ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/3613/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - Лисенко В.О. (договір №14-202 від 17.05.2019)

відповідача - Радигін Є.С. (договір від 01.08.2019)

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України»

на постанову Східного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Мартюхіної Н.О., Плахова О.В., Шутенко І.А., від 24.06.2019

за позовом Акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області

про стягнення 1 559 257,25 грн.

У зв`язку з відпусткою судді Булгакової І.В. склад судової колегії Касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 25.09.2019, який наявний в матеріалах справи.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області (надалі - КП «Теплоенерго») про стягнення 1559257,25 грн., з яких: 1456431,53 грн. - основний борг, 90660,16 грн. - пеня, 8069,12 грн. - 3 % річних, 4096,44 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №1143/1718-КП-32 постачання природного газу від 15.09.2017 в частинні здійснення своєчасної та у повному обсязі оплати за переданий природний газ за період з жовтня 2017 року по 31.05.2018.

2. В суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90%. В обґрунтування клопотання заявник посилався на важкий фінансовий стан підприємства, викликаний, зокрема, неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво.

Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18 позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Теплоенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 90660,16 грн. - пені, 8069,12 грн. - 3% річних, 4096,44 грн. - інфляційні втрати, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1542,38 грн.. В решті позову (про стягнення основного боргу в сумі 1456431,53 грн.) відмовлено.

4. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 у справі №922/3613/18 рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення пені та зменшено розмір стягуваних сум на 50%, а саме до 45330,08 грн. У зв`язку зі зміною рішення суду першої інстанції апеляційним судом також було здійснено перерозподіл судових витрат.

Стислий виклад вимог касаційних скарг

5. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у касаційній скарзі просить суд ухвалену у справі постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 45330,08 грн. пені скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Оскаржуючи постанову апеляційного суду в частині зменшення розміру пені на 50%, Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» вважає, що апеляційним господарським судом безпідставно застосовано до спірних правовідносин сторін статтю 233 ГК України.

7. Скаржник зазначає, що апеляційним судом не було враховано інтереси позивача, не було з`ясовано наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, не досліджено всіх обставин справи щодо визначення даного випадку винятковим.

Аргументи інших учасників справи

8. Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

9. 15.09.2017 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області (споживач) укладено договір №1143/1718-КП-32 постачання природного газу, відповідно до пункта 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 - 2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

10. Згідно з пунктом 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

11. Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 828,813 тис. куб. метрів.

12. Відповідно до додаткової угоди №1 від 05.04.2018 до договору №1143/1718-КП-32 постачання природного газу від 15.09.2017 сторони узгодили, що постачальник передає споживачу з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 19,859 тис. куб. метрів.

13. Приймання передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання передачі (пункт 3.7. договору).

14. Пунктом 5.2 договору сторони узгодили, що ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 7907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9488,64 грн.

15. У пункті 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

16. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

17. Відповідно до умов додаткової угоди №1 від 05.04.2018 до договору №1143/1718-КП-32 постачання природного газу від 15.09.2017 сторони узгодили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

18. Судами встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 5398609,16 грн., про що свідчать Акти приймання - передачі природного газу: від 31.10.2017 на суму 204480,19 грн., від 30.11.2017 на суму 790024,16 грн., від 31.12.2017 на суму 738443,92 грн., від 31.01.2018 на суму 1221956,54 грн., від 28.02.2018 на суму 1263763,50 грн., від 31.03.2018 на суму 1079532,06 грн., від 30.04.2018 на суму 100408,79 грн.

19. Вказані Акти приймання-передачі природного газу підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

20. Звертаючись до суду першої інстанції, позивач зазначив, що відповідач за поставлений газ за договором № 1143/1718-КП-32 розрахувався несвоєчасно та не у повному обсязі, сума простроченого та несплаченого основного боргу складає 1456431,53 грн.

21. Місцевим судом з реєстрів платежів за червень - грудень 2018, з урахуванням пояснення до реєстру платежів за грудень 2018 та листа (вих. №1253 від 14.12.2018) встановлено, що КП «Теплоенерго» на день подачі позову до суду (26.12.2018) повністю погасило заборгованість за договором №1143/1718-КП-32.

22. З огляду на встановлені обставини сплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 1456431,53 грн. станом на 14.12.2018 в повному обсязі, тобто до подачі позову до суду (26.12.2018), суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення суми основного боргу з відповідача.

23. Рішення судів в цій частині в апеляційному та касаційному порядку не оскаржуються.

24. За наслідками розгляду даної справи суд першої інстанції, встановивши порушення відповідачем строків оплати за отриманий природний газ, визнав правомірними та обґрунтованими нарахування позивачем пені у сумі 90660,16 грн., 3% річних у сумі 8069,12 грн. та інфляційних втрат у сумі 4096,44 грн.

25. Водночас при розгляді клопотання відповідача про зменшення суми пені на 90%, суд першої інстанції виходив з того, що тяжкий фінансовий стан підприємства не може бути підставою для звільнення повністю чи частково відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання та не є винятковим випадком, який є підставою для зменшення розміру пені.

26. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені у сумі 90660,16 грн., суд першої інстанції також зазначив, що матеріалами справи не підтверджується наявність підстав для зменшення розміру пені, а тому суд визнав клопотання відповідача необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

27. При винесенні постанови апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення суми пені на 50%.

28. При цьому апеляційний господарський суд виходив з того, що КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області є комунальним підприємством, що створено для задоволення потреб споживачів в теплопостачанні, та змушене надавати послуги за вартістю, нижчої від її собівартості, враховуючи складну економічну ситуацію підприємства, а також те, що відповідачем у повному обсязі був погашений основний борг, збитки, які поніс позивач, є мінімальними та компенсуються за рахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, тоді як штрафні санкції, які позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням бюджетного (дотаційного) фінансування КП «Теплоенерго» будуть для нього надмірно великими.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Господарський кодекс України від 16.01.2003 №436-IV

29. Частина перша статті 193

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

30. Частина перша статті 199

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

31. Частина перша статті 230

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

32. Частина перша статті 233

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

33. Частина друга статті 233

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Цивільний кодекс України від 16.01.2003 N 435-IV

34. Частина перша статті 549

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

35. Частина третя статті 549

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

36. Частина третя статті 551

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарський процесуальний кодекс України від 6 листопада 1991 року N 1798-XII у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII

37. Частина перша статті 2

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

38. Частина перша статті 73

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

39. Частина перша статті 74

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

40. Частина перша статті 85

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

41. Частина перша статті 300

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

42. Частина друга статті 300

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

43. Пункт 1 частини першої статті 308

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

44. Стаття 309

1. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

2. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

45. Причиною звернення з касаційною скаргою стала незгода позивача з оскаржуваною постановою апеляційного господарського суду в частині зменшення розміру пені на 50% у зв`язку з відсутністю у апеляційного суду підстав для застосування до спірних правовідносин сторін статті 233 ГК України.

46. В іншій частині зазначене судове рішення не оскаржується, а тому згідно з частиною першою статті 300 ГПК України в касаційному порядку не переглядається.

47. Відповідно до пункта 8.1. договору №1143/1718-КП-32 від 15.09.2017 сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

48. Відповідно до пункта 8.2. договору №1143/1718-КП-32 від 15.09.2017 у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

49. Судами встановлено неналежне виконання відповідачем обов`язків за договором в частині повної та своєчасної оплати за отриманий природний газ.

50. З позовної заяви вбачається, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» просило стягнути 90660,16 грн. пені.

51. Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина 1 статті 199 ГК України).

52. Штрафними санкціями відповідно до частини 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

53. Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

54. Аналогічні принципи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

55. За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

56. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17.

57. Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

58. При розгляді даної справи апеляційним господарським судом було встановлено, що:

- КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Лозова Харківської області та його основним видом діяльності є виробництво, транспортування, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів за тарифами, що регулюються відповідно до чинного законодавства;

- в 2016, 2017, 2018 роках та станом на 01.01.2019 рівень розрахунків населення щорічно складає 85-95 % від нарахованої заборгованості, що свідчить про приріст заборгованості споживачів. Борги населення за комунальні послуги станом на 01.01.2019 по теплопостачанню становлять 69469480,66 грн.;

- підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, за 9 місяців 2018 року сума збитків КП «Теплоенерго» становить 129211 тис. грн., а дохід 719 тис. грн., що також підтверджується балансом станом на 30.09.2018.

- судом апеляційної інстанції встановлено, що період, за який здійснювалось нарахування неустойки у більшості своїх випадків не перевищував навіть одного дня прострочення відповідачем оплати основної заборгованості, що свідчить про явне усвідомлення КП «Теплоенерго» свого обов`язку щодо необхідності належного виконання договірних зобов`язань;

- статус відповідача, який здійснює свою діяльність, спрямовану на повне та якісне задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій.

59. Водночас Касаційний суд відзначає, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені апеляційним господарським судом було дотримано принципу збалансованості інтересів сторін, а також враховано те, що відповідач є комунальним підприємством, що створено для задоволення потреб споживачів в теплопостачанні та змушене надавати послуги за вартістю, нижчої від її собівартості; сплата штрафних санкцій в повному обсязі, в даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а і інші інтереси щодо можливості забезпечувати централізоване теплопостачання установам бюджетної сфери та послуг з теплопостачання населенню м. Лозова Харківської області.

60. Також судом апеляційної інстанції взято до уваги добросовісну поведінку відповідача (кошти відповідачем сплачувались фактично щоденно на постійній основі з метою зменшення заборгованості, при цьому сума основного боргу була повністю погашена відповідачем на момент звернення позивача з позовом), його фінансовий стан, а також те, що позивачем не надано доказів понесення збитків у зв`язку із таким простроченням.

61. Касаційний суд також зазначає, що в сукупності із об`єктивними обставинами, складної ситуації у державі та її економічного становища, обставини, на які посилався відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, свідчать про їх винятковість, а отже вбачається наявність підстав у апеляційного господарського суду для часткового задоволення такого клопотання.

62. Поряд з цим, касаційний суд відзначає, що мінімальний розмір збитків, який міг понести позивач, компенсується за рахунок стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

63. Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин положення частини першої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України та зменшено розмір штрафних санкцій.

64. Інші доводи скаржника щодо неврахування судами всіх істотних обставин справи, а також щодо ненадання об`єктивної оцінки наданим доказам не приймаються судом касаційної інстанції, оскільки вони зводяться до переоцінки судом касаційної інстанції наявних доказів та встановлених обставин справи, спрямовані на надання касаційним судом переваги одних доказів над іншими, а також встановлення достовірності того чи іншого доказу, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно імперативних приписів частини другої статті 300 ГПК України.

65. На підставі викладеного касаційний суд погоджується з висновками апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 45330,08 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

66. У касаційній скарзі відсутні аргументи щодо неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права апеляційним господарським судом, що призвели до ухвалення незаконного рішення, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

67. Відповідно до положень ГПК України не встановлено підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної та постанови.

Судові витрати

68. Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладаються на Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз», оскільки Касаційний господарський суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін постанову апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 у справі №922/3613/18 залишити без змін, а касаційну скаргу Акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Бенедисюк

Суддя І.Б. Колос

Суддя Т.М. Малашенкова