ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2019

Справа № 910/10133/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АйТі-Солюшнс" про стягнення 104 443,92 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АйТі-Солюшнс" про стягнення 104 443,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АйТі-Солюшнс" було прострочено виконання свого зобов’язання з поставки товару (комп’ютерного обладнання та приладдя) за Договором №9/1-19 про закупівлю товару від 29.01.2019, у зв'язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача пені у розмірі 36 214,92 грн., нарахованої за період з 18.03.2019 по 23.04.2019, та штрафу у розмірі 68 229,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.08.2019 було відкрито провадження у справі №910/10133/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки на подання заяв по суті справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 02.08.2019 була надіслана відповідачу на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (01004, м. Київ, вул. Крутий Узвіз, буд. 6/2А), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали та у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення №002 вручена відповідачу 08.08.2019.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

29.01.2019 між Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АйТі-Солюшнс" (постачальник) було укладено договір на закупівлю товару №9/1-19 (надалі – Договір), згідно п. 1.1 якого постачальник зобов’язується в термін протягом січня-квітня 2019 року включно передати у власність покупця за його письмовою заявкою комп’ютерне обладнання та приладдя (ДК 021:2015 код – 30230000-0), перелік якого визначений у Специфікації (Товар) у кількості, згідно із технічними характеристиками, ціною встановленими у Спеціфікації, що погоджуються сторонами і оформлюється як Додаток № 1 до Договору і є його невід’ємною частиною, а покупець – прийняти і оплатити такий Товар на умовах, визначених даним Договором.

У відповідності до п. 2.1. Договору ціна на Товар визначена у Специфікації (Додаток №1 до Договору, яка є невід’ємною його частиною) та загалом становить 1 478 580,00 грн.

Згідно пункту 2.3 Договору покупець здійснює попередню оплату за цим Договором у розмірі 50% відсотків від суми, зазначеної у рахунку-фактурі, що формується постачальником на підставі письмової заявки покупця та надається останньому протягом трьох робочих днів з моменту отримання такої заявки, протягом трьох банківських днів з моменту отримання від постачальника рахунку-фактури. Решта коштів сплачується покупцем протягом п’яти банківських днів з дати поставки Товару.

В пункті 3.3 Договору сторони погодили, що постачальник зобов’язується здійснити за свій рахунок поставку Товару на умовах DDP за адресою: м.Київ, вул. Смоленська, 10, відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010, протягом 45 (сорока п’яти) календарних днів з моменту отримання від покупця попередньої оплати за Товар згідно п. 2.3 Договору.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що датою поставки Товару є дата видаткової (товарно-транспортної тощо) накладної на Товар, що підписана уповноваженими представниками Сторін.

У пункті 5.5 Договору вказано, що у разі нездійснення поставки у встановлені строки та у визначених Договором обсягах, постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а в разі порушення термінів поставки більш ніж на 30 календарних днів – сплачує покупцю додатково штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару.

Відповідно до п. 9.1 Договору строк його дії встановлено до 31.12.2019.

Спір у справі виник у зв’язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем свого зобов’язання із поставки товару за Договором, у зв’язку з чим Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АйТі-Солюшнс" пеню у розмірі 36 214,92 грн., нараховану за період з 18.03.2019 по 23.04.2019, та штраф у розмірі 68 229,00 грн.

Укладений сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з умов Договору, зокрема п.п. 1.1, 2.1 та Специфікації (Додаток №1) відповідачем було взято на себе зобов’язання поставити позивачу комп’ютерне обладнання та приладдя (ДК 021:2015 код – 30230000-0).

Матеріалами справи підтверджується, що платіжним дорученням №219 від 31.01.2019 позивачем було здійснено попередню оплату у розмірі 739 290,00 грн. що становить 50% відсотків від суми, зазначеної у рахунку-фактурі СФ-00003915 від 30.01.2019 та платіжним дорученням №756 від 25.04.2019 остаточну оплату у розмірі 739 290,00 грн.

Приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у п. 3.3 Договору було визначено, що постачальник зобов’язується здійснити за свій рахунок поставку Товару на умовах DDP за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 10, відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010, протягом 45 (сорока п’яти) календарних днів з моменту отримання від покупця попередньої оплати за Товар згідно п.2.3 Договору, тобто до 18.03.2019 (17.03.2019 припадає на вихідний день – неділю, а тому згідно ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України строк виконання переноситься на перший робочий день).

Із наявних в матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що зобов’язання відповідача було виконано наступним чином:

- 22.02.2019 згідно видаткової накладної №55 на суму 453 540,00 грн.;

- 21.03.2019 згідно видаткової накладної №93 на суму 50 340,00 грн.;

- 24.04.2019 згідно видаткової накладної №129 на суму 974 700,00 грн.

Відтак, вбачається, що товар на суму 453 540,00 грн. згідно видаткової накладної №55 поставлено в межах визначеного Договором строку, а товар на суму 50 340,00 грн. з простроченням 2 дні (19.03.2019-20.03.2019) та товар на суму 974 700,00 грн. з простроченням 36 дні (19.03.2019-23.04.2019).

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по поставці товару у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У пункті 5.5 Договору сторонами було погоджено, що у разі нездійснення поставки встановлені строки та у визначених Договором обсягах, постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а в разі порушення термінів поставки більш ніж на 30 календарних днів – сплачує покупцю додатково штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару.

Здійснивши перерахунок 7% від суми вартості не поставленого товару понад 30 календарних днів (974 700,00 грн.), суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення штрафу розмірі 68 229,00 грн. за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за спірним Договором є правомірною.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Таким чином, за обрахунком суду, здійсненим з урахуванням встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов’язання (19.03.2019), визначеного у п. 5.5 Договору розміру пені (0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення) та визначеної позивачем кінцевої дати, до якої нараховується пеня – до 23.04.2018, обґрунтованим розміром пені, яка підлягає стягненню з відповідача, є 35 189,20 грн.

В іншій частині заявлена до стягнення позивачем пеня у розмірі 1 025,04 грн. (36 214,92 грн. – 35 189,88 грн.) обрахована з невірним визначенням дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов’язання (в тому числі, у зв’язку з неврахуванням положень ст. 254 Цивільного кодексу України), а тому стягненню не підлягає.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме правомірним буде стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АйТі-Солюшнс" на користь Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" штрафу у розмірі 68 229,00 грн. та пені у розмірі 35 189,88 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АйТі-Солюшнс" (01004, м. Київ, вул. Крутий Узвіз, буд. 6/2А; ідентифікаційний код 38239436) на користь Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, буд. 14; ідентифікаційний код 20015794) штраф у розмірі 68 229 (шістдесят вісім тисяч двісті двадцять дев’ять) грн. 00 коп., пеню у розмірі 35 189 (тридцять пять тисяч сто вісімдесят дев’ять) грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі 1 902 (одна тисяча дев’ятсот дві) грн. 15 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя                                                                                                               Р.В. Бойко