ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" вересня 2019 р. Справа№ 910/24265/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

секретар судового засідання Мельничук О.С.

за участю представників сторін

від позивача - Майстренко О.М.,

від відповідача 1 - не з`явились,

від відповідача 2 - не з`явились,

від третьої особи 1 - не з`явились,

від третьої особи 2 - не з`явились,

від третьої особи 3 - не з`явились,

розглянувши матеріали заяви

Публічного акціонерного товариства «Азот»

про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року за виключними обставинами

у справі №910/24265/16 (суддя Борисенко І.І.)

За позовом Національного антикорупційного бюро України

до:

1. Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа"

2. Публічного акціонерного товариства «Азот»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»

треті особи, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -

1. Державне підприємство "Енергоринок"

2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Національне антикорупційне бюро України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" та Публічного акціонерного товариства "Азот" про визнання недійсним договору про переведення боргу №183-202 від 20.03.2015, укладеного між відповідачами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оспорюваний правочин укладено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави, а також з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про електроенергетику" та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі №910/24265/16 позов було задоволено повністю. Визнано недійсним договір про переведення боргу від 20.03.2015 №183-202, укладений між відповідачами. Окрім того, присуджено до стягнення з відповідачів на користь позивача по 689,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідачі звернулися до Київського апеляційного Господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі №910/24265/16 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Також, не погоджуючись з прийнятим рішення позивач звернувся до Київського апеляційного Господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі №910/24265/16 щодо не доведення позивачем суперечності договору про переведення боргу від 20.03.2015 №183-202 інтересам держави, шляхом викладення мотивувальної частини рішення в новій редакції з обґрунтуванням мотивів про суперечність названого договору інтересам держави. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі №910/24265/16 залишити без змін.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОМЕРЕЖА" та Публічного акціонерного товариства "Азот" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/24265/16 від 04.07.2017 залишити без задоволення, апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/24265/16 від 04.07.2017 змінити в мотивувальній частині та викласти мотивувальну частину в редакції даної постанови.

03.07.2019 року Публічне акціонерне товариство «Азот» подало до Північного апеляційного господарського суду заяву перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року за виключними обставинами.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Разіна Т.І., Кравчук Г.А.

08.07.2019 року листом з Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи №910/24265/16 для забезпечення розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року у справі №910/24265/16 за виключними обставинами.

02.09.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) надійшли матеріали справи №910/24265/16.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.09.2019, у зв`язку з відпусткою судді Разіної Т.І. та Кравчука Г.А., сформовано для розгляду матеріалів заяви Публічного акціонерного товариства «Азот» про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року за виключними обставинами у справі №910/24265/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 року матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Азот» про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року за виключними обставинами у справі №910/24265/16 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, відкрито апеляційне провадження за заявою Публічного акціонерного товариства «Азот» про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року за виключними обставинами у справі №910/24265/16 та призначено розгляд на 26.06.2019 року.

В судовому засіданні 26.09.2019 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні заяви. Представники відповідача 1, відповідача 2, третьої особи 1, третьої особи 2 та третьої особи 3 в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до частини 1 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, зокрема, є: встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Колегія суддів зазначає, що перегляд судового рішення за виключними обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є можливою лише за умови, коли рішення суду ще не виконано.

Тобто під час розгляду заяви про перегляд справи за виключними обставинами суди повинні встановити наявність обставин щодо невиконання або, навпаки, виконання судового рішення, яке є предметом перегляду. При цьому наявність фактів виконання судового рішення виключає можливість його перегляду на підставі пункту 1 частини 3 статті 320 ГПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову у цій справі є матеріально - правова вимога про визнання недійсним правочину, укладеного, на думку позивача, з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про електроенергетику" та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31 липня 1996 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 у справі №910/24265/16 позов було задоволено повністю. Визнано недійсним договір про переведення боргу від 20.03.2015 №183-202, укладений між відповідачами. Окрім того, присуджено до стягнення з відповідачів на користь позивача по 689,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОМЕРЕЖА" та Публічного акціонерного товариства "Азот" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/24265/16 від 04.07.2017 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/24265/16 від 04.07.2017 змінено в мотивувальній частині та викладено мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 року рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05 жовтня 2017 року у справі № 910/24265/16 залишено без змін.

Згідно зі статтями 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 1 статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії"). Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.

Набрання законної сили рішення суду виражає правову визначеність акта правосуддя та свідчить про його остаточність, обов`язковість та преюдиційність.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року, яка залишена без змін Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018, набрала законної сили.

Слід зауважити, що частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За змістом статті 236 цього Кодексу нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно з частиною 3 статті 207 ГК України виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

Із викладеного вбачається, що прийнявши рішення у цій справі шляхом задоволення позову господарські суди встановили факт відсутності прав і обов`язків та юридичних наслідків у певного кола осіб, а також припинення зобов`язання сторін із моменту укладення договору, який визнано недійсним. При цьому наказу на виконання такого рішення господарський суд не видає і виконавче провадження за цим рішенням не здійснюється (за винятком рішення у частині розподілу судових витрат), тому рішення про визнання договору недійсним є виконаним із моменту набрання ним законної сили.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Азот" про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року у цій справі, адже факт виконання судового рішення виключає можливість його перегляду на підставі пункту 1 частини 3 статті 320 ГПК України.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне акцентувати, що обставини, на які посилається заявник, як на виключні, не можуть вплинути на спірні правовідносини у цій справі, оскільки ці правовідносини виникли до прийняття Конституційним Судом України рішення від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 у справі № 3-294/2018 (3058/18).

Так, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", який визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019, за наявності підстав, передбачених законом, НАБУ надається право подавати до суду позови про визнання недійсними угод у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд", закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 24.12.1997 № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), № 3/690-97 частина 2 статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини 2 рішення Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 у справі № 3-294/2018 (3058/18) положення пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, положення пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII втратило чинність з 05.06.2019 та зворотної сили не має.

Слід зауважити, що згідно з частиною 3 статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З урахуванням зазначеного колегія суддів дійшла висновку, що положення пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII мали юридичну силу як на час подання позовної заяви, так і на час подання апеляційної скарги та касаційних скарг у справі № 910/24265/16.

Крім цього, слід зауважити, що постанову Київського апеляційного господарського суду у цій справі, яку просить переглянути заявник за виключними обставинами, прийнято 05.10.2017 року, тобто на час прийняття цього рішення діяли положення пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII, зміни в законодавстві відбулися після прийняття зазначеної постанови, а у Рішенні Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 у справі № 3-294/2018 (3058/18) не зазначено про надання зворотної сили/дії пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України".

Відповідно до частин 3 - 4 статті 325 ГПК України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на викладене, підстав для розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами не має, тому у її задоволенні слід відмовити.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні зазначеної заяви, а також ураховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з поданням такої заяви, суд покладає витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами на заявника.

Керуючись ст.ст. 41, 234, 235, 321, 322, 325 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Азот" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року за виключними обставинами у справі №910/24265/16.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 року у справі №910/24265/16 залишити в силі.

3. Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи №910/24265/16.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун