ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2019

Справа № 910/10160/19

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна», Київська область, Броварьский район, м. Калинівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кребс Фід МД», м. Київ

про стягнення 194 870,49 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Бреннтаг Україна” (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кребс Фід МД” (відповідач) суми заборгованості в розмірі 197 870,49 грн, а саме 165 715,83 грн основної заборгованості, 26 876,21 грн пені, 2 278,45 грн 3% річних, посилаючись на невиконання останнім умов Договору поставки №7201546 від 01.03.2017 року.

Ухвалою суду від 05.08.2019 відкрито провадження у справі №910/10160/19, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №305 отримав ухвалу суду від 05.08.2019 про відкриття провадження у справі 12.08.2019.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п’ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 27.08.2019 року (включно).

30.08.2019 року (з пропущенням визначеного судом строку) відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву в якому зазначено, що він має намір звернутись до позивача з пропозицією укладення мирової угоди. Окрім того, зазначив, що в період перебування справи в провадженні суду, в рахунок часткового погашення боргу перерахував позивачу кошти в розмірі 7 419,00 грн.

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. (ст. 119 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем до відзиву не прикладено відповідного клопотання про поновлення судом строку на подачу відзиву на позов.

Таким чином, оскільки відповідачем не подано відзив на позов у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтовано поважних причин пропуску цього строку, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Поданий відповідачем відзив долучається до матеріалів справи без прийняття його судом до уваги та без надання йому належної правової оцінки.

09.09.2019 року відповідачем подано до суду письмову пропозицію щодо мирного врегулювання спору та реструктуризації заборгованості в якій зазначено відповідач приймає на себе обов’язок сплачувати щомісяця по 10 000,00 грн починаючи з вересня 2019 року та просить позивача уважно та з розумінням до викладеної пропозиції не пред’являючи до стягнення штрафні санкції.

16.09.2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій він зазначає про те, що готовий відмовитись від стягнення з відповідача штрафних санкцій за умови погашення останнім основної заборгованості до 30 квітня 2020 року, а у разі відмови відповідача від запропонованих умов позивач просить суд задовольнити позов.

16.09.2019 року позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 153 297,63 грн, пеню в розмірі 26 876,21 грн та 3% річних в розмірі 2 278,45 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи зазначену норму, судом прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог в даній справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2017 року між позивачем (постачальник) та ТОВ «Кребс Фід» (покупець) укладено Договір поставки №7201546 (далі – Договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов’язується передавати у власність покупця: кормові добавки, ферментні препарати, вітаміни, мінерали (надалі – товар), а покупець зобов’язується приймати такий товар і оплачувати його вартість, відповідно до умов цього Договору.

У п. 1.3. Договору сторони погодили, що найменування, ціна, характеристики, одиниці виміру, загальна кількість, марка, тип кожної замовленої покупцем партії товару,вказується у документах, вказаних у п. 4.8. цього Договору, які є невід’ємними частинами даного Договору.

Згідно п. 2.4. Договору сума договору складається з суми вартості партій товару, поставлених продавцем протягом строку дії даного Договору.

Як передбачено в п.п. 4.8. та 4.9. Договору продавець разом з товаром передає покупцю оригінали таких документів: рахунок-фактура, видаткова накладна (два екземпляри), та сертифікат аналізів (якості), а покупець передає оригінал належно оформленої довіреності. Право власності на поставлений товар переходить до покупця в момент отримання товару від продавця за видатковою накладною.

Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування на поточний рахунок продавця його вартості протягом 30 календарних днів від дати відвантаження. (п. 6.1. Договору).

Цей договір діє з дня його підписання та скріплення печатками сторін і до 31 грудня 2019 року, включно, але, в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами своїх зобов’язань. (п. 9.1. Договору).

Як вказує позивач, ним на виконання умов Договору було поставлено ТОВ «Кребс Фід» товар на загальну суму 500 674,20 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними:

- №ПП- від 31.05.2018 року на суму 255 000,00 грн;

- №ПП- від 31.05.2018 року на суму 7 887,30 грн;

- №ПП- від 31.05.2018 року на суму 27 000,00 грн;

- №ПП- від 06.06.2018 року на суму 25 177,20 грн;

- №ПП- від 11.06.2018 року на суму 9 000,00 грн;

- №ПП- від 21.06.2018 року на суму 6 734,70 грн;

- №ПП- від 22.06.2018 року на суму 28 275,00 грн;

- №ПП- від 25.06.2018 року на суму 27 000,00 грн;

- №ПП- від 06.07.2018 року на суму 3 000,00 грн;

- №ПП- від 17.07.2018 року на суму 57 600,00 грн;

- №ПП- від 15.08.2018 року на суму 54 000,00 грн.

Товар, за вказаними видатковими накладними, як зазначає позивач, отримано ТОВ «Кребс Фід», що підтверджується підписами уповноважених осіб останнього на вказаних документах про отримання товару та відтиском печатки.

Як зазначає позивач та підтверджується доданими ним до матеріалів справи платіжними документами, ТОВ «Кребс Фід» взяті на себе зобов’язання за договором виконав частково.

Так, ТОВ «Кребс Фід» в рахунок оплати вартості отриманого за Договором товару було перераховано позивачу 265 191,90 грн і станом на 03.09.2018 року основна заборгованість складала 235 482,30 грн.

В подальшому між позивачем (кредитор), ТОВ «Кребс Фід» (первісний боржник) та відповідачем (новий боржник) було укладено Договір про переведення боргу №03092018 від 03.09.2019 року (надалі – Договір переведення боргу), відповідно до п. 1.1. якого первісний боржник передає, а новий боржник приймає на себе зобов’язання, що належить первісному боржнику, і стає новим боржником за Договором №7201546 від 01.03.2017 року (основний договір), укладений між первісним боржником та ТОВ «Бреннтаг Україна» в сумі, що вказана в п. 1.2. даного Договору.

За цим договором новий боржник повинен (замість первісного боржника) виконати зобов’язання перед кредитором за основним договором у сумі 235 482,30 грн. (п. 1.2. Договору переведення боргу).

Новий боржник зобов’язаний виконати зобов’язання у повному обсязі відповідно до п. 1.2. цього договору у строк до 01 березня 2019 року, якщо додатковою угодою не буде передбачено інший строк. (п. 4.2. Договору переведення боргу).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за основним договором. (п. 5.1. Договору).

Надалі відповідачем як новим боржником здійснено оплату частини вартості товару на загальну суму в розмірі 82 184,67 грн.

Залишок вартості отриманого від позивача товару на суму в розмірі 153 297,63 грн відповідачем оплачено не було.

З огляду на здійснення відповідачем лише часткової оплати вартості отриманого товару та пропущення відповідачем строків здійснення такої оплати, передбачених умовами Договору, позивачем нараховано відповідачу суму пені в розмірі 26 876,21 грн та суму 3% річних в розмірі 2 278,45 грн, а також заявлено до стягнення суму основного боргу в розмірі 153 297,63 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину суд визнає Договір поставки №7201546 від 01.03.2018 року належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Суд встановив факт поставки позивачем товару на загальну суму 500 674,20 грн згідно зазначених вище видаткових накладних та факт оплати ТОВ «Кребс Фід», як первісним боржником, вартості поставленого позивачем товару на суму 265 191,90 грн, та факт оплати відповідачем, як новим боржником, вартості поставленого товару на суму 82 184,67 грн, що не заперечується жодною із сторін та в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України не потребує доказуванню при розгляді цього спору.

У відповідності до п. 6.1. Договору покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування на поточний рахунок продавця його вартості протягом 30 календарних днів від дати відвантаження.

В той же час, судом встановлено, що між позивачем (кредитор), ТОВ «Кребс Фід» (первісний боржник) та відповідачем (новий боржник) було укладено Договір про переведення боргу №03092018 від 03.09.2019 року (Договір переведення боргу), відповідно до п. 1.1. якого первісний боржник передає, а новий боржник приймає на себе зобов’язання, що належить первісному боржнику, і стає новим боржником за Договором №7201546 від 01.03.2017 року (основний договір), укладений між первісним боржником та ТОВ «Бреннтаг Україна» в сумі, що вказана в п. 1.2. даного Договору.

Згідно зі ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу. (ст. 521 Цивільного кодексу України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. (ст. 513 Цивільного кодексу України).

Отже, враховуючи зазначені норми, за Договором переведення боргу до нового боржника (відповідача) перейшов обов’язок виконати зобов’язання перед кредитором за основним договором у сумі 235 482,30 грн. (п. 1.2. Договору переведення боргу).

Новий боржник зобов’язаний виконати зобов’язання у повному обсязі відповідно до п. 1.2. цього договору у строк до 01 березня 2019 року, якщо додатковою угодою не буде передбачено інший строк. (п. 4.2. Договору переведення боргу).

Відповідачем як новим боржником здійснено часткову оплату частини вартості товару, а саме на суму в розмірі 82 184,67 грн, що підтверджується матеріалами справи та підтверджується обома сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме виписок банку по рахунку позивача, залишок вартості отриманого від позивача товару але не оплаченого відповідачем складає 153 297,63 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов'язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

У відповідності до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При вирішенні спору суд виходить з того, що з огляду на положення ст. ст. 6, 627 - 628, 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 42, 180 Господарського кодексу України, з яких випливає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства, зважаючи на факт виконання сторонами зобов’язань по договору, про що сторонами не заперечується, суд дійшов до висновку про укладення між сторонами договору з погодженням всіх його умов, які обумовлюються.

Згідно ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст. 253 та ч. 5 ст. 254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням умов Договору та Договору переведення боргу, а саме п. 6.1., та положень чинного цивільного законодавства, строк оплати вартості товару, отриманого за Договором, настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Отже, у зв’язку з встановленням факту поставки позивачем товару на загальну суму 500 674,20 грн і часткової оплати ТОВ «Кребс Фід» та відповідачем товару на суму в розмірі 347 376,57 грн, то позовні вимоги в справі №910/10160/19 щодо стягнення з відповідача основної суми заборгованості підлягають задоволенню на суму в розмірі 153 297,63грн.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму пені в розмірі 26 876,21 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п. 3.1. Договору переведення боргу у випадку порушення новим боржником умов п. 4.2. даного договору, він, крім суми основного боргу, також сплачує на користь кредитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується така пеня, за кожен день прострочення.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Факт наявності прострочення відповідача щодо вчасної оплати боргу підтверджується наявним в матеріалах справи доказами.

Судом перевірено наведений у матеріалах справи розрахунок пені позивача та визнано його обґрунтованим та таким, що відповідає зазначеним вище нормам, а тому до стягнення з відповідача підлягає сума пені в розмірі 26 876,21 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суми 3% річних в розмірі 2 278,45 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок вказаної суми, судом визнається вона обґрунтованою, а тому до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 2 278,45 грн.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано, водночас позивачем не доведено суду наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за неналежне виконання умов договору у вигляді штрафних санкцій понад суми, визнані судом обґрунтованими.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума основного боргу в розмірі 153 297,63 грн., сума пені в розмірі 26 876,21 грн та сума 3% річних в розмірі 2 278,45 грн.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що викладені сторонами в своїх поясненнях по суті, поданих до матеріалів справи, пропозиції щодо мирного врегулювання спору повинні були бути викладені у відповідній погодженій обома сторонами мировій угоді, поданій до суду на затвердження, у відповідності до глави 5 Господарського процесуального кодексу України. Проте, вказаних дій вчинено не було, а тому пропозиціям сторін не може бути надана належна правова оцінка з огляду на невідповідність їх оформлення.

Судовий збір, у розмірі 2 923,05 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з тим, що даний спір виник за наслідками незаконності дій відповідача, покладається на ТОВ «Кребс Фід МД».

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кребс Фід МД» (ідентифікаційний код 42284626, місцезнаходження: 04086, м. Київ, вул. О.Теліги, буд. 41) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» (ідентифікаційний код 31117545, місцезнаходження: 07443, Київська область, Броварський район, смт. Калинівка, вул. Ігорева, буд. 12) суму основного боргу в розмірі 153 297,63 грн (сто п’ятдесят три тисячі двісті дев’яносто сім гривень 63 копійки), суму пені в розмірі 26 876,21 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят шість гривень 21 копійка), суму 3% річних в розмірі 2 278,45 (дві тисячі двісті сімдесят вісім гривень 45 копійок) та суму судового збору в розмірі 2 923,05 грн. (дві тисячі дев’ятсот двадцять три гривни 05 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов