ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.10.2019 Справа № 910/5400/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Конько В.В., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «ЕРА», м. Обухів, Київська область

до відповідача Акціонерного товариства «К. Енерго», м. Курахове, Донецька область

про стягнення заборгованості за договором про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 сумі 649774,27грн, пені у сумі 93127,01грн, 3% річних у сумі 7750,35грн

Представники учасників справи:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: Щербань Л.А. - адвокат за довіреністю №19060401 від 04.06.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЧН№000414 від 20.07.2018

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «ЕРА», м. Обухів, Київська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Київенерго», м. Курахове, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 сумі 649774,27грн, пені у сумі 93127,01грн, 3% річних у сумі 7750,35грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт на суму 649774,27грн.

Витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу у сумі 5000грн позивач просить покласти на відповідача.

Відповідач проти позовних вимог заперечує; вважає, що на момент звернення позивача до суду строк виконання зобов`язання, визначений п.4.1 договору №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017, з оплати робіт не настав, оскільки позивачем не дотримано порядку передачі виконаних робіт, встановленого ГКД 34.20.661-2003 «Правила організації технічного обслуговування та ремонту обладнання, будівель та споруд електростанцій та мереж», що є порушенням п.6.3.5 договору; зазначає, що кінцеві розрахунки за договором затримано на підставі п.5.24 договору. Також зазначає про відсутність підстав для нарахування пені, оскільки відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати умовами договору №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 не встановлено. Заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу відповідач вважає недоведеними матеріалами справи.

Справу розглянуто судом в порядку загального позовного провадження. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 12.06.2019; підготовче засідання призначене на 03.07.2019 з подальшим відкладанням на 13.08.2019 та 28.08.2019.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 09.08.2019, тобто після відкриття судом провадження у справі №910/5400/19 до установчих документів відповідача, Акціонерного товариства «Київенерго», м. Курахове, Донецька область (), місцезнаходження: 85612, Донецька область, м. Курахове, вул. Енергетиків, б.34, були внесені реєстраційні зміни, за якими новим найменуванням відповідача є Акціонерне товариство «К.Енерго», місцезнаходження: 85612, Донецька область, м. Курахове, вул. Енергетиків, б.34.

Ухвалою суду від 28.08.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 12.09.2019 з подальшим оголошенням перерви до 01.10.2019.

У судове засідання 01.10.2019 представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; 12.09.2019 з кабінету «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти позову заперечив з мотивів, викладених у наданих до матеріалів справи заявах по суті спору.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

22.05.2017 між позивачем, Приватним акціонерним товариством «ЕРА» (підрядник) та відповідачем, Акціонерним товариством «Київенерго» (замовник), був укладений договір про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17, відповідно до п.1.1 якого підрядник зобов`язався за завданням замовника виконати на свій ризик та своїми силами роботи, зазначені в п.1.2 договору, а замовник зобов`язався прийняти і оплатити виконані роботи.

Найменування робіт: «Ремонт електродвигунів основного, допоміжного та загально станційного обладнання із заміною обмотки статора, ТЕЦ-5 СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго» (п.1.2 договору).

Ціна договору згідно з договірною ціною та кошторисною документацією договору (додаток 2 до договору) становить 3684445,78грн, у тому числі ПДВ 20% 614074,30грн (п.3.1 договору).

Місце виконання робіт: територія ТЕЦ - 5 СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго», за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 4, а за необхідності - територія підрядника та інших організацій, що можуть бути залучені для виконання умов цього договору (п. 5.2 договору).

Здавання-приймання робіт здійснюється відповідно до чинних норм і правил та оформлюється актом Кб-2в (п.5.21 договору).

Розрахунки проводяться шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок підрядника за фактом виконання робіт на підставі підписаних сторонами акта Кб-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №Кб-3 з відтермінуванням платежу 45 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідних актів (п.4.1 договору).

Як пояснено сторонами, у виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 позивач за період лютий-червень 2018 виконав роботи з ремонту електродвигунів основного, допоміжного та загальностанційного обладнання із заміною обмотки статора, ТЕЦ-5 СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго», а відповідач їх прийняв без зауважень шляхом підписання актів Кб-2в приймання виконаних ремонтних робіт №568 від 26.02.2018 за лютий 2018 на суму 118552,93грн, №52 від22.03.2018 за березень 2018 на суму 55569,28грн, №12 від 22.03.2018 за березень 2018 на суму 56368,51грн, №103 від 03.05.2018 за травень на суму 12004,22грн, №100 від 03.05.2018 за травень 2018 на суму 33977,84грн, №106 від 31.05.2018 за травень 2018 на суму 52948,97грн, №13 від 03.05.2018 за травень на суму 2722,43грн, №53 від 03.05.2018 за травень 2018 на суму 1184,33грн, №104 від 17.05.2018 за травень 2018 на суму 3826,80грн, №101 від 17.05.2018 за травень 2018 на суму 1718,62грн, №105 від 17.05.2018 за травень 2018 на суму 6865,19грн, №102 від 17.05.2018 за травень 2018 на суму 1855,12грн, №107 від 29.05.2018 за травень 2018 на суму 3630,23грн, №108 від 29.05.2018 за травень 2018 на суму 1718,62грн, №99 від 29.05.2018 за травень 2018 на суму 13286,52грн, №272 від 27.06.2018 за червень 2018 на суму 252520,52грн, №291 від 27.06.2018 за червень 2018 на суму 5965,52грн, №292 від 27.06.2018 за червень 2018 на суму 4158,80грн, №290 від 27.06.2018 за червень 2018 на суму 16426,21грн, №293 від 27.06.2018 за червень 2018 на суму 3289,28грн, №15 від 27.06.2018 за червень 2018 на суму 1184,33грн, на загальну суму 649774,27грн.

Вказані акти приймання виконаних ремонтних робіт підписані сторонами без зауважень стосовно якості та обсягу виконаних ремонтних робіт, скріплені печатками сторін, містять посилання на договір №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017, внаслідок чого, враховуючи приписи положень ст.ст. 76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, приймаються судом як такі, що підтверджують належне виконання позивачем ремонтних робіт та прийняття їх відповідачем на суму 649774,27грн.

Дійшовши такого висновку, суд зазначає, що обставини виконання позивачем ремонтних робіт в межах укладеного сторонами договору №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 та прийняття цих робіт відповідачем шляхом підписання повноважними представниками сторін відповідних актів Кб-2в на суму 649774,27грн визнаються як позивачем, так і відповідачем, отже, суд з урахуванням приписів ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України вважає ці обставини доведеними матеріалами справи.

Оплати виконаних позивачем ремонтних робіт на суму 649774,27грн відповідачем здійснено не було, що останнім не заперечується.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №06/01 від 05.01.2018 про сплату заборгованості у розмірі 649774,27грн за виконані ремонтні роботи за договором №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017. Листом №42А9/181/240 від 11.02.2019 відповідач повідомив про вживання ним заходів для погашення заборгованості, однак будь-яких дій з боку відповідача щодо сплати заборгованості здійснено не було, що й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Розглядаючи позов в частині стягнення заборгованості за договором про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 у сумі 649774,27грн, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір №72 від 01.08.2015, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

За умовами п.4.1 договору розрахунки за фактом виконання робіт проводяться відповідачем саме на підставі підписаних сторонами актів Кб-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №Кб-3 з відтермінуванням платежу 45 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідних актів.

Між тим, обставини справи свідчать, що відповідач не здійснив розрахунку за виконані позивачем ремонтні роботи за договором про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 у визначений п. 4.1 договору строк - 45 календарних днів з моменту підписання сторонами актів приймання виконаних ремонтних робіт Кб-2в, а саме: за актом №568 від 26.02.2018 за лютий 2018 - до 12.04.2018 включно; за актами №52 від 22.03.2018 за березень 2018 та №12 від 22.03.2018 за березень 2018 - з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України до 07.05.2018 включно; за актом №103 від 03.05.2018 за травень, за актом №100 від 03.05.2018 за травень 2018, за актами №13 від 03.05.2018 за травень 2018 та №53 від 03.05.2018 за травень 2018 - з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України до 18.06.2018 включно; за актом №104 від 17.05.2018 за травень 2018, за актом №101 від 17.05.2018 за травень 2018, за актом №105 від 17.05.2018 за травень 2018, за актом №102 від 17.05.2018 за травень 2018 - з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України до 02.07.2018 включно; за актом №107 від 29.05.2018 за травень 2018, за актом №108 від 29.05.2018 за травень 2018, №99 від 29.05.2018 за травень 2018 - до 13.07.2018 включно; за актом №106 від 31.05.2018 за травень 2018 - з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України до 16.07.2018 включно; за актом №272 від 27.06.2018 за червень 2018, за актом №291 від 27.06.2018 за червень 2018, за актом №292 від 27.06.2018 за червень 2018, за актом №290 від 27.06.2018 за червень 2018, за актом №293 від 27.06.2018 за червень 2018, за актом №15 від 27.06.2018 за червень 2018 - з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України до 13.08.2018 включно.

Таким чином, внаслідок несплати вартості ремонтних робіт у відповідача виникла заборгованість за договором про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 у розмірі 649774,27грн.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на затримку кінцевих розрахунків за виконані роботи на підставі п.5.24 договору №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 з причини відсутності висування відповідачем зауважень щодо якості у виконаних позивачем роботах, зокрема, шляхом складання актів недоліків із зазначенням строків їх усунення позивачем в порядку п.5.23 договору.

Посилання відповідача на ненастання строку оплати за виконаними в межах договору №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 ремонтними роботами також не приймається судом до уваги, оскільки за умовами п.5.21 договору здавання-приймання робіт оформлюється саме актами Кб-2в. Разом з тим, встановлений п.6.3.5 договору обов`язок підрядника стосовно забезпечення ведення та передавання замовнику документації, складеної в ході виконання робіт згідно з вимогами ГКД 34.20.661-2003 та чинних норм і правил (актів дефектів, сертифікатів, розрахунків використаних матеріалів, протоколів вимірів та випробувань електродвигунів під час та після ремонту згідно з технологічним процесом з ремонту (теплові випробування активного заліза статора, випробування під напругою на холостому ході, вимір опору ізоляції та струму по фазам обмотки, вібраційний стан електродвигуна, балансування ротору, інструментальні виміри посадочних місць підшипників та зазорів у підшипниках та ін.) стосується саме порядку передання виконаних робіт, що хронологічно передує підписанню замовником актів виконаних робіт. Суд також зазначає, що за приписами ч.ч.1,2 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Водночас, матеріалами справи свідчать про відсутність обставин висування відповідачем вимог щодо передання замовником будь-якої виконавчої документації за наслідком виконання робіт або, як було зазначено, висування зауважень щодо якості у виконаних позивачем роботах.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 у сумі 649774,27грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім основної заборгованості за договором позивач просить стягнути з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних в сумі 7750,35грн за період з 07.05.2018 по 05.01.2019.

З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що базою нарахування 3% річних є заборгованість за договором у розмірі 531221,00грн за актами за березень - червень 2018 (без врахування заборгованості за актом №568 від 26.02.2018 за лютий 2018 на суму 118552,93грн). Розглядаючи позов в цій частині, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено його невідповідність фактичним обставинам справи в частині невірного визначення початку періоду нарахування на заборгованість за актами №272 від 27.06.2018 за червень 2018, №291 від 27.06.2018 за червень 2018, №292 від 27.06.2018 за червень 2018, №290 від 27.06.2018 за червень 2018, №293 від 27.06.2018 за червень 2018, №15 від 27.06.2018 за червень 2018, за якими днем виникнення прострочення з оплати робіт є 14.08.2018.

Здійснивши перерахунок 3% річних за період з 08.05.2019 по 05.01.2019, суд встановив, що позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 7750,35грн, підлягають задоволенню у розмірі 7680,82грн, отже, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню; вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 69,53грн задоволенню не підлягають.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у сумі 93127,01грн, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

За приписами ч.2 ст. 193, ч.1 ст. 216 та ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарського кодексу України, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст. 217, ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України є штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне невиконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне невиконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» визначено, що, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Таким чином, неустойка у вигляді пені є договірною санкцією, яка обов`язково має бути узгоджена сторонами, окрім випадків встановлення санкції певним нормативним актом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування пені за неналежне виконання грошових зобов`язань з мотивів відсутності передбачених укладеним сторонами договору умов щодо нарахування пені за порушення замовником строку оплати виконаних підрядником робіт.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 93127,01грн задоволенню не підлягають як безпідставні.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 9861,83грн, виходячи з розміру позовних вимог, пропорційно задоволених позовних вимог, покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням внесення позивачем судового збору платіжним дорученням №6779 від 05.02.2019 у сумі 11871,77грн, тобто у більшому розмірі (на 612,00грн), ніж встановлено законом (1,5% від 750651,63грн, що дорівнює 11259,77грн), суд роз`яснює позивачу його право звернутись до суду з клопотанням про повернення з бюджету переплаченої суми судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Щодо розподілу судових витрат позивача на правничу допомогу у сумі 5000,00грн суд зазначає, що за змістом ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем заявлено попередній розрахунок витрат на загальну суму 5000,00грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України понесені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №19/64/2012/5003, від 05.01.2019 у справі № 906/194/18, від 19.02.2019 у справі №917/1071/18).

З доданої до позовної заяви банківської виписки АТ «ОТП Банк» з 06.02.2019 по 07.02.2019 вбачається перерахування ПрАТ «Ера» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у загальному розмірі 20000грн на підставі рахунків від 04.02.2019 №04/02, №04/02/1, №04/02/2, №04/02/3. Враховуючи відсутність в матеріалах судової справи вказаних рахунків, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем понесення витрат на правову допомогу саме за укладеним з адвокатом ОСОБА_1 договором про надання правової допомоги від 03.12.2018.

Суд також зауважує, що матеріали справи не містять документів, що свідчать про детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, актів прийому-передачі робіт тощо.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про непідтвердження позивачем належним чином фактичного понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу, що призводить до відсутності підстав для стягнення таких витрат з відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 130, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ЕРА», м. Обухів, Київська область, до Акціонерного товариства «К.Енерго», м. Курахове, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 у сумі 649774,27грн, пені у сумі 93127,01грн, 3% річних у сумі 7750,35грн задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «К.Енерго» (85612, Донецька область, Мар`їнський район, м. Курахове, вул. Енергетиків, 34, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ЕРА» (08704, Київська область, м.Обухів, вул.Каштанова, 72, ) заборгованість за договором про закупівлю робіт №90/ТЕЦ5-27-17 від 22.05.2017 у сумі 649774,27грн, 3% річних у сумі 7680,82грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 9861,83грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набранням рішення законної сили.

В судовому засіданні 01.10.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.10.2019.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова