ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2782/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Політанс", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Бізнес Лайн", м. Дніпро

про стягнення суми основного боргу, пені, інфляційних втрат і 3% річних та відсотків за користування чужими грошовими коштами за договором поставки в розмірі 692 778,74 грн.

Представники:

Від позивача не з`явився

Від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Політанс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Бізнес Лайн" про стягнення заборгованості (з урахуванням заяви про уточнення) позовних вимог) в розмірі 691 778,74 грн. за договором поставки № 22 від 16.07.2018р., яка складається з суми основного боргу 555 632,82 грн., пені 60 315,16 грн., 36 % річних 59 492,27 грн., інфляційних втрат 11 243,56 грн., 3% річних 5 094,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору поставки № 22 від 16.07.2018 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

12.07.2019 відповідач звернувся до суду з клопотанням про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, яке обґрунтовує тим, що він не погоджується з доводами позивача та зазначає, що зі зміною директора на підприємстві відповідача відсутні будь-які первинні документи та існує необхідність дослідити їх оригінали, як докази.

Ухвалою суду від 23.07.2019 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/2782/19 за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 12.08.2019.

29.07.2019 позивач надав до суду заяву про стягнення судових витрат.

12.08.2019 позивач надав до суду клопотання, в якому просив долучити зазначене клопотання до матеріалів справи, визнати поважним причини неподання позивачем письмових доказів разом з позовною заявою та повернути позивачу подану до суду 29.07.2019 заяву про стягнення судових витрат.

Ухвалою від 12.08.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 02.09.2019.

Ухвалою суду від 02.09.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 17.09.2019.

09.09.2019 позивач надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив про технічну помилку в зазначенні суми основного боргу, а саме: вказано - "556 632,82 грн.", тоді як необхідно зазначити "555 632,82 грн.".

Ухвалою від 17.09.2019 прийнято уточнену позовну заяв до розгляду, закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.09.2019.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про стягнення судових витрат, в якій просив стягнути з відповідача 12 350,00 грн. витрат на професійну правову допомогу та 186,00 грн. витрат на поштові відправлення.

Також позивач надав до суду заяви про розгляд справи без участі його представників.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про розгляд справи у суді відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується підписом його представника у поштових повідомленнях № 812, № 760.

Суд зазначає, що частиною 2 ст. 42 ГПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 30.09.2019 виготовлено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Політанс» (далі постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Бізнес лайн» (далі покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 22 (далі - договору).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплачувати його на умовах та в порядку, визначеним цим договором.

Найменування, одиниці виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення, визначаються у рухунку-фактурі, що є додатками до цього договору (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 1.3. договору товар поставляється партіями на підставі заявок замовника, що передаються через електронні засоби, по факсу, усно або письмово представнику постачальника.

Покупець зобов`язується здійснити оплату поставленого товару в термін, що не перевищує 20 календарних днів з дати отримання товару (п. 2.1. договору).

Розрахунки між сторонами здійснюються в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий банківський рахунок постачальника (п. 2.2. договору).

У відповідності до п. 2.3. договору загальна сума даного договору (тобто загальна вартість всього поставленого за цим договором товару) сторонами не обмежується і визначається кількістю фактично поставленого (переданого у власність) товару та узгодженими на нього цінами відповідно до видаткових накладних.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що моментом поставки , з якого право власності та всі ризики на товар переходять до покупця, є дата передачі товару представнику покупця або перевізнику (що вказаний покупцем), зазначена у видатковій накладній, товарно-транспортній накладній, якщо доставка товару здійснюється перевізником.

Згідно з п. 3.3. договору уповноважений представник покупця при прийнятті товару зобов`язаний звірити відповідність по кількості та якості товару, зазначеній у видатковій накладній, розписатися у видатковій накладній та видати представнику постачальника довіреність на отримання даного товару.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань і вважається щорічно продовженим, якщо жодна із сторін не повідомить письмово за 30 днів до закінчення строку дії іншу сторону про своє бажання розірвати даний договір (п. 9.1. договору).

Відповідно до д. 9.2. договору закінчення строку дії цього договору не звільняє жодну зі сторін від відповідності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього договору.

Позивач умови договору виконав належним чином та здійснив поставку тору на загальну суму 622 073,07 грн., що підтверджується видатковими накладними № 62 від 05.02.2019 на суму 125 205,25 грн., № 74 від 08.02.2019 на суму 125 104,44 грн., № 75 від 08.02.2019 на суму 5 410,80 грн., № 85 від 14.02.2019 на суму 122 114,35 грн., № 95 від 20.02.2019 на суму 122 304,97 грн., № 101 від 26.02.2019 на суму 121 933,26 грн. (а.с. 48-53).

Відповідач за поставлений товар за вказаними накладними розрахувався частково, в наслідок чого у нього виникла заборгованість.

29.03.2019 відповідачем позивачеві надано гарантійний лист, в якому відповідач просить вибачення за тимчасову затримку платежів. Цим листом гарантує ліквідувати борг в розмірі 576 632,82 грн. до 19.04.2019 (а.с. 56).

Позивач направив на адресу відповідача претензію № 14 від 15.05.2019 про погашення суми боргу. Зазначена претензія отримана відповідачем 16.05.2019, що підтверджується підписом представника відповідача (а.а. 57-59).

Однак відповідач за поставлений товар в повному обсязі не розрахувався, в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 555 632,82 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до умов договору, строк оплати товару є таким, що настав.

29.03.2019 відповідачем позивачеві надано гарантійний лист, в якому відповідач просить вибачення за тимчасову затримку платежів. Цим листом гарантує ліквідувати борг в розмірі 576 632,82 грн. до 19.04.2019.

Враховуючи викладене, та те, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 555 632,82 грн. підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 60 315,16 грн. за період з 25.02.2019 по 26.06.2019, 36% річних за період з 28.02.2019 по 26.06.2019, 3% річних 5 094,93 грн. за період з 25.02.2019 по 26.06.2019 та інфляційні втрати 11 243,56 грн. за період з 25.02.2019 року по 26.06.2019 року.

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання за цим договором відповідно до чинного законодавства України. Сплата неустойки (штрафу, пені) не звільняє сторін від виконання покладених на неї цим договором обов`язків.

В разі невиконання або неналежного виконання покупцем зобов`язань по оплаті за даним договором, він несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за поставлену партію товару за кожен день прострочення. В разі прострочення сплати більш ніж 3 календарних дня покупець зобов`язаний сплатити постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 36 % річних від вартості неоплаченого в строк товару (партії товару з дня настання терміну оплати товару (партії товару) до дня його фактичної оплати (п. 5.4. договору).

Перевіривши розрахунок пені судом встановлено, що відповідно до п. 2.1. Договору покупець зобов`язується здійснити оплату поставленого товару в термін, що не перевищує 20 календарних днів з дати отримання товару, отже суму пені необхідно нараховувати:

- по накладній № 62 від 05.02.2019 з 26.02.2019;

- по накладним № 74 та № 75 від 08.02.2019 з 01.03.2019;

- по накладній № 85 від 14.02.2019 з 07.03.2019;

- по накладній № 95 від 20.02.2019 з 13.03.2019;

- по накладній № 101 від 26.02.2019 з 19.03.2019.

Пеня за період з 26.02.2019 по 26.06.2019 становить 60 590,28 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 60 315,16 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище, пунктом 5.4. договору передбачено, що в разі прострочення сплати більш ніж 3 календарних дня покупець зобов`язаний сплатити постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 36 % річних від вартості неоплаченого в строк товару (партії товару з дня настання терміну оплати товару (партії товару) до дня його фактичної оплати.

На підставі викладеного, 36% річних необхідно рахувати:

- по накладній № 62 від 05.02.2019 з 01.03.2019;

- по накладним № 74 та № 75 від 08.02.2019 з 04.03.2019;

- по накладній № 85 від 14.02.2019 з 10.03.2019;

- по накладній № 95 від 20.02.2019 з 16.03.2019;

- по накладній № 101 від 26.02.2019 з 22.03.2019.

36% річних, що підлягають до стягнення за період з 01.03.2019 по 26.06.2019 становлять 58 943,27 грн.

В частині стягнення 36% річних у сумі 549,00 грн. слід відмовити.

Щодо нарахування позивачем відповідачеві 3% річних у сумі 5 094,93 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних.

Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів (п. 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Пунктом 5.4. договору встановлено, що в разі прострочення сплати більш ніж 3 календарних дня покупець зобов`язаний сплатити постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 36 % річних від вартості неоплаченого в строк товару (партії товару з дня настання терміну оплати товару (партії товару) до дня його фактичної оплати.

З викладеного вбачається, що договором передбачено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу до 36% річних.

Законодавством України не передбачено нарахування 3 % річних, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, якщо договором збільшено розмір процентів річних , отже фактично річні вже нараховуються, однак в іншому розмірі.

На підставі викладеного, в частині стягнення 3% річних у сумі 5 094,93 грн. слід відмовити.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних втрат суперечить вищевикладеним приписам Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", оскільки нарахування ним здійснено за неповні місці.

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з березня 2019 року по травень 2019 року становлять 10 817,12грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 426,44 грн. слід відмовити.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 555 632,82 грн., пені 60 315,16 грн., 36% річних 58 943,27 грн., інфляційних втрат 10 817,12 грн.

В частині стягнення 36% річних у сумі 549,00 грн., інфляційних втрат 426,44 грн. та 3% річних 5 094,93 грн. слід відмовити.

Стосовно заяви позивача про стягнення судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

24.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Політанс" (далі - замовник) та адвокатом Топоріною Дар`єю В`ячеславівною (далі - адвокат) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" і "Правил адвокатської етики" (далі - договір про надання правової допомоги 1).

Відповідно до пункту 1.1. якого замовник доручає, а виконавець відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" і чинного законодавства України, приймає на себе доручення замовника про надання правової (правничої) допомоги, а саме: представництво як позивача в Господарському суді Дніпропетровської області у справі за позовною заявою до ТОВ "Інтер Бізнес Лайн", з усіма правами та обов`язками, передбаченими ГПК України, складання процесуальних документів по справі, консультації, ознайомлення з наданими документами, та їх аналіз.

Оплата послуг адвоката проводиться клієнтом у готівковій формі; вартість надання правової допомоги (адвокатська винагорода) визначається у додатку до даного договору і вноситься клієнтом за фактом надання правової допомоги (за кожен етап її надання), у день підписання акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) (пункти 3.1., 3.2. договору про надання правової допомоги 1).

У додатку до вказаного договору про надання правової допомоги сторони дійшли згоди, що у відповідності до пункту 3.2. договору вартість надання правової допомоги (адвокатська винагорода) складає 17 700 грн. 00 коп., яка складається з наступних частин:

- ознайомлення з наданими документами, їх аналіз - 1 години вартістю 500 грн. 00 коп.;

- попередня консультація - 1 година вартістю 500 грн. 00 коп.;

- складання позовної заяви - 7 годин вартістю 4 900 грн. 00 коп. (із розрахунку 1 година вартістю 700 грн. 00 коп.);

- складання відповіді на відзив на позовну заяві - 5 годин вартістю 3 500 грн. 00 коп. (із розрахунку 1 година вартістю 700 грн. 00 коп.);

- додаткові консультації у зв`язку з отриманою інформацією - 1 година вартістю 500 грн. 00 коп.;

- складання інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи - орієнтовно 4 години вартістю 2 800 грн. 00 коп. (із розрахунку 1 година вартістю 700 грн. 00 коп.);

- складання розрахунку компенсації судових витрат, підготовка необхідних додатків - 1 година вартістю 500 грн. 00 коп.;

- представництво в судовому засіданні у суді 1 інстанції - 1 засідання; орієнтовно 3 судових засідання вартістю 4 500 грн. 00 коп. (із розрахунку 1 засідання вартістю 1 500 грн. 00 коп.).

Також 26.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Політанс" (далі - замовник) та адвокатом Бондаренко Оксаною Василівною (далі - адвокат) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" і "Правил адвокатської етики" (далі - договір про надання правової допомоги 2).

Відповідно до пункту 1.1. якого замовник доручає, а виконавець відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" і чинного законодавства України, приймає на себе доручення замовника про надання правової (правничої) допомоги, а саме: представництво як позивача в Господарському суді Дніпропетровської області у справі за позовною заявою до ТОВ "Інтер Бізнес Лайн", з усіма правами та обов`язками, передбаченими ГПК України, складання процесуальних документів по справі, консультації, ознайомлення з наданими документами, та їх аналіз.

Оплата послуг адвоката проводиться клієнтом у готівковій формі; вартість надання правової допомоги (адвокатська винагорода) визначається у додатку до даного договору і вноситься клієнтом за фактом надання правової допомоги (за кожен етап її надання), у день підписання акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) (пункти 3.1., 3.2. договору про надання правової допомоги 2).

У додатку до вказаного договору про надання правової допомоги сторони дійшли згоди, що у відповідності до пункту 3.2. договору вартість надання правової допомоги (адвокатська винагорода) складає 8 800 грн. 00 коп., яка складається з наступних частин:

- ознайомлення з наданими документами, їх аналіз - 1 година вартістю 500 грн. 00 коп.;

- консультація - 1 година вартістю 500 грн. 00 коп.;

- складання процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи - орієнтовно 4 години вартістю 2 800 грн. 00 коп. (із розрахунку 1 година вартістю 700 грн. 00 коп.);

- додаткові консультації у зв`язку з отриманою інформацією - 1 година вартістю 500 грн. 00 коп.;

- складання інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи - орієнтовно 4 години вартістю 2 800 грн. 00 коп. (із розрахунку 1 година вартістю 700 грн. 00 коп.);

- складання розрахунку компенсації судових витрат, підготовка необхідних додатків - 1 година вартістю 500 грн. 00 коп.;

- представництво в судовому засіданні у суді 1 інстанції - 1 засідання; орієнтовно 3 судових засідання вартістю 4 500 грн. 00 коп. (із розрахунку 1 засідання вартістю 1 500 грн. 00 коп.).

На виконання умов договору про надання правової допомоги 1 між адвокатом Тропіною Д.В. та клієнтом складені наступні акти приймання-передачі наданих послуг:

- акт приймання-передачі наданих послуг від 26.06.2019 на суму 5 900 грн. 00 коп., який складається з наданих наступних послуг: ознайомлення з наданими документами, їх аналіз (1 година) у розмірі 500 грн. 00 коп., попередня консультація (1 година) у розмірі 500 грн. 00 коп., складання позовної заяви (7 годин) у розмірі 4 900 грн. 00 коп.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Політанс" здійснено оплату вказаних послуг, про що свідчить: видатковий касовий ордер від 26.06.2019 на суму 5 900 грн. 00 коп.;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 26.07.2019 на суму 900 грн. 00 коп., який складається з наданих наступних послуг: складання заяви про стягнення судових витрат (3/4 години (45 хв.)) у розмірі 525 грн. 00 коп., складання розрахунку компенсації судових витрат, підготовка необхідних додатків (3/4 години (45 хв.)) у розмірі 375 грн. 00 коп.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Політанс" здійснено оплату вказаних послуг, про що свідчить: видатковий касовий ордер від 26.07.2019 на суму 900 грн. 00 коп.

На виконання умов договору про надання правової допомоги 2 між адвокатом Бондаренко О.В. та клієнтом складені наступні акти приймання-передачі наданих послуг:

- акт приймання-передачі наданих послуг від 08.08.2019 на суму 1 050 грн. 00 коп., який складається з складання клопотання до суду та підготовка необхідних додатків до нього (1,5 години) у розмірі 1 050 грн. 00 коп.;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 12.08.2019 на суму 1 500 грн. 00 коп., який складається з наданих наступних послуг: представництво в судовому засіданні в суді 1 інстанції (12.08.2019) за 1 засідання у розмірі 1 500 грн. 00 коп.;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 02.09.2019 на суму 1 500 грн. 00 коп., який складається з наданих наступних послуг: представництво в судовому засіданні в суді 1 інстанції (02.09.2019) за 1 засідання у розмірі 1 500 грн. 00 коп.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Політанс" здійснено оплату вказаних послуг, про що свідчить: видатковий касовий ордер від 03.09.2019 на суму 4 050 грн. 00 коп.;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 24.09.2019 на суму 1 500 грн. 00 коп., який складається з наданих наступних послуг: представництво в судовому засіданні в суді 1 інстанції (17.09.2019) за 1 засідання у розмірі 1 500 грн. 00 коп.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 25.09.2019 позивачем сплачено 1 500 грн. 00 коп.;

Отже, всього витрати на професійну правничу допомогу складають 12 350грн. 00 коп.

Пунктом 4 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (частина 2 статті 128 Господарського процесуального кодексу України).

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду, а саме: витрати на послуги Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", пов`язані з направленням відповідачу та Господарському суду Дніпропетровської області примірників позовної заяви, а також письмових пояснень, вартість яких складає 186 грн. 00 коп.

На підтвердження вказаних витрат позивачем долучено до матеріалів справи:

- фіскальний чек від 26.06.2019 на суму 32 грн. 00 коп., накладна та поштовий опис вкладення, які підтверджують понесення витрат на відправлення відповідачу позовної заяви з додатками;

- фіскальний чек від 09.08.2019 на суму 32 грн. 00 коп., накладна та поштовий опис вкладення, які підтверджують понесення витрат на відправлення відповідачу листа з додатками;

- фіскальний чек від 05.09.2019 на суму 29 грн. 00 коп., накладна та поштовий опис вкладення, які підтверджують понесення витрат на відправлення Господарському суду Дніпропетровської області заяви про уточнення позовних вимог з додатками;

- фіскальний чек від 05.09.2019 на суму 29 грн. 00 коп., накладна та поштовий опис вкладення, які підтверджують понесення витрат на відправлення відповідачу заяви про уточнення позовних вимог;

- фіскальний чек від 25.09.2019 на суму 29 грн. 00 коп., накладна та поштовий опис вкладення, які підтверджують понесення витрат на відправлення відповідачу заяви про стягнення судових витрат (уточнена) з додатками;

- накладна від 25.09.2019 на суму 29 грн. 00 коп. та поштовий опис вкладення, які підтверджують понесення витрат на відправлення Господарському суду Дніпропетровської області заяви про стягнення судових витрат (уточнена) з додатками, заяви директора ТОВ "Політанс" Гончарова О.А. від 25.09.2019, заяви від представника Бондаренко О.В ОСОБА_1 від 25.09.2019, Заяви від представника Топоріної Д.В. від 25.09.2019;

Отже, позивачем надано доказів на понесення ним витрат на послуги Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта", пов`язані з направленням відповідачу та Господарському суду Дніпропетровської області на загальну суму 180,00 грн..

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд відзначає, що, враховуючи норми статті 126 Господарського процесуального кодексу України, досліджувати питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу суд може лише за наявності відповідного клопотання заінтересованої сторони, саме на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат. У даній справі таке клопотання заявлено не було, отже у суду відсутні підстави для стягнення іншого розміру, ніж заявлено та доведено понесення яких позивачем.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Від відповідача не надходило будь-яких заперечень щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката та клопотань стосовно зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Бізнес Лайн" щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення договору та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, взявши до уваги явку адвокатів Товариства з обмеженою відповідальністю "Політанс" та участь у двох судових засіданнях, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 350 грн. 00 коп. та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду та підготовки до її розгляду у розмірі 180 грн. 00 коп.

Також суд вказує на те, що у якості доказів несення поштових витрат, пов`язаних з розглядом справи № 904/2782/19, позивачем (на підтвердження направлення відповідачу заяви про стягнення судових витрат (уточнена) з додатками та на підтвердження направлення на адресу Господарського суду Дніпропетровської області заяви про стягнення судових витрат (уточнена) з додатками та заяв ТОВ "Політанс" та представників) надано до суду поштовий чек від 25.09.2019 на суму 29,00 грн. та накладну від 25.09.2019 на суму 29,00 грн. А отже, позивачем документально підтверджено витрати на поштові відправлення на суму 58 грн., а не 64 грн.

Отже в частині стягнення 6,00 грн. - витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду та підготовки до її розгляду слід відмовити, у зв`язку з тим, що вони є недоведеними позивачем.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, а відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір та судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають:

- 12 241 грн. 63 коп. витрат на професійну правничу допомогу;

- 178 грн. 42 коп. витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду та підготовки до її розгляду;

- 10 285 грн. 63 коп. витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 108,37 грн., витрати, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду та підготовки до її розгляду у сумі 1,58 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 91,05 грн. слід покласти на позивача.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що у зв`язку з уточненням позовних вимог сума судового збору за розгляд позовних вимог про стягнення 691 778,74 грн., повинна складати 10 376,68 грн.

Позивач звертаючись до суду із цим позовом сплатив 10 391,69 грн. судового збору, тобто переплата складає 15,01 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю

З огляду на викладене, позивач може звернутися до суду з відповідним клопотанням про повернення зайво сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Політанс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Бізнес Лайн" про стягнення суми основного боргу, пені, інфляційних втрат і 3% річних та відсотків за користування чужими грошовими коштами за договором поставки в розмірі 691 778,74 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Бізнес Лайн" (49051, м. Дніпро, вул. Дніпросталевська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Політанс" (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 124А, кв. (офіс) 2, код ЄДРПОУ 39806161) суму основного боргу у розмірі 555 632,82 грн., пені 60 315,16 грн., 36% річних 58 943,27 грн., інфляційних втрат 10 817,12 грн., витрат на правову допомогу - 12 241,63 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду та підготовки до її розгляду - 178,42 грн., витрати по сплаті судового збору - 10 285,63 грн., про що видати наказ, після набрання судовим рішенням законної сили.

В частині стягнення 36 % річних у сумі 549,00 грн., інфляційних втрат 426,44 грн. та 3% річних 5 094,93 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.10.2019

Суддя Н.Г. Назаренко