ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 903/729/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О, Могил С. К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С"

на рішення Господарського суду Волинської області від 07.02.2019 (суддя Дем`як В. М.)

і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 (головуючий суддя Дужич С. П., судді Демидюк О. О., Павлюк І. Ю.)

у справі № 903/729/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд"

про стягнення 527 913,17 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 09.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "С К С" (далі - позивач, ТОВ "С К С") звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (далі - відповідач, ТОВ "Континіум-Трейд") про стягнення 527 913,17 грн, з яких 299 948,12 грн - загальна заборгованість за Договором поставки від 12.03.2015 №22ПМ15 (238 162,25 грн - сума основного боргу, 30 851,75 грн - інфляційні втрати за період з 17.01.2017 по 24.09.2018, 30 934,12 грн - пеня за період з 17.01.2017 по 18.10.2017) та 227 965,59 грн - загальна заборгованість за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14 (176 062,72 грн - сума основного боргу, 28 828,69 грн - інфляційні втрати за період з 07.02.2017 по 24.09.2018, 23 074,18 грн - пеня за період з 01.03.2017 по 20.09.2017), з тих підстав, що відповідач неналежним чином виконує умови Договору поставки від 12.03.2015 №22ПМ15 і Договору поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14 в частині оплати вартості поставленого товару.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2. Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.02.2019, з урахуванням ухвали від 08.02.2019 про виправлення арифметичної помилки, частково задоволено позов ТОВ "С К С" до ТОВ "Континіум-Трейд" та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 614,07 грн інфляційних втрат та 24,22 грн судового збору, провадження у справі на суму 1 162,25 грн закрито, позивачу повернуто 315,10 грн судового збору, у решті позову відмовлено.

3. Судове рішення аргументовано тим, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів заборгованість відповідача перед позивачем за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14 відсутня, а за Договором поставки від 12.03.2015 №22ПМ15 - складає 1 162,25, яка оплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про те що, провадження у справі в частині стягнення заборгованості за Договором поставки від 12.03.2015 №22ПМ15 на суму 1 162,25 грн слід закрити на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4. Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1 614,07 грн.

5. Суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені з огляду на те, що вказана вимога заявлена позивачем поза межами річної позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

6. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 рішення Господарського суду Волинської області від 07.02.2019 скасовано в частині стягнення інфляційних втрат та відмові у стягненні боргу. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача (з урахуванням ухвали від 24.06.2019 про виправлення арифметичної помилки) 43 380,58 грн, з яких 36 064,76 грн - основний борг, 5 560,96 грн - інфляційні втрати за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14, 1 754,86 грн - інфляційні втрати за Договором поставки від 12.03.2015 №22ПМ15 та 802,09 грн - витрати по сплаті судового збору за подачу позову. В решті позову в цій частині відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

7. Постанова апеляційного господарського суду аргументована тим, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14 відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, складає 36 064,76 грн за Договором поставки від 12.03.2015 №22ПМ15 - 1 162,25, яка сплачена відповідачем після порушення провадження у справі.

8. Здійснивши власний перерахунок заявлених позивачем інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягають до стягнення за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14 інфляційні втрати в розмірі 5 560,96 грн, за Договором поставки від 12.03.2015 №22ПМ15 - інфляційні втрати в розмірі 1 754,86 грн.

9. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції в частині відмови в стягненні пені, а також зазначив, що позовна вимога про стягнення 8 823,49 грн 3% річних за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14 і 10 116,46 грн 3% річних за Договором поставки від 12.03.2015 №22ПМ15 заявлена позивачем з порушенням вимог частини третьої статті 46 ГПК України, а тому не підлягає розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14 у розмірі 218 196,12 грн, у тому числі 179 341,30 грн основного боргу, 30 031,00 грн інфляційних втрат, 8 823,49грн 3% річних та заборгованість за Договором поставки від 12.03.2015 №22ПМ15 у розмірі 43 561,55 грн, у тому числі 33 345,09 грн інфляційних втрат, 10 116,46 грн 3% річних.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

11. Суд першої інстанції порушив приписи пунктів 2, 4 частини третьої статті 2, частину першу статті 7, частину другу статті 13, частину першу статті 46, частини другу-восьму статті 80 ГПК України.

12. Суд апеляційної інстанції порушив приписи частин першої-п`ятої статті 236, частин першої, другої статті 277 ГПК України.

13. Суди здійснили неналежну оцінку наявних в матеріалах справи первинних документів і, відповідно, здійснили невірний розрахунок загальної вартості неоплачених відповідачем товарів за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14.

14. Суди надали неналежну оцінку акта звіряння розрахунків від 31.05.2017 № 3250, який підтверджує наявність заборгованості відповідача за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14 в розмірі 231 436,20 грн та визнання відповідачем факту наявності такої заборгованості.

15. Суди неправильно застосували частину другу статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і здійснили невірний розрахунок інфляційних втрат за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14 і за Договором поставки від 12.03.2015 №22ПМ15.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

16. Відповідач подав відзив, в якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх необґрунтованими і такими, що не підтверджені матеріалами справи, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а постанову апеляційного господарського суду залишити без змін.

Позиція позивача, викладена у письмових поясненнях

17. Позивач подав письмові пояснення, в яких не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві. Позивач посилається на те, що відповідач з порушенням приписів частини третьої статті 80 ГПК України подав докази оплати вартості поставлених позивачем товарів, які були прийняті судом першої інстанції до уваги. Разом з тим, позивач зазначає, що подав клопотання до суду першої інстанції про сприяння судом здійснення процесуальних прав, направлене на пошук, витребування та надання до суду доказів, а саме усіх видаткових та товарно-транспортних накладних за Договором поставки від 18.11.2014 №327-ПК-14, яке судом було проігнороване.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. 18.11.2014 між ТОВ "СКС" як постачальником і ТОВ "Континіум-Трейд" як покупцем укладено Договір поставки № 327-ПК-14 (далі - Договір № 327-ПК-14), згідно з умовами якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і здійснити оплату протягом 21 календарних/банківських днів з моменту поставки.

19. Пунктом 10.5 Договору № 327-ПК-14 передбачено, що в разі несвоєчасної оплати покупцем поставленого товару, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення від вартості поставленого але несплаченого товару, за кожен день прострочення.

20. На виконання умов Договору № 327-ПК-14, за період з 23.11.2016 по 12.04.2017, ТОВ "С К С" поставило ТОВ "Континіум-Трейд" товар за видатковими накладними та товарно-транспортними накладними на загальну вартість 193 798,95 грн, який був прийнятий відповідачем без зауважень і оплачений останнім на суму 104 642,68 грн.

21. Сторони провели взаємозалік зустрічних однорідних вимог за актом від 01.05.2017 на суму 26 554,77 грн і актом від 29.05.2017 на суму 26 536,74 грн, які виникли на підставі Договору №327-ПК-14 і Договору №327-МК-15 від 01.04.2015, що загалом складає 53 091,51 грн.

22. Таким чином, заборгованість ТОВ "Континіум-Трейд" за Договором № 327-ПК-14 становить 36 064,76 грн, докази сплати якої у матеріалах справи відсутні.

23. Суд апеляційної інстанції не прийняв як належний доказ наявності у відповідача заборгованості по Договору № 327-ПК-14 у розмірі 231 463,20 грн акт звіряння від 31.05.2018 № 3250, оскільки інформація, що вказана в акті не підтверджена наданими до матеріалів справи первинними документами, а також з огляду на неможливість ідентифікувати підписи осіб, що містяться в ньому.

24. Суд апеляційної інстанції також не прийняв як належний доказ акт звіряння від 03.01.2018 № 0019, оскільки він взагалі не містить підпису відповідача, а тому не може братися до уваги.

25. Здійснивши перерахунок заявлених позивачем інфляційних втрат по кожній накладній з урахуванням розміру і строків поставки, пільгового періоду на оплату, який за Договором №327-ПК-14 складає 21 день з моменту поставки, а також дати та розміру проведеної оплати та періоду з 17.01.2017 по 24.09.2018, який заявлений позивачем, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що інфляційні втрати за Договором №327-ПК-14 складають 5 560,96 грн.

26. 12.03.2015 між ТОВ "С К С" як постачальником і ТОВ "Континіум-Трейд" як покупцем укладено Договір поставки № 22ПМ15 (далі - Договір № 22ПМ15), за яким постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і здійснити оплату протягом 35 календарних/банківських днів з моменту поставки.

27. Пунктом 10.5 Договору № 22ПМ15 передбачено, що в разі несвоєчасної оплати покупцем поставленого товару, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення від вартості поставленого але несплаченого товару, за кожен день прострочення.

28. На виконання умов Договору № 22ПМ15 за період з 12.12.2016 року по 13.03.2017, ТОВ "С К С" поставило ТОВ "Континіум-Трейд" товар за видатковими накладними та товарно-транспортними накладними на загальну вартість 238 162,25 грн, який був прийнятий відповідачем без зауважень і оплачений останнім на суму 237 000,00 грн.

29. Таким чином, на момент звернення ТОВ "СКС" з цим позовом (09.10.2018), матеріалами справи підтверджено заборгованість відповідача за Договором № 22ПМ15 на суму 1 162,25 грн, яка сплачена відповідачем після порушення провадження у справі згідно з платіжним дорученням від 15.11.2018 № 2990 на суму 220 070,91 грн.

30. Здійснивши перерахунок заявлених позивачем інфляційних втрат по кожній накладній з урахуванням розміру і строків поставки, пільгового періоду на оплату, який за Договором № 22ПМ15 складає 35 днів з моменту поставки, а також дати та розміру проведеної оплати та періоду з 17.01.2017 по 24.09.2018, який заявлений позивачем, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що інфляційні втрати за Договором № 22ПМ15 складають 1 754,86 грн.

31. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати за видатковими та транспортно-видатковими накладними по Договору № 22ПМ15 у розмірі 28 528,28 грн з 17.01.2017 по 18.10.2017 та за Договором № 327-ПК-14 у розмірі 23 074,18 грн за цей же період, суди встановили, що за Договором № 327-ПК-14 початок прострочення по останній поставці датований 03.05.2017, за Договором № 22ПМ15 - 02.05.2017, позивач звернувся з цим позовом 09.10.2018, тобто поза межами строків, визначених законом для пред`явлення вимог щодо стягнення пені.

32. 04.02.2019 під час розгляду справи по суті на виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 10.01.2019 позивач надав суду розрахунок інфляційних втрат, а також у даному розрахунку здійснив нарахування 3% річних, які в позовних вимогах не заявлялися.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

33. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

34. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

35. З урахуванням визначених меж розгляду справи судом касаційної інстанції, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про неправильну оцінку судами попередніх інстанцій доказів, наявних у справі, необхідність надання повторної оцінки доказам та повторного встановлення фактичних обставин справи.

Щодо суті касаційної скарги

36. Спір у справі стосується правовідносин, що виникли з договору поставки.

37. Відповідно до частини першої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

38. Суди попередніх інстанцій надали оцінку наявним у справі видатковим і товаро-транспортним накладним, платіжним дорученням, актам взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, актам звірки та іншим доказам, наявним у справі, а також надали оцінку наданим сторонами розрахункам заборгованості за Договором № 327-ПК-14 і Договором № 22ПМ15.

39. Отже, діючи в межах визначеної законом компетенції, за результатами оцінки поданих сторонами доказів, встановивши, що доданими до матеріалів справи доказами підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар за Договором № 327-ПК-14 у розмірі 36 064,76 грн, яка відповідачем не погашена, а також здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат заборгованості за Договором № 327-ПК-14 і Договором № 22ПМ15, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення основної заборгованості у розмірі 36 064,76 грн, а також інфляційних втрат у розмірі 5 560,96 грн за Договором №327-ПК-14 і 1 754,86 грн за Договором № 22ПМ15.

40. По суті всі доводи скаржника, наведені у касаційній скарзі, про які йдеться у пунктах 13-15 цієї постанови, зведені до необхідності надати повторну оцінку документам, що містяться у справі. Проте такі доводи не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції з огляду на межі розгляду справи у суді касаційної інстанції, визначені у ст.300 ГПК України.

Інших належних доводів, які б свідчили про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, скаржник у касаційній скарзі не наводить.

41. Посилання позивача на невмотивованість ухваленої у справі постанови суду апеляційної інстанції суд касаційної інстанції відхиляє як необґрунтоване та таке, що спростовується змістом постанови суду апеляційної інстанції, що оскаржується. Проаналізувавши зміст ухваленої у справі постанови, суд касаційної інстанції вважає, що вона ухвалена на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з наданням оцінки всім аргументам як позивача, так і відповідача. Отже, постанова суду апеляційної інстанції відповідає критерію обґрунтованості згідно з приписами частини п`ятої статті 236 ГПК України.

42. Доводи скаржника, викладені у пунктах 11, 17 цієї постанови колегія суддів відхиляє, оскільки їм вже надав належну оцінку суд апеляційної інстанції, який встановив, що позивач уточнював позовні вимоги, а також зменшував свої позовні вимоги в межах підготовчого засідання, що було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи. Також суд першої інстанції врахував і взяв до уваги клопотання про витребування доказів, пояснення позивача і розрахунок інфляційних втрат, які надавалися останнім під час розгляду справи по суті. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що посилання позивача на обмеження його процесуальних прав та на надання переваги доказам відповідача не відповідають обставинам справи, оскільки позивач звертався до суду із заявами, які суд першої інстанції приймав і позивач не був обмежений надавати усі необхідні для розгляду справи документи у встановлений процесуальним законом строк.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

44. Скаржник оскаржує рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції в повному обсязі. Разом з тим, рішення місцевого господарського суду апеляційний господарський суд скасував в частині стягнення інфляційних втрат і відмови у стягненні боргу і прийняв в цій частині нове рішення.

45. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 07.02.2019 в частині закриття провадження у справі і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

46. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 07.02.2019 в частині закриття провадження у справі і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 903/729/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил