ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" вересня 2019 р.Справа № 922/5305/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх.№19704 від 15.08.2019 року) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс", м. Харків, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , м. Харків
про стягнення 149952,08 Євро
за участю представників:

стягувача Гур`єва М.В., довіреність б/н від 02.01.2019 року;

боржника (скаржника) не з`явився,

ВДВС Пікули В.Ю., довіреність № 26 від 27.12.2018 року;

третьої особи не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2019 року до господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" надійшла скарга на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №19704), в якій боржник просить суд:

- поновити строк на подання скарги та прийняти її до розгляду;

- визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пікули В.Ю. по проведенню оцінки майна, а саме: земельної ділянки кадастровий номер: :02:057:0008 площею 0,1653 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 Лубни АДРЕСА_3 , та будівлі заводоуправління літ. "А-2" площею 1 385,8 кв. м., в тому числі складові частини: прибудова "а", прибудова "1,а", прибудова "3,а", крильце "3,а", крильце "4,а", підвал, площею 62,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Антекс" (ТОВ "Антекс", );

- визнати протиправною оцінку майна згідно Звіту про оцінку майна № 25/19 від 10.06.2019 року, а саме: земельної ділянки кадастровий номер: :02:057:0008 площею 0,1653 га, що розташована за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Комунарівська, АДРЕСА_3 , та будівлі заводоуправління літ. "А-2" площею 1 385,8 кв. м., в тому числі складові частини: прибудова "а", прибудова "1,а", прибудова "3,а", крильце "3,а", крильце "4,а", підвал, площею 62,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , м АДРЕСА_4 Лубни АДРЕСА_5 вул АДРЕСА_3 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Антекс" (ТОВ "Антекс", ), виконаного: ФОП ОСОБА_2 Р.О ОСОБА_3 , ФОП Зіненко О.В.; ОСОБА_4 , керівником-засновником ТОВ "Юридична агенція центру нерухомості та технічної інвентаризації "Нео-Формат" ОСОБА_5 С.О ОСОБА_3 , станом на 10.06.2019;

- визнати незаконною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23.04.2019 року у виконавчому провадженні № 52429254, що винесена головним державним виконавцем Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Поліщук В.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2019 року скаргу залишено без руху.

06.09.2019 року скаржник, на виконання вимог зазначеної ухвали, надав витребувані судом документи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.09.2019 року розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 16.09.2019 року на 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.09.2019 року розгляд скарги відкладено на 20.09.2019 року на 11:00 год.

Представник скаржника (боржника) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - ВДВС) у судовому засіданні 20.09.2019 року надав відзив на скаргу, відповідно до якого проти задоволення скарги заперечував.

Представник стягувача у судовому засіданні 20.09.2019 року проти надав відзив на скаргу, відповідно до якого проти задоволення скарги заперечував.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи визначений ст. 342 ГПК України десятиденний строк для розгляду скарги та належне повідомлення всіх учасників судового процесу про розгляд скарги судом, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд установив, що рішенням господарського суду Харківської області від 18.07.2016 року у справі №922/5305/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" (боржник) на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (стягувач) заборгованість за кредитною лінією - 149952,08 Євро, що відповідно до курсу, встановленого НБУ станом на день подання позову складає 3579619,32 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" судовий збір в сумі 53694,29 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17 серпня 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2016 по справі №922/5305/15 залишено без змін. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" на користь Державного бюджету України 59063,72 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2016 року у даній справі було видано відповідні накази від 26.08.2016 року.

30.09.2016 року державним виконавцем ВДВС було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення господарським судом Харківської області по справі № 922/5305/15 про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 149952,08 Євро, що за офіційним обмінним курсом НБУ, станом на день подання позову складало 3579619,32 грн.

07.05.2019 року державним виконавцем ВДВС винесено постанову про опис майна боржника та постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

23.07.2019 року боржник отримав поштою повідомлення за вих. № 52429254/7 від 09.07.2019 року за підписом державного виконавця ВДВС Пікули В.Ю., яким ВДВС повідомив боржника, що за звітом про оцінку майна № 25/9 від 10.06.2019 року вартість його майна:

- земельної ділянки кадастровий номер: :02:057:0008 площею 0,1653 га, що розташована за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Комунарівська, буд. 13/27, становить 224081,00 грн.;

- будівлі заводоуправління літ. "А-2" площею 1385,8 кв. м., в тому числі складові частини: прибудова "а", прибудова "1,а", прибудова "З,а", крильце "З,а", крильце "4,а", підвал площею 62,6 кв.м., що розташована за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Комунарівська, буд. 13/27, становить 181019,00 грн. (далі - нерухоме майно).

Боржник вважає вищевказаний звіт незаконним, оскільки, на його думку, оцінювачі не були попереджені про кримінальну відповідальність, оцінку було проведено без фактичного ознайомлення з майном (особистого огляду), яке є предметом оцінки, що є порушенням Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та положень Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", які є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників стягувача та ВДВС, оцінивши надані сторонами докази, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з таких підстав.

За змістом положень статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами 1-2 статті 18 Закону України виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначений статтею 74 Закону.

Положення частини четвертої статті 74 Закону кореспондуються зі статтею 339 ГПК України відповідно до якої, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За змістом ст. 57 Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

За змістом частини 1 статті 10 і частини 1 статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною 2 якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у разі неналежного виконання (зокрема, недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

З викладеного вбачається, що за змістом статей 12, 33 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Аналогічну правову позицію наведено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.03.2018 року у справі №914/881/17 (провадження №12-18гс18) та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року у справі №711/650/13-ц (провадження №61-1186св17).

Заперечуючи щодо визначення вартості майна боржник зазначає, що визначена звітом вартість майна є заниженою, оскільки оцінювач не здійснював безпосередній огляд нерухомого майна. Між тим, вимогами законодавства передбачено самостійність експерта у виборі методів оцінки майна. Виходячи з обставин конкретного дослідження суб`єктом оціночної діяльності обрано порівняльний та методичний методи оцінки, що є його правом та відповідає вимогам закону.

Окрім цього, у частині п`ятій статті 57 Закону передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз статті 57 Закону свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 травня 2019 року у справі №2-79/11.

Суд встановив, що дії державного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону, враховуючи те, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, державний виконавець діяв відповідно до положень Закону.

Щодо посилань боржника на те, що державним виконавцем не попереджено оцінювача про кримінальну відповідальність, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 постанови державного виконавця від 07.05.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, ФО-П Решетняка Р.О. (суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання) попереджено про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків підчас здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

Пунктом 59 Постанови КМ України, от 10.09.2003, № 1440 "Про затвердження Національного стандарту №1 "Загальні принципи оцінки майна і майнових прав"", передбачено, що звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Документи та інші інформаційні матеріали, зібрані оцінювачами в процесі проведення оцінки майна, разом із звітом про оцінку майна зберігаються в архіві суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання не менше ніж п`ять років, якщо інше не встановлено договором на проведення оцінки майна.

Зі змісту звіту №25/19 про оцінку майна від 10.06.2019 року вбачається, що ФО-П Решетняк ОСОБА_6 виконав оцінку, про що міститься його підпис на висновку про незалежну оцінку майна та відбиток його печатки.

Отже, звіт оцінювача відповідає стандартам проведення висновку про незалежну оцінку майна і твердження боржника про неналежне повідомлення оцінювача про кримінальну відповідальність є необґрунтованими.

Щодо тверджень боржника про те, що державним виконавцем не було об`єднано виконавчі провадження, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 30 Закону передбачено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до п. 14. розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом МЮУ №512/5 від 02.04.2012 року передбачено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову (абз. 1).

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи (абз. 4).

Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження (абз. 5).

У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів (абз. 6).

Із системного аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що об`єднання виконавчих проваджень відбувається виключно у разі виконання кількох рішень про стягнення коштів.

Водночас, виконавче провадження № 47887410 відкрите ДВС ГТУЮ у Полтавській області з виконання виконавчого напису нотаріуса № 2195 від 22.04.2015 року на Іпотечному договорі (звернення стягнення на майно), в свою чергу виконавче провадження 52429254 відкрите у ВДВС на підставі наказу суду №922/5305/15 від 26.08.2016 року щодо стягнення коштів.

За таких обставин, зазначені виконавчі провадження не могли бути об`єднані так як це не передбачено законодавством, а тому твердження боржника про те, що всі постанови та рішення винесені державними виконавцями ВДВС у виконавчому провадженні № 52429254 є не чинними в силу Закону, є непереконливими та спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи викладене вище, суд констатує, що боржником не надано доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, а тому у задоволенні скарги відмовляє.

На підставі статей 1, 18, 57, 74 Закону України "Про виконавче провадження", статей 3, 10, 11, 32, 33, 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та керуючись ст. ст. 231, 232-234 господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх.№19704 від 15.08.2019 року) у справі №922/5305/15 відмовити.

Відповідно до ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 24.09.2019 року.

Суддя О.В. Смірнова