РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2019 року

м. Чернігів

справа № 927/689/19

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом:          Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія                                          «Нафтогаз України», , вул. Б. Хмельницького, 6,

м. Київ, 01601

до відповідача: Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»,

, вул. Реміснича, 55-Б, м. Чернігів 14000

про стягнення 18 317,37 грн.

без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання)

Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подано позов до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про стягнення заборгованості у сумі 0,07 грн, 1 846,61 грн - 3% річних та 16 470,69 грн - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №2650/1617-КП-39 постачання природного газу від 24.11.2016.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 справа №927/689/19 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою господарського суду від 14.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання) та встановлено строки для подання відзиву на позов та відповіді на відзив на позов.

Приписами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або, якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 15.08.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №148 від 14.08.2019.

02.09.2019 від АТ «Облтеплокомуненерго» надійшов відзив на позов №1884 від 29.08.2019 (дата подання відзиву для відправки відповідно до штампу поштового відділення зв’язку 30.08.2019).

В поданому відзиві відповідач заперечує проти заявлених позивачем вимог та зазначив, що відповідно до акта звірки взаємних розрахунків від 31.10.2017 сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором №2650/1617-КП-39 від 24.11.2016 становила 8242,55 грн, яку сплачено позивачу платіжним дорученням №837 від 30.11.2017, а отже заборгованість у відповідача за вказаним договором відсутня.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2013 у справі №927/16/6б/13 за заявою ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Актив Плюс» порушено провадження у справі про визнання ПАТ «Облтеплокомуненерго» банкрутом, призначено підготовче засідання, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника тощо, наполягає на безпідставності вимог позивача в частині стягнення 16 470,69 грн пені, оскільки така пеня нарахована всупереч положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(в редакції Закону від 30.06.1999), а тому задоволенню не підлягає.

Крім того, в поданому відзиві відповідач повідомляє про перерахування позивачу грошових коштів, як оплату заявлених до стягнення 1 846,61 грн 3% річних та просить суд врахувати викладені у відзиві на позов обставини під час розгляду справи.

Позивач не скористався правом викласти свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, мотивів їх визнання або відхилення, передбачених ст. 166 Господарського процесуального кодексу України; відповіді на відзив у строк, встановлений ухвалою суду від 14.08.2019 не надав.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п’яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

24.11.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі – Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» (далі – Споживач) укладено договір постачання природного газу №2650/1617-КП-39 (далі – Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов’язується поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобов’язується оплатити його на умовах цього Договору.

У п. 2.1. Договору сторони узгодили обсяги газу, що мають бути поставлені, а саме: Постачальник передає Споживачу з 01.11.2016 по 31.03.2017 газ обсягом до 1 869,886 тис. куб. м, з 01.04.2017 по 30.09.2017 газ обсягом до 137,429 тис. куб. м (Додаткова угода №6 від 31.03.2017 до Договору).

Плановий обсяг газу, за цим Договором, протягом місяця поставки змінюватись за домовленістю сторін (п. 2.3 Договору).

Приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.4 Договору).

Ціна за поставку природного газу встановлена у пункті 5.2 Договору, редакція якого неодноразово переглядалась та змінювалась сторонами шляхом укладання додаткових угод: №1 від 25.11.2016, №2 від 21.12.2016, №4 від 24.01.2017, №5 від 24.02.2017, №6 від 31.03.2017.

Так, ціна за 1000 куб. м газу з 01.11.2016 – 8182,80 грн з ПДВ; з 01.12.2016 – 8577,60 грн з ПДВ; з 01.01.2017 – 8374,80 грн з ПДВ, з 01.02.2017 – 10 141,20 грн з ПДВ, з 01.03.2017 – 9 439,20грн з ПДВ, з 01.04.2017 – 9 488,64 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п. 8.2 Договору сторони погодили, що у разі невиконання Споживачем пунктів 6.1. та 6.6. цього Договору він зобов’язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Додатковою угодою №6 від 31.03.2017 сторони внесли зміни до п. 8.2 Договору, виклавши його у такій редакції: “у разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 6.1. цього Договору він зобов’язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу”.

Строк, у межах якого Сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 10.3 Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, за їх наявності і діє в частині реалізації природного газу з 01.11.2016 по 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору у редакції додаткової угоди №6 від 31.03.2017).

На виконання умов Договору позивач у період з жовтня 2016 по вересень 2017 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 13 611 085,02грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 30.11.2016 на суму 2 234 002,60 грн, від 31.12.2016 на суму 2 511 718,56грн, від 31.01.2017 на суму 3 172 449,61грн, від 28.02.2017 на суму 3 489 353,68грн, від 31.03.2017 на суму 1 667 670,66грн, від 30.04.2017 на суму 315 962,22грн, від 31.05.2017 на суму 89 050,88грн, від 30.06.2017 на суму 47 879,68грн, від 31.07.2017 на суму 27 754,27грн, від 31.08.2017 на суму 29 054,22грн та від 30.09.2017 на суму 26 188,64 грн.

Відповідно до умов п. 6.1 Договору відповідач за поставлений природний газ у листопаді 2016 року повинен був розрахуватись з позивачем до 25.12.2016, за грудень 2016 року – до 25.01.2017, за січень 2017 року – до 25.02.2017, за лютий 2017 року – до 25.03.2017, за березень 2017 до 25.04.2017, за квітень 2017 - до 25.05.2017, за червень 2017 року – 25.07.2017, за липень 2017 року – до 25.08.2017, за серпень 2017 року – до 25.09.2016, за вересень 2017 року – до 25.10.2016.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.5. договору постачання природного газу №2650/1617-КП-39 від 24.11.2016 сторони погодили проведення звірки розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу протягом 10 днів з моменту письмової вимоги однієї з сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості природного газу споживачем та актів його приймання-передачі.

31.10.2017 сторонами складено, підписано та скріплено печатками акт звіряння розрахунків станом на 31.10.2017, з якого вбачається, що заборгованість АТ «Облтеплокомуненерго» перед НАК «Нафтогаз України» за Договором становить 8 424,55грн.

Платіжним дорученням №837 від 30.11.2017 відповідач перерахував позивачу 8 242,56грн за газ згідно договору №2650/1617-КП-39 від 24.11.2016.

31.12.2017 сторонами складено та підписано акт звіряння розрахунків станом на 31.12.2017 в якому не вказано Договір та відповідна заборгованість АТ «Облтеплокомуненерго» перед НАК «Нафтогаз України» за Договором також не значиться. Акт від 31.12.2017 підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін.

Відповідно до позову НАК «Нафтогаз України» зведеної відомості – Сальдо, підприємство «Облтеплокомуненерго ПАТ» з 01.10.2016 по 31.05.2018, валюта гривня України (В розрізі договорів) за договором 2650/1671-КП-39 дебет 13 611 084,98грн, кредит 13 611 084,98грн тобто заборгованість відповідача перед позивачем по Договору відсутня.

Положеннями частини 1 статті 604 Цивільного кодексу України зобов’язання може бути припинено за домовленістю сторін.

Враховуючи, що вищевказаними документами сторони погодили фактичну відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за Договором, позовні АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до АТ «Облтеплокомуненерго» в частині стягнення 0,07 грн боргу задоволенню не підлягають.

В той же час, відповідач за отриманий природний газ розраховувався невчасно, тому позивач за порушення порядку та строків проведення розрахунків нарахував та заявив до стягнення з відповідача 16 470,69 грн пені за період з 27.12.2016 по 29.11.2017, нараховану на підставі п. 8.2 Договору, та 1 846,61грн – 3% річних за аналогічний період.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі статті 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Однак, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2013 за заявою ТОВ «Компанія з управлінням активами та адміністрування пенсійних фондів «Актив Плюс» було порушено провадження у справі про визнання ПАТ «Облтеплокомуненерго» банкрутом (справа №927/16/6б/13). Одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Провадження у справі про банкрутство здійснювалось відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону від 30.06.1999, оскільки справа була порушена до набрання чинності Законом України від 22.12.2012р. № 4212-VІ (нової редакції Закону).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.01.2018 заяву ТОВ «Компанія з управлінням активами та адміністрування пенсійних фондів «Актив Плюс» про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» залишено без розгляду.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Частиною 4 статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство.

Таким чином, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржникові, стосовно якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 28/5005/3240/2012.

За таких обставин, боржник (відповідач) повинен виконувати зобов’язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховується, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 16 470,69 грн пені за період з 27.12.2016 по 29.11.2017.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Відповідач платіжним дорученням № 4934 від 22.08.2019 перерахував позивачу 1 846,61грн нараховані до сплати 3% річних, сплативши позивачу заявлену до стягнення суму 3% річних в повному обсязі.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 846,61грн 3% річних має бути закрито судом за відсутністю предмету спору на підставі п.2 ч.1. ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 0,07 грн заборгованості та 16 470,69 грн пені судом відмовлено, приймаючи до уваги, що погашення відповідачем 1 846,61 грн 3% річних відбулось після відкриття провадження у справі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 193,66 грн судового збору.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині стягнення з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1 846,61 грн - 3% річних закрити.

2. В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про стягнення заборгованості у сумі 0,07 грн та 16 470,69 грн пені відмовити.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (, вул. Реміснича, 55-Б, м. Чернігів 14000) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601) 193,66 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                               М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/