ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" вересня 2019 р. Справа № 911/1483/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дафніс", 15661, Чернігівська область, Менський район, село Стольне, вулиця Миру, будинок 17

до Фермерського господарства "Сіяч", 09138, Київська область, Білоцерківський район, село Мала Антонівка, вулиця Комінтерна (В.Козака), будинок 22

про стягнення 438 854,14 грн.за договором поставки насіння № 26/12/2018 від 26.12.2018

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: Мартиненко С.В. (посв. № 1978 від 28.12.2010; ордер КС № 641106 від 02.09.2019);

від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дафніс» (далі ТОВ «Дафніс») звернулось з позовом до Фермерського господарства «Сіяч» (далі ФГ «Сіяч») про стягнення боргу 384 000,00грн, що є сумою попередньої оплати за непоставлений товар, та пені 54 854,14грн за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Позовні вимоги з посиланням на статтю 193 Господарського процесуального кодексу України, статті 526, 612, 693 Цивільного кодексу України обгрунтовані тим, що відповідач не виконав свої договірні зобов`язання по поставці товару, який попередньо був оплачений позивачем відповідно до отриманих від відповідача електронною поштою договору поставки насіння №26/12/18 від 26.12.2018 та рахунку на оплату №23 від 26.12.2018.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань, відзив на позов не надав, його представник у судові засідання не з`являвся.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача суд

В С Т В Н О В И В :

Платіжним дорученням №9 від 27.12.2018 ТОВ «Дафніс» перерахувало на рахунок ФГ «Сіяч» грошові кошти у сумі 384 000,00грн з призначенням платежу «оплата за ячмінь згідно рахунку №23 від 26.12.18 р., в т.ч. ПДВ 20% 64000,00грн» (арк. с. 15).

Відповідно до цього рахунку ФГ «Сіяч» (постачальник) виставило його ТОВ «Дафніс» (покупець) на оплату ячменю Талбот 1 репродукція у кількості 32т на підставі договору №26.12.2018 (арк. с.27).

Позивач стверджує, що обмін примірниками договору поставки насіння №26/12/18 від 26.12.2018 з додатком (специфікація №1) (арк.с.22-26) здійснювався сторонами за допомогою електронної пошти; що підписані та скріплені печатками два оригінальні примірники договору поставки насіння №26/12/18 від 26.12.2018 були направлені ним відповідачу для підписання та повернення після підписання відповідачем одного з примірників на адресу ТОВ «Дафніс».

Однак, як стверджує позивач, примірник договору, який відповідач мав підписати і повернути ТОВ «Дафніс», відповідачем не був повернутий, а натомість на адресу позивача від ФГ «Сіяч» надійшли два примірники проекту договору поставки насіння №26/12/18 від 26.12.2018 за підписом і печаткою лише ФГ «Сіяч», умови якого відрізнялись від умов договору, який був підписаний ТОВ «Дафніс» (арк. с. 29-31).

Договір поставки насіння №26/12/18 від 26.12.2018 у формі єдиного документа, підписаного сторонами, відсутній.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно частини першої статті 639 цього Кодексу договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Положеннями статті 640 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Частиною першою статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Дослідивши обидва варіанти договору поставки насіння №26/12/18 від 26.12.2018 суд встановив, що вони відрізняються один від одного в ряді істотних умов.

Так, в підписаному ФГ «Сіяч» проекті договору міститься пункт 3.5 щодо обов`язку покупця: «Отримати Товар в місці, визначеному договором як «Базис поставки», а в підписаному ТОВ «Дафніс» варіанті такий пункт відсутній; пункт 5.1 щодо строку дії договору в редакції ТОВ «Дафніс»: «діє до повного виконання взятих на себе зобов`язань» в редакції ФГ «Сіяч» доповнений словами «діє до 30.12.2018»; в редакції ТОВ «Дафніс» є пункт 5.2 «Цей договір та додатки до нього, підписані Сторонами та скріплені печатками, направлені електронною поштою, мають юридичну силу, до обміну Сторонами оригіналами документів», а в редакції ФГ «Сіяч» умова такого змісту відсутня; пункт 7.1 в редакції ТОВ «Дафніс»: «Постачальник несе відповідальність за затримку з передачею Товару Покупцеві, сплачуючи пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діятиме на відповідний момент, від ціни непоставленого Товару, за кожен день прострочки до повного виконання зобов`язань, прийнятих на себе за цим Договором», а в редакції ФГ «Сіяч» слова «за кожен день прострочки до повного виконання зобов`язань, прийнятих на себе за цим Договором» відсутні; пункт 7.3. в редакції ТОВ «Дафніс» відсутній, а в редакції ФГ «Сіяч» він є наступного змісту щодо відповідальності покупця: « ОСОБА_1 відповідальність за односторонню відмову від виконання свого зобов`язання по оплаті Товару за цим Договором, у вигляді сплати на користь Постачальника штрафу у розмірі 10% від вартості неоплаченого на умовах цього Договору Товару»; пункт 9.1 за варіантом ТОВ «Дафніс»: «Постачальник звільняється від відповідальності за недотримання строків передачі Товару, якщо Покупець з власної вини не отримав Товар», а в редакції ФГ «Сіяч» цей пункт доповнений словами «в базисі поставки»; в редакції ФГ «Сіяч» міститься умова (пункт 9.6), яка відсутня в редакції ТОВ «Дафніс»: «Сторони визнають юридичну силу документів, пе5реданих по факсимільному зв`язку з подальшою їх обов`язковою заміною на оригінали протягом 10 робочих днів»; пункт 1 в підписаній позивачем Специфікації: «Постачальник зобов`язується відвантажити Товар протягом 15 календарних днів після оплати Покупцем 100% вартості Товару, а Покупець прийняти і оплатити вказаний нижче Товар…», а в редакції за підписом відповідача з цього пункту виключені слова щодо строку відвантаження Товару «протягом 15 календарних днів після оплати Покупцем 100% вартості Товару».

Отже, сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору поставки насіння №26/12/18 від 26.12.2018, договір у формі єдиного документа не був укладений, а тому суд не приймає в якості доказів жоден з варіантів цього договору.

За таких обставин суд вважає, що між ТОВ «Дафніс» та ФГ «Сіяч» був укладений господарський договір купівлі-продажу у спрощений спосіб, а саме: у формі пропозиції ФГ «Сіяч» сплатити вартість ячменю Талбот 1 репродукція у кількості 32т у сумі 384 000,00грн, якою є рахунок на оплату №23 від 26.12.2018, і прийняття цієї пропозиції позивачем шляхом вчинення оплати цієї суми платіжним дорученням №9 від 27.12.2018.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 цього Кодексу встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Докази передачі товару відповідачем позивачу відсутні.

А тому позивач правомірно заявив вимогу про повернення суми попередньої оплати, і з ФГ «Сіяч» на користь ТОВ «Дафніс» підлягають стягненню грошові кошти у сумі 384 000,00грн.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені 54 854,14грн за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 12.01.2019 по 06.06.2019, то суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 547 цього Кодексу встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Докази вчинення між позивачем і відповідачем) у письмовій формі правочину про стягнення пені відсутні.

Таким чином вимога про стягнення з відповідача пені за прострочення передачі товару є безпідставною і задоволенню не підлягає.

А тому позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення суми попередньої оплати 384 000,00грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивачем у порядку частини восьмої статті 129 цього Кодексу було заявлено, що докази понесення таких витрат будуть надані додатково, а тому при ухваленні цього рішення розподіл таких витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Сіяч» (09138, Київська область, Білоцерківський район, село Мала Антонівка, вулиця Комінтерна (В.Козака), будинок 22, код 39498098) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дафніс» (15661, Чернігівська область, Менський район, село Стольне, вулиця Миру, будинок 17, код 39836809) суму попередньої оплати 384 000 (триста вісімдесят чотири тисячі) грн та судовий збір 5 760 (п`ять тисяч сімсот шістдесят) грн.

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 30.09.2019.