 від 04.07.2018 до договору ТОВ «Еліт-Оборона» є боржником зі сплати визначеної її умовами грошової суми збитків, а ТОВ "Комплекс Агромарс" кредитором; за додатковою угодою № 2 від 31.08.2018 навпаки - позивач є кредитором, а відповідач - боржником зі сплати вартості послуг. При цьому, строк виконання зобов`язань на час звернення відповідача з відповідними заявами настав. Обставин знаходження на розгляді та вирішенні компетентного суду спору щодо розміру заборгованості та/або її наявності учасниками даної справи жодними доводами та доказами не доводиться.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна інстанція встановила, що заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак висновок суду першої інстанції про недоведення позивачем наявності обставин з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними є правомірним. Доводи апеляційної скарги не спростовують вірності вказаних висновків суду першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про припинення між сторонами договірних зобов`язань за № 416/2018/КАМ/О від 02.05.2018 з 7 вересня 2018 року судова колегія зазначає, що вони не стосуються предмету доказування у справі, оскільки спірними заявами зараховувалися зустрічні однорідні вимоги, які стосувались вартості наданих охоронних послу за червень - липень 2018, тоді як питання зарахування заборгованості за серпень, вересень, жовтень 2018 (як стверджує апелянт у скарзі) не вирішувалось.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 у справі № 910/1250/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Оборона" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 у справі №910/1250/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 у справі №910/1250/19 залишити без змін.

3. Справу №910/1250/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 26.09.2019