ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

26.09.2019м. ДніпроСправа № 904/4317/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОфісМенеджер", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.ЕФ.Ем.Сервіс.", смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 212 415 грн. 84 коп. за договором постачання від 17.04.2019 № 11070

Суддя Рудь І.А.

Представники сторін не викликались.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОфісМенеджер" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 24.09.2019 № б/н, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.ЕФ.Ем.Сервіс." заборгованість в сумі 212 415 грн. 84 коп., з яких: 204 463 грн. 11 коп. - основний борг, 7 952 грн. 73 коп. - пеня, відповідно до умов договору постачання від 17.04.2019 № 11070.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду від 26.09.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОфісМенеджер" залишено без руху, запропоновано позивачу протягом семі днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, надавши до суду: належні докази направлення поданої позовної заяви з додатками на адресу відповідача; належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів.

Одночасно із позовною заявою від 24.09.2019 № б/н Товариством з обмеженою відповідальністю "ОфісМенеджер" подано заяву про забезпечення позову від 24.09.2019 № б/н, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на поточних банківських рахунках або в інших кредитно-фінансових установах України, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Кью.ЕФ.Ем.Сервіс», виявлених державним виконавцем у процесі виконання ухвали в межах суми позовних вимог у розмірі 212 415 грн. 84 коп.

В обгрунтування заяви посилається на приписи ч. ст. 136, ч. 1 ст. 137 ГПК України та зазначає, що невжиття вказаних позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушеннях прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Зауважує, що відповідач протягом всього періоду після поставки товару постійно порушував умови договору щодо своєчасної оплати вартості товару, у зв`язку із чим позивачем нарахована пеня за прострочення оплати. Крім того, відповідач, отримавши письмову претензію позивача, в якій вказано, що у разі невиконання вимог претензії, останній буде змушений звернутись до суду за захистом свої порушених прав, не вчинив дій на погашення заборгованості на момент подачі позову до суду.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОфісМенеджер" про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Окрім того, згідно п. 10 ч. 1 даної статті позов також може забезпечуватися іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд зазначає, що до заяви про забезпечення позову позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування вимог заяви.

Крім того, в ухвалі про залишення позовної заяви ТОВ "ОфісМенеджер" без руху від 26.09.2019 суд звертає увагу позивача, що предметом позовних вимог є стягнення з відповідач заборгованості за поставлений позивачем товар на умовах договору постачання від 17.04.2019 № 11070, в той час як до позовної заяви додані незавірені копії видаткових накладних, що складені на виконання договору від 01.04.2019 № 000011070.

Таким чином, на час розгляду даної заяви в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, що, в тому числі, стало підставою для залишення поданої позовної заяви без руху.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника та доданих до заяви документів, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОфісМенеджер" про вжиття заходів забезпечення позову не містить належних та допустимих доказів щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд відмовляє в задоволенні поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "ОфісМенеджер" заяви про забезпечення позову.

За нормами ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОфісМенеджер" відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 26.09.2019.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь