ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Справа№ 910/5697/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Мальченко А.О.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Берегової Н.М.;

представники сторін не з`явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний Контент Центр"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019

у справі № 910/5697/19 (суддя: Підченко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний Контент Центр"

до Приватного підприємства "Нью ТВ"

про стягнення 14 480, 43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Національний Контент Центр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного підприємства (далі - ПП) "Нью ТВ" про стягнення заборгованості в сумі 12 000,00 грн., 3% річних в сумі 193, 81 грн., інфляційного збільшення боргу в сумі 627, 54 грн. та пені в сумі 1 659, 08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач систематично порушував умови субліцензійного договору № 894-ІРТV/18 від 16.04.2018 в частині оплати винагороди за надані права, у зв`язку із чим виникла заборгованість перед позивачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 у задоволенні позовних вимог ТОВ "Національний Контент Центр" відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження направлення відповідачеві актів надання-використання прав протягом дії Субліцензійного договору та в обумовлені сторонами терміни, що за умовами п.3.5 Договору є засвідченням факту виконання умов Договору з боку позивача і зумовлює, у свою чергу, настання обов`язку у відповідача щодо прийняття актів або надання мотивованої відмови від їх підписання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Національний Контент Центр" 14.08.2019 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 у справі №910/5697/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Національний Контент Центр" у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, на думку скаржника, оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі зазначив про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що за умовами договору відправлення актів позивачем відповідачеві з повідомленням про вручення або цінним листом (тобто так, щоб лист можна було відстежити) є необов`язковим, зазначивши що акти направлялися відповідачеві за допомогою простого листа, а також те що субліцензіат і так знав про необхідність сплати ним платежів на користь ліцензіата та користування правами відповідно до умов договору.

Одночасно скаржник порушив клопотання про поновлення строків на звернення з апеляційною скаргою, яке обґрунтоване тим, що повний текст рішення складено і підписано 15.07.2019, а отримано скаржником 22.07.2019 (згідно роздруківки з офіційного сайту Укрпошти).

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 20.08.2019 апеляційна скарга ТОВ "Національний Контент Центр" у справі № 910/5697/19 передана на розгляд складу колегії суддів: головуючий суддя Верховець А.А., судді: Остапенко О.М., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Національний Контент Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 у справі № 910/5697/19 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України (не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі), надано заявнику строк на усунення недоліків скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, а також вказано спосіб усунення таких недоліків.

02.09.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) від ТОВ "Національний Контент Центр" надійшла заява від 29.08.2019 під №199/08 (на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2019), до якої скаржником додано платіжне доручення №33 від 29.08.2019 на суму 2 643,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі №910/5697/19 клопотання ТОВ "Національний Контент Центр" про поновлення строку задоволено; відновлено пропущений строк для подачі апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 у справі №910/5697/19; відкрито апеляційне провадження; cправу призначено до розгляду на 01.10.2019.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу. Про дату та час судового засідання учасники процесу були повідомлені належним чином шляхом направлення ухвали суду за адресами державної реєстрації (відповідач).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача та апелянта.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 16.04.2018 між ТОВ "Національний Контент Центр" (за договором - Ліцензіат) та ТОВ "Нью ТВ" (за договором - Субліцензіат) уклали субліцензійний договір №894-IPTV/18 (надалі по тексту - Договір), за яким (п. 1.1. Договору) Ліцензіат надає Субліцензіату невиключие майнове право на використання телепрограм шляхом Ретрансляції в Телемережі в ІРТV форматі/форматі Інтернет телебачення мовлення на Території в межах строку дії Договору.

Права, що надаються Субліцензіату згідно даного Договору, надаються без передачі права власності, володіння, відчуження або будь-якого іншого подібного розпорядження Телепрограмою (п.1.2. Договору).

За умовами п. 3.1. Договору, за використання прав, наданих відповідно до пункту 1.1. Договору, Субліцензіат сплачує Ліцензіату щомісячну Винагороду (роялті) у розмірі 1 500,00 грн. (Одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок), без ПДВ (як операція, що не є об`єктом оподаткування ПДВ згідно абз. 2 п. п. 196.1,6. п. 196.1. ст. 196 Податкового кодексу України та відповідно до п. п. 14.1,225 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 3.2. Договору Сторони погодили, що винагорода (роялті) за звітний місяць зазначена у п. 3,1. Договору виплачується Субліцензіатом на підставі рахунку Ліцензіата або даного Договору, шляхом перерахування коштів у повному обсязі на поточний рахунок Ліцензіата не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця, який іде за звітним.

При цьому відповідно до п. 3.5 Договору, Сторони зобов`язуються щомісячно оформлювати та підписувати відповідний двосторонній Акт надання-використання права (далі - Акт), який є засвідченням факту виконання умов Договору. Акт датується останнім числом звітного місяця і надсилається Ліцензіатом Субліцензіату не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним. Субліцензіат зобов`язується протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання Акту, повернути підписаний Акт Ліцензіату або надати письмові мотивовані заперечення щодо підписання даного акту. У випадку, коли Ліцензіат протягом вказаного строку не отримує від Субліцензіата підписаного акту, або мотивованої відмови, в день закінчення вказаного строку такий акт вважається прийнятим Субліцензіатом, права належно наданими та використаними без зауважень, а винагорода (роялті) підлягає виплаті.

Пунктом 7.1. Договору Сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з 01 травня 2018 року і діє до 31 грудня 2018 року.

При цьому, за умовами п.7.2. Договору, даний Договір може бути достроково розірваний за ініціативою кожної із Сторін за умови письмового повідомлення іншої Сторони про намір розірвання Договору не менш, ніж за 30 (тридцять) календарних днів до передбаченої дати розірвання. Договір вважається розірваним з дати, вказаної Стороною у відповідному повідомленні, і не потребує підписання Сторонами будь-яких додаткових документів. Повідомлення про розірвання Договору направляється цінним листом з повідомленням про вручення.

Так, за своєю правовою природою між позивачем та відповідачем укладено ліцензійний договір та при цьому Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 1109, 1100 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України), він вважається укладеним та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Відповідно до положень ст. 1110 ЦК України, ліцензійний договір укладається на строк, встановлений договором, який повинен спливати не пізніше спливу строку чинності виключного майнового права на визначений у договорі об`єкт права інтелектуальної власності.

Ліцензіар може відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення ліцензіатом встановленого договором терміну початку використання об`єкта права інтелектуальної власності. Ліцензіар або ліцензіат можуть відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення другою стороною інших умов договору.

У разі відсутності у ліцензійному договорі умови про строк договору він вважається укладеним на строк, що залишився до спливу строку чинності виключного майнового права на визначений у договорі об`єкт права інтелектуальної власності, але не більше ніж на п`ять років. Якщо за шість місяців до спливу зазначеного п`ятирічного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на невизначений час. У цьому випадку кожна із сторін може в будь-який час відмовитися від договору, письмово повідомивши про це другу сторону за шість місяців до розірвання договору, якщо більший строк для повідомлення не встановлений за домовленістю сторін.

Таким чином, з урахуванням умов п. 7.2. Договору та враховуючи те, що суду не надано доказів на підтвердження надання Сторонами відповідного повідомлення на адресу іншої сторони про припинення протягом місяця до завершення строку дії договору, строк дії договору слід вважати з 01.05.2018 по 31.12.2018.

Водночас, виходячи зі змісту п. 3.5. Договору, факт виконання Договору Сторонами, тобто надання позивачем, як ліцензіатом та отриманням відповідачем, як субліцензіатом, прав на використання телепрограм за відповідний місяць, підтверджується актом надання-використання права, що датується останнім числом кожного звітного місяця протягом дії Договору. При цьому, позивач прийняв на себе зобов`язання із надсилання відповідачеві такого акту не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, а відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо його підписання, або надання мотивованої відмови від підписання протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня його отримання.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Тобто обов`язок відповідача щодо підписання, або відмови від підписання Актів кореспондується з обов`язком позивача своєчасно надсилати відповідачеві підписаній зі свого боку екземпляр акту кожного місяця, протягом 15 днів від останнього дня такого місяця протягом терміну дії Договору.

Позивач, у свою чергу, мотивуючи позовні вимоги, вказує на те, що він щомісяця направляв на адресу відповідача акти надання-використання прав в кількості 8 штук по два екземпляри кожен, а саме - №894-5-IPTV від 31.05.2018, №894-6-IPTV від 30.06.2018, №894-7-IPTV від 31.07.2018, №894-8-IPTV від 31.08.2018, №894-9-IPTV від 30.09.2018, №894-10-IPTV від 31.10.2018, №894-11-IPTV від 30.11.2018, №894-12-IPTV від 31.12.2018, по одному для кожної Сторони Договору, в період з травня по грудень 2018 року, а відповідач не підписав та не повернув позивачеві дані акти.

При цьому позивач вказує на те, що відповідач не надав мотивовані заперечення щодо підписання Актів, не надав жодного обґрунтованого пояснення чому не виплачує винагороду за Договором та чому не повернув підписаних зі своєї сторони актів прийому-передачі прав.

Між тим, статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом із тим, в силу приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того факту, що позивачем, відповідно до умов п. 3.5. Договору в період з травня по грудень 2018 року надсилалися відповідачеві зазначені вище Акти протягом 15 днів від останнього дня кожного місяця.

Надсилання позивачем на адресу відповідача претензії №49/03 від 27.03.2019, в якій позивач також просив відповідача підписати та повернути акти прийому-передачі прав за період з травня по грудень 2018 року не засвідчує факт надання позивачем відповідачеві Актів відповідно до умов п. 3.5. Договору, чим кореспондується обов`язок відповідача щодо підписання Актів або відмови від їх підписання.

За змістом приписів ст. ст. 74, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження направлення відповідачеві актів надання-використання прав протягом дії Договору та в обумовлені Сторонами терміни, що за умовами п. 3.5 Договору є засвідченням факту виконання умов Договору з боку позивача і зумовлює, у свою чергу, настання обов`язку у відповідача щодо прийняття актів або надання мотивованої відмови від їх підписання.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не доведено того, що його права, за захистом яких він звернувся до суду порушені з боку відповідача, а відтак - вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12 000,00 грн., а також 3% річних в сумі 193, 81 грн., інфляційного збільшення боргу в сумі 627, 54 грн. та пені в сумі 1 659, 08 грн., як похідних від вимог про стягнення суми заборгованості в сумі 12 000, 00 грн., є необґрунтованими, у зв`язку із чим у позові слід відмовити в повному обсязі.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 у справі № 910/5697/19 - у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний Контент Центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 у справі № 910/5697/19 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 у справі № 910/5697/19 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5697/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Cторони мають право оскаржити постанову до Верховного суду в порядку, передбаченому ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови виконано 04.10.2019.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді А.О. Мальченко

О.М. Остапенко