ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" вересня 2019 р. м. Вінниця Cправа № 902/393/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", вул. Соборна, 71, м. Вінниця, 21050

до: Фізичної особи-підприємця Ільченко Катерини Віталіївни, АДРЕСА_1

до: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2

про солідарне стягнення кредитної заборгованості в сумі 301 527,66 грн

за участю секретаря судового засідання: Незамай Д.Д.

за участю представників:

позивача, Лобанов Олег Олегович, довіреність № 546 від 10.05.2019 року, посвідчення адвоката

відповідача 1, не з`явився

відповідача 2, Гораш Дмитро Ігорович , ордер серії ВН № 000355 від 28.11.2018 року, посвідчення адвоката

присутній, ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області від 10.08.1998 року

В С Т А Н О В И В :

15.05.2019 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Фізичної особи-підприємця Ільченко Катерини Віталіївни та до ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості в сумі 301 527,66 грн. з яких 257 026,52 грн. основного боргу, 12 161,17 грн. процентів, 26 586,09 грн. пені за прострочення платежів по кредиту та відсотках, 3 506,87 грн. інфляційних втрат, 2 247,01 грн. 3 % річних від простроченої заборгованості за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року.

Ухвалою суду від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі № 902/393/19 у порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 09.07.2019 року.

В судовому засіданні 09.07.2019 року судом постановлено ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/393/19 на 13.08.2019 року.

В судовому засіданні 13.08.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено дати для судового розгляду справи №902/393/19 по суті на 23.08.2019року та 19.09.2019 року.

Ухвалою суду від 14.08.2019 року повідомлено сторін про дати наступних судових засідань.

В судовому засіданні 23.08.2019 року судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання до 19.09.2019 року на підставі ч.2 ст.202, ч.1 ст.216 ГПК України, яку занесено до протоколу судового засідання від 23.08.2019 року.

Ухвалою суду від 23.08.2019 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

28.08.2019 року на адресу суду від відповідача 1 (ФОП Ільченко К.В.) надійшло клопотання б/н від 20.08.2019 року, в якому остання просить суд призначити у справі № 902/393/19 судову бухгалтерсько-економічну експертизу.

28.08.2019 року до суду від представника позивача надійшла заява № 101.20-10/1172 від 21.08.2019 року про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 14.08.2019 року.

19.09.2019 від представника відповідача 2 (ОСОБА_4 .) до суду надійшла заява б/н від 19.09.2019 року про відкладення судового засідання на іншу дату.

В судовому засіданні 19.09.2019 року судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача 1 (ФОП Ільченко К. В.) б/н від 20.08.2019 року про призначення у справі № 902/393/19 судової бухгалтерсько-економічної експертизи, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

В засіданні суду 19.09.2019 року оголошено перерву до 23.09.2019 року, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

23.09.2019 року до суду від представника відповідача 2 ( ОСОБА_4. ) до суду надійшла заява б/н від 23.09.2019 року про відкладення судового засідання, з метою вирішення справи мирним шляхом у досудовому порядку.

На визначену дату, в судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача 2 ( ОСОБА_4. ). Відповідач 1 правом участі в судовому засіданні не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р. або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

У рішенні у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

У справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" Європейським судом з прав людини наголошено, що правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідач 1.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

23.09.2019 року в судовому засіданні представником позивача подано довідку № 101.10-08/2129//79469/2019-01/вих. від 23.09.2019 року, в якій зазначено, що на рахунок позивача надійшли грошові кошти на погашення кредитної заборгованості в сумі 50 000,00 грн, з яких 30 350,22 грн спрямовано на погашення прострочених відсотків та 19 649,78 грн на погашення основної суми боргу.

В судовому засіданні 23.09.2019 року з метою надання можливості представнику відповідача 2 ознайомитись з матеріалами справи в межах дня оголошено перерву.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"" (Банк) та Фізичною особою-підприємцем Ільченко Катериною Віталіївною (Боржник, Позичальник) договору кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року.

06.03.2018 року в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"" (Банк, Кредитор) та ОСОБА_4 (Поручитель) укладено договір поруки, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Фізичною особою-підприємцем Ільченко Катериною Віталіївною (Боржник) за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року.

В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року у Фізичної особи-підприємця Ільченко Катерини Віталіївни (відповідач 1) утворилась заборгованість в сумі 301 527,66 грн. заборгованості.

З огляду на вказане, позивачем заявлено позов, щодо солідарного стягнення з Фізичної особи-підприємця Ільченко Катерини Віталіївни та ОСОБА_4 вищезазначеної заборгованості.

Матеріали справи не містять відзивів або письмових пояснень з долученням відповідних доказів в якому би відповідач 1, 2 (ФОП Ільченко К.В. та ОСОБА_4. ) вказали власну процесуальну позицію щодо поданого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 06.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"" (Банк) та Фізичною особою-підприємцем Ільченко Катериною Віталіївною (Боржник, Позичальник) договору кредитної лінії № 437 (а.с.19-31, т. 1).

Згідно п. 2.1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно п. 2.2 Кредитного договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 05.03.2020 року.

Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його розмір 260 000,00 грн. Кредит надається у валюті: гривня. Погашення кредиту (траншу) здійснюється у валюті надання кредиту (траншу) (п. 2.3, п.п. 2.3.1 Кредитного договору).

Згідно п.п. 2.3.2 Кредитного договору сторони погодили зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з графіком, а саме:

- до 01.08.2018 року (включно) - 260 000,00 грн;

- з 02.08.2018 року по 01.11.2018 року (включно) - 228 000,00 грн;

- з 02.11.2018 року по 01.02.2019 року (включно) - 196 000,00 грн;

- з 02.02.2019 року по 01.05.2019 року (включно) - 164 000,00 грн;

- з 02.05.2019 року по 01.08.2019 року (включно) - 132 000,00 грн;

- з 02.08.2019 року по 01.11.2019 року (включно) - 100 000,00 грн;

- з 02.11.2019 року по 01.02.2020 року (включно) - 68 000,00 грн;

- з 02.02.2020 року по кінцеву дату погашення кредиту (включно) - 36 000,00 грн.

З метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами договору Позичальник зобов`язується не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період.

У разі якщо діючий ліміт кредитування буде вичерпано, Позичальник має право отримати наступний транш у межах діючого ліміту кредитування лише за умови погашення основної суми боргу (частково або в повному обсязі) за договором.

За змістом п.п. 2.3.3 Кредитного договору Позичальник зобов2язується здійснити погашення основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання траншу незалежно від розміру діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий банківський день згідно з п.п. 2.3.2 Договору.

Кредит надається траншами в порядку та на умовах, передбачених ст. 3 Договору з рахунку для обліку основної суми боргу в безготівковому порядку на такі цілі (п. 2.4 Кредитного договору).

Згідно п.п. 2.4.1 Кредитного договору 1-й транш надається у розмірі, що не перевищує 260 000,00 грн, поповнення обігових коштів.

Банк відкриває рахунок (рахунки) для обліку основної суми боргу відповідно до правил, що діють у Банку та законодавства. Банк надає кредит (транш) в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів з рахунку для обліку основної суми боргу на поточний рахунок Позичальника, відкритий в Банку (п.п. 3.1.1 Кредитного договору).

Надання кредиту (траншу) на умовах договору здійснюється Банком протягом 5 банківських днів після виконання Позичальником усіх та кожної з умов надання цього договору, в т.ч. при відсутності підстав для призупинення або відмови у наданні кредиту, передбачених п. 2.6 Договору, та після надання Банку заяви на отримання кредиту (траншу) Позичальника (за формою наведеною в Додатку № 3 Договору), засвідченої підписом Позичальника та відбитком печатки Позичальника (за бажанням) (п.п. 3.1.2 Кредитного договору).

За користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах визначених цим договором (п. 2.7 Кредитного договору).

Згідно пункту 3.3.1 Кредитного договору Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь - які або всі можливі випадки невиконання Позичальником та Поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором або іншими Договорами, укладеними Позичальником з Банком, відкликати Кредит та вимагати (в порядку, визначеному п. 3.3.2 цього Договору) повернення суми Кредиту та сплати суми нарахованих процентів за користування Кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором).

Відповідно п. 4.1 Кредитного договору виконання Позичальником зобов`язання за цим договором (у тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується, а саме:

- заставою (контактні прижимні грилі Hendi BV Steenoven 21.3911 TX Rhenen, NL, 2015 р.в. в кількості - 3 шт.; роликовий гриль Hendi "Хот-дог" Steenoven 21, NL-3911 TX Rhenen, 9 роликів, 2015 р.в. в кількості 1 шт.; роликовий гриль Hendi "Хот-дог" Steenoven 21, NL-3911 TX Rhenen, 11 роликів, 2015 р.в. в кількості 1 шт.; роликовий гриль Hendi "Хот-дог" Steenoven 21, NL-3911 TX Rhenen, 14 роликів, 2015 р.в. в кількості 1 шт.; гриль для хот-догів CS 2004, 2015 р.в., в кількості 3 шт.; мікрохвильові печі Whirpool JT 479/IX, 2014 р.в. в кількості 4 шт.; мікрохвильова піч Whirpool JT 369/SL, 2013 р.в. в кількості 1 шт.; шкаф холодильний POLAIR CM114-S, 2015 р.в. в кількості 2 шт.; холодильник торговий INTER-390T, 2015 р.в., в кількості 1 шт.; холодильник торговий Єльтон-0,5 C NEW, 2012 р.в., в кількості 1 шт.; вітрина холодильна ВС 15-260Ф-01, 2015 р.в., в кількості 1 шт.; холодильник SCAN back Bar SC 139, 2015 р.в., в кількості 1 шт.; морозильний ларь SCAN ХS-801 (freezer showcase) 2015 р.в., в кількості 1 шт.; морозильна вітрина JUKA M500P, 2014 р.в., в кількості 2 шт.; морозильний ларь KRISTAL ФЦ-400, 2012 р.в., в кількості 1 шт.; молочний міксер SIRMAN SPA via venezia 2 SIRI CR BX, 2014 р.в., в кількості 1 шт.; молочний міксер SIRMAN SPA via venezia 2 SIRI CR BX, 2013 р.в., в кількості 1 шт.; ваги настільні електронні штрих-принтМ15-2,5, 2015р.в., в кількості 2 шт.; вітрина холодильна RIMINI-1,5BC, 2016 р.в., в кількості 2 шт.; вітрина холодильна RIMINI-1,2BC, 2016 р.в., в кількості 2 шт.; конвеєр стрічковий КЛ 210 ПП 00 00 ПС, 2016 р.в., в кількості 1 шт.; вітрина холодильна TEFCOLD VK 33-120, 2016 р.в., в кількості 1 шт.), що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Жмеринка, вул. Київська, 18, що надається в заставу АТ "Ощадбанк" - Ільченко Катериною Віталіївною (п.п. 4.1.1 Кредитного договору).

- порукою ОСОБА_4 (реєстраційний номер платника податків - згідно відмітки проставленої відділом інформації та обліку платників податків Жмеринської об"єднаної державної податкової інспекції Вінницької області від 21.05.2013 року має право здійснювати будь-які платежів за серією та номером паспорта) (п.п. 4.1.2 Кредитного договору).

- заставою (іпотекою) іншого рухомого та нерухомого майна (активів), порукою та іншими видами забезпечення на підставі правочинів, що можуть бути укладені в майбутньому між сторонами та/або між Банком та третіми особами відповідно до умов цього договору та законодавства (документи забезпечення) (п.п. 4.1.3 Кредитного договору).

За змістом п. 5.1.1 Кредитного договору Банк зобов"язується за умови повного належного виконання Позичальником та/або Майновим поручителем та/або Поручителем взятих на себе зобов`язань за цим договором та документами забезпечення надати Позичальнику кредит у порядку і на умовах викладених у цьому договорі.

Згідно п.п 5.3.1, 5.3.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови договору та взяті на себе цим договором зобов`язання. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

За порушення Позичальником строків виконання зобов"зання щодо погашення основної суми боргу та/або сплати комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом - пеню на користь банку, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діє у період прострочення платежу, за кожен день прострочення (п.п. 7.2.1 Кредитного договору).

Згідно пункту 9.1 Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 10 років для всіх грошових зобов`язань Позичальника (в тому числі, але не виключно щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших платежів), що передбачені умовами цього Договору.

Також на виконання умов договору кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року між сторонами підписано ряд Додатків № 1, № 2, № 3, № 4 (а.с. 32-33, т. 1).

Також судом встановлено, що 06.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (Кредитор, Банк) та Фізичною особою-підприємцем Ільченко Катериною Віталіївною (Боржник) та громадянином ОСОБА_4 (Поручитель) укладено договір поруки (а.с. 34-43, т. 1).

Згідно п. 2.1. Договору Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору.

Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку, визначеному Кредитним договором у тому числі, але не виключно у разі повного чи часткового невиконання Боржником зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою Кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені Кредитним договором (п. 2.2, п.п. 2.2.1 Договору).

Відповідно п.п. 3.2.2. Договору у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником Зобов`язання в порядку та Строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Боржника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним Зобов`язанням, а Поручитель та Боржник з моменту порушення Боржником Зобов`язання відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

За твердженнями позивача, в зв`язку з неналежним виконанням Боржником зобов`язань за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року на адресу відповідача 1 (ФОП Ільченко К.В.) позивачем неодноразово надсилались листи-повідомлення № 101.10-08/2287/95649/2018-01/вих. від 11.10.2018 року, № 101.20-13/1212 від 05.12.2018 року та на адресу та відповідача 2 ( ОСОБА_4. ) надіслано лист № 101.20-13/1217 від 05.12.2018 року, щодо повного погашення кредитної заборгованості та штрафних санкцій (а.с.45-47, т. 1).

Однак відповіді надано не було, заборгованість не погашено.

Станом на 01.05.2019 року заборгованість Позичальника перед Банком за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року становить 301 527,66 грн. з яких 257 026,52 грн. основного боргу, 12 161,17 грн. процентів, 26 586,09 грн. пені за прострочення платежів по кредиту та відсотках, 3 506,87 грн. інфляційних втрат, 2 247,01 грн. 3 % річних від простроченої заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку договору кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року. суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, що підпадають під регулювання наступних статей чинного законодавства.

Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач 1 (позичальник) 06.03.2018 року отримав від позивача кредитні кошти в сумі 260 000,00 грн в межах кредитного ліміту і які повинен був повернути останньому, що підтверджується банківською випискою щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунком заборгованості станом на 11.05.2019 року (а.с. 48, т. 1).

Відповідачем частково повернуто кредитні кошти в сумі 2 973,48 грн, що підтверджується банківською випискою щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунком заборгованості (а.с. 49, т. 1).

Заборгованість Позичальника (відповідача 1) за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року становить 257 026,52 грн (260 000,00 грн - 2 973,48 грн).

22.01.2019 року звернувся до Позичальника (відповідача 1) та Поручителя (відповідача 2) з листами-повідомленнями № 101.10-08/2287/95649/2018-01/вих. від 11.10.2018 року, № 101.20-13/1212 від 05.12.2018 року, № 101.20-13/1217 від 05.12.2018 року, щодо погашення кредитної заборгованості та штрафних санкцій (а.с.45-47, т. 1).

Непроведення розрахунків по договору кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року Позичальником (відповідач 1) та Поручителем (відповідач 2) спонукало позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

В ході розгляду справи, а саме, в судовому засіданні 23.09.2019 року представником позивача подано довідку № 101.10-08/2129//79469/2019-01/вих. від 23.09.2019 року, в якій зазначено, що на рахунок позивача надійшли грошові кошти на погашення кредитної заборгованості в сумі 50 000,00 грн, з яких 30 350,22 грн спрямовано на погашення прострочених відсотків та 19 649,78 грн на погашення основної суми боргу.

Судом встановлено, що відповідачем погашено кредитну заборгованості в сумі 50 000,00 грн, з яких 30 350,22 грн спрямовано на погашення прострочених відсотків та 19 649,78 грн на погашення основної суми боргу, що підтверджується довідкою № 101.10-08/2129//79469/2019-01/вих. від 23.09.2019 року.

Враховуючи викладене відповідачем погашено частково заборгованість за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року в частині стягнення основного боргу в сумі 19 649,78 грн та 12 161,17 грн процентів.

Ухвалою суду від 23.09.2019 року закрито провадження у справі № 902/393/19 в частині солідарного стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року в сумі 19 649,78 грн основного боргу та 12 161,17 грн. процентів у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Враховуючи вище викладене, заборгованість по договору кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року Позичальника (відповідач 1) та Поручителя (відповідач 2) в частині основного боргу, яка являється непогашеною становить 237 376,74 грн (257 026,52 грн - 19 649,78 грн).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Слід також зазначити, що з огляду на заявлення позову не тільки до Позичальника (відповідача 1) за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року, а і до Поручителя (відповідача 2) за Договором поруки, судом при прийнятті рішення враховано наступні норми матеріального права.

Зокрема із ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України згідно яких у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Частиною 1 ст.553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. В частині 2 названої статті встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 2.1. Договору Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору.

Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку, визначеному Кредитним договором у тому числі, але не виключно у разі повного чи часткового невиконання Боржником зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою Кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені Кредитним договором (п. 2.2, п.п. 2.2.1 Договору).

Відповідно п.п. 3.2.2. Договору у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником Зобов`язання в порядку та Строки, встановлені Кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Боржника і Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним Зобов`язанням, а Поручитель та Боржник з моменту порушення Боржником Зобов`язання відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, враховуючи. що строк дії договору поруки становить 15 років, суд вважає вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості у розмірі 237 376,74 грн. правомірними та обґрунтованими з огляду на що задовольняє їх в повному обсязі.

Також, судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідачів 26 586,09 грн. пені за прострочення платежів по кредиту та відсотках, 3 506,87 грн. інфляційних втрат, 2 247,01 грн. 3 % річних від простроченої заборгованості, в результаті чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги в зазначених частинах щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п.п 5.3.1, 5.3.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови договору та взяті на себе цим договором зобов`язання. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

За порушення Позичальником строків виконання зобов`язання щодо погашення основної суми боргу та/або сплати комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом - пеню на користь банку, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діє у період прострочення платежу, за кожен день прострочення (п.п. 7.2.1 Кредитного договору).

Судом не виявлено недоліків у правильності розрахунків заборгованості за Договором (а.с. 149-151, т. 1).

При вирішенні питання стосовно обчислення позивачем процентів за користування кредитом після пред`явлення вимоги про дострокове повернення грошових коштів, що є суттєвим для визначення підстав зарахування часткового розрахунку у погашення процентів, а також - відносно нарахування пені та відповідальності за прострочення грошових зобов`язань, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами Цивільного кодексу України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 Цивільного кодексу України).

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 Цивільного кодексу України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

В силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому, суд вважає за необхідне проаналізувати підстави застосування до спірних правовідносин висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, на чому наполягав представник відповідача.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12, відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При визначенні підстав для застосування даних висновків до справи №902/326/16 суд також враховує фактичні обставини, на підставі яких Верховним Судом здійснено відповідні висновки.

Так, предметом розгляду був спір за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У справі строк договору сторони окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Так, суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що 3 червня 2006 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав строком на 24 місяці, тобто до 3 червня 2008 року включно, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 8 235,50 грн., які зобов`язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (п. 36 Постанови).

Отже, договірні відносини сторін містили чіткий строк кредитування та сплати процентів.

Положення договірних відносин у справі №902/393/19 є відмінними від тих, які були предметом розгляду в рамках справи №444/9519/12, що виключає застосування описаних висновків Великої Палати Верховного Суду.

Так, п.п. 2.7.6. - 2.7.8. Договору встановлюють порядок щомісячного нарахування процентів, можливість застосування збільшеної відсоткової ставки у випадку порушення термінів розрахунку.

Отже, положення договору визначають кінцевою датою нарахування процентів - дата повного виконання зобов`язання за договором кредитної лінії.

Аналогічні висновки стосовно підстав відступу від правової позиції Великої Палати Верховного Суду підтримано Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду при розгляду справи №913/11/18 від 13.12.2018 року, з огляду на зміст договірних правовідносин сторін.

Так, колегія суддів зазначає, що сторонами з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

З огляду на фактичний зміст договірних зобов`язань у справі №902/393/19 суд надає перевагу правовій позиції Верховного суду у справі №913/11/18.

Отже суд доходить висновку про правомірність обчислення процентів та нарахуванні пені, 3% річних, інфляційних втрат до моменту виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідачі не подали до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом та пені, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Задовольняючи позовні вимоги судом прийнято до уваги, що відповідачами не було надано ні доказів погашення заборгованості, ні власного контррозрахунку заборгованості.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню (з урахуванням закриття провадження у справі відносно частини позовних вимог).

Окрім того при прийнятті рішення з огляду на те, що відповідач 2 являється фізичною особою без статусу суб`єкта господарювання судом враховано, що у даній справі сторонами основного зобов`язання за договором від 06.03.2018 року, тобто кредитором і боржником, є юридичні особи.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" як кредитор подало до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними приписами ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відтак, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що згідно ст.45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст.4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями ст. 20 ГПК України.

Таким чином, до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-/ІІІ господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, з 15.12.2017 у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 202/33292/13-ц).

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Процесуальним законом не передбачено солідарного стягнення судових витрат. Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідачів в рівних частках.

Оскільки, при подачі позову сплачено 4 522,92 грн., судом закрито провадження в частині стягнення вимог в сумі 31 810,95 грн, роз`яснено право звернення із заявою про повернення судового збору в цій частині (що складає 10,55% ціни позову), то на кожного з відповідачів при розподілі витрат припадає сума 2 022,87 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Ільченко Катерини Віталіївни ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області 12.10.2006 року) та з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області 21.08.2013 року) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", вул. Соборна, 71, м. Вінниця, 21050, код - 09302607) - 237 376,74 грн. - основного боргу, 26 586,09 грн. - пені за прострочення платежів по кредиту та відсотках (за період з 03.08.2018 року по 26.04.2019 року), 3 506,87 грн. - інфляційних втрат (за період з серпня 2018 року по квітень 2019 року), 2 247,01 грн. - 3 % річних від простроченої заборгованості (за період з 03.08.2018 року по 01.05.2019 року) за договором кредитної лінії № 437 від 06.03.2018 року.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ільченко Катерини Віталіївни ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області 12.10.2006 року) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області 21.08.2013 року) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", вул. Соборна, 71, м. Вінниця, 21050, код - 09302607) судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви в рівних частках, тобто по 2 022,87 грн. з кожного.

4. Видати накази після набранням судовим рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повне рішення складено 27 вересня 2019 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( АДРЕСА_6)

3 - відповідачу 1 (АДРЕСА_7 )

4 - відповідачу 2 ( АДРЕСА_2