ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/13608/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огороднік К.М. - головуючий, Банасько О.О., Жуков С.В.

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.;

за участю представників:

ПАТ "Платінум Банк" - Заєць О.М.,

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Сидоренко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2019

та рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019

у справі № 910/13608/18

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Платінум Банк"

за участю третіх осіб, яку не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

2. Публічного акціонерного товариства "Платінум Банк"

про визнання кредиторських вимог,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі - Підприємство, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») про зобов`язання внести зміни та включити нараховані Підприємству відсотки на суму 1330700,34 грн. та 6867,13 Євро до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк».

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Підприємством було отримано від ПАТ «Платинум Банк» недостовірну інформацію щодо залишків сум на його рахунках. Після проведення зустрічної звірки позивачем було виявлено, що нараховані відсотки на суму 1330700,34 грн. та 6867,13 Євро не були зараховані Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Платинум Банк» на рахунки позивача, не відображені у банківських виписках по рахунку позивача, які є первинними документами для підприємства, внаслідок чого зазначені суми не були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

22.05.2015 між ПАТ «Платинум Банк» (Банк) та Підприємством (клієнт) укладено Договір № НОМЕР_1 банківського рахунку (надалі - Договір), предметом у відповідності до п. 1.1 якого є відкриття Банком клієнту поточних рахунків в національній валюті України та в іноземних валютах № НОМЕР_1, на який Банк зобов`язується приймати та зараховувати грошові кошти, що надходять клієнту, для зберігання і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів.

Пунктом 4.4 Договору (в редакції Додаткового договору від 30.12.2016) передбачено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, Банк нараховує проценти у розмірі, що визначений в Тарифах, що викладені у Додатку № 1 до цього Договору, щомісяця виходячи з фактичної кількості календарних днів у році для національної валюти та тривалості року 360 днів для іноземної валюти, за фактичну кількість календарних днів розміщення коштів на рахунку клієнта та зараховує їх на рахунок клієнта щомісячно в останній робочий день кожного місяця.

На підставі рішення Правління Національного банку України № 14-рш/БТ від 10.01.2017 «Про віднесення ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 85 від 11.01.2017 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

23.02.2017 Національним банком України було прийнято рішення № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Платинум Банк».

24.02.2017 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Платинум Банк» з 24.02.2017 по 23.02.2019 та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Платинум Банк» Ірклієнка Ю.П.

Станом на 11.01.2017 на рахунках позивача в ПАТ «Платинум Банк» було розміщено 270744626,90 грн. та 4501468,86 Євро.

Оголошення про початок введення процедури ліквідації у ПАТ «Платинум Банк» було опубліковано в офіційному друкованому органі - газеті «Голос України» № 39 (6544) від 01.03.2017, надано 30-ти денний строк для заявлення вимог кредиторів.

10.03.2017 позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Платинум Банк» з заявою вих. № 1-14-828 від 09.03.2017 (вх. № 60-08/29-РК), в якій просив визнати Підприємство кредитором ПАТ «Платинум Банк» та включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів вимоги на суму: 270744626,90 грн.; 4701468,86 Євро.

З приводу даних вимог позивача між сторонами відсутній спір, вказані вимоги Підприємства до ПАТ "Платинум Банк" були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк».

Крім вказаних сум у ПАТ «Платинум Банк» станом на 10.01.2017 існувала заборгованість зі сплати на користь позивача процентів за користування коштами, нарахованими у відповідності до п. 4.4 Договору, у розмірі 1330700,34 грн. та 6867,13 Євро.

Факт наявності такої заборгованості та її обсяг сторонами визнається та в цій частині також відсутній спір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

24.01.2019 рішенням Господарського суду міста Києва в позові відмовлено.

10.04.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 залишено без змін.

Приймаючи рішення у даній справі, господарські суди попередніх інстанцій, вважали, що позов поданий до неналежного відповідача, відповідачем у даній справі має бути ПАТ "Платинум Банк" в особі уповноваженої особи Фонду, а не сама уповноважена особа Фонду. Крім того, суди стверджували, що вимога позивача про включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк» зі сплати процентів за користування коштами у розмірі 1330700,34 грн. та 6867,13 Євро пред`явлена з пропуском 30-денного строку на прийняття вимог кредиторів Банку, який є граничним та поновленню не підлягає, тому такі вимоги є погашеними в силу приписів ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

Підприємство звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2019, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

На думку скаржника, при вирішенні спору, судами не було враховано, що суть позовної вимоги полягає у внесені змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк», а не у включені кредиторських вимог до вказаного реєстру.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Фонд вважає, що суди дійшли до законного та обґрунтованого висновку про звернення із позовом до неналежного відповідача, а вимоги позивача про зобов`язання включити спірні суми коштів до реєстру акцептованих вимог кредиторів, є вимогами, що заявлені із порушенням встановлено законодавством преклюзивного строку для їх пред`явлення до Банку.

ПАТ «Платинум Банк» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2019, рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій правомірно відмовили в позові у зв`язку із тим, що вимога пред`явлена з пропуском 30-денного строку на прийняття вимог кредиторів Банку, який є граничним та поновленню не підлягає в силу приписів ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивачем було неналежно визначено суб`єктний склад сторін по справі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо суті касаційної скарги

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Згідно із ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Господарські суди встановили, що Підприємство визнано кредитором ПАТ «Платинум Банк» та включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів вимоги на суму: 270744626,90 грн.; 4701468,86 Євро.

В той же час, крім вказаних сум у ПАТ "Платинум Банк" станом на 10.01.2017 існувала заборгованість зі сплати на користь Підприємства процентів за користування коштами, нарахованими у відповідності до п. 4.4 Договору, у розмірі 1330700,34 грн. та 6867,13 Євро.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про наявність правових підстав для включення таких вимог Підприємства до ПАТ «Платинум Банк» у розмірі 1330700,34 грн. та 6867,13 Євро до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк» та внесення змін до відповідного реєстру.

Системний аналіз частин 1, 3, 5 статті 34, частин 1, 2 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дозволяє дійти висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Визначений статтею 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Оскільки позивач оскаржує дії Уповноваженої особи Фонду не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління Банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів Банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим. При цьому, виходячи із суті позовних вимог, стороною у спорі є ПАТ «Платинум Банк», що фактично повинен бути відповідачем у цій справі в особі Уповноваженої особи Фонду (а не сама Уповноважена особа Фонду, як помилково вказано в позовній заяві).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від18.04.2018 у справі № 910/8132/17 та від 12.06.2018 у справі № 910/14465/17.

Частиною 2 статті 48 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, заміна відповідача у справі може бути здійснена виключно за клопотанням позивача у справі, в той час як суд позбавлений можливості здійснити заміну відповідача за власною ініціативою (навіть якщо суд встановить, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом).

Апеляційним судом встановлено, що під час здійснення підготовчого провадження у справі судом першої інстанції неодноразово ставились питання представнику позивача чи не бажає Підприємство замінити відповідача у даній справі, на які одержано відповіді про небажання позивача замінити відповідача у даній справі.

Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що позовні вимоги були пред`явлені до неналежного відповідача, тому висновки про відмову в позову із цих підстав є правомірними.

При цьому, твердження, що встановлений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-денний строк на прийняття вимог кредиторів банку є граничним (присічним) та поновленню не підлягає, не узгоджуються з правовою позицію, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 456/450/16-ц.

У вказаній постанові Великою Палатою зазначено, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин.

Вказане узгоджується з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 у справі №456/450/16-ц зазначила, що обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було б непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним.

З огляду на викладене, Верховний Суд не приймає до уваги посилання на необхідність врахування правової позиції, яка наведена Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 у справі № 910/8793/17.

У зв`язку із викладеним, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій помилково застосували до спірних правовідносин ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не врахували, що предметом позову є вимоги про внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Платинум Банк», а не про включення кредиторських вимог до вказаного реєстру. Проте, зважаючи на подання позову до неналежного відповідача, наведене не може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною 4 статті 311 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки встановлена під час касаційного провадження невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не призвела до прийняття невірного по суті рішення, Верховний Суд вважає необхідним змінити мотивувальні частини оскаржуваних судових рішень без скасування по суті правильних рішень.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України без задоволення.

Судові витрати

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу Підприємства без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі № 910/13608/18 змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі №910/13608/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Жуков С.В.