ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.10.2019 Справа № 908/2719/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» № 114/5-163946 від 16.09.2019 (вх. № 2908/08-07/19 від 30.09.2019) про вжиття заходів забезпечення позову

За позовом: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (юридична адреса: 01010, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9; поштова адреса: 73003, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 63; )

До відповідача: Фізичної особи - підприємця Снадчука Геннадія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за кредитним договором № R305653/10892/519894 від 07.03.2019 у розмірі 94 160,21 грн.,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

30.09.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» № 114/5-163946 від 16.09.2019 (вх. № 2908/08-07/19 від 30.09.2019) до фізичної особи - підприємця Снадчука Геннадія Анатолійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором № R305653/10892/519894 від 07.03.2019 у розмірі 94 160,21 грн.

30.09.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Також, 30.09.2019 від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до суду надійшла заява № 114/5-163946 від 16.09.2019 (вх. № 2908/08-07/19 від 30.09.2019) про забезпечення позову.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2019 вказану заяву розподілено судді Проскурякову К.В.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування забезпечення позову заявник посилається на те, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до фізичної особи - підприємця Снадчука Геннадія Анатолійовича про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № R305653/10892/519894 від 07.03.2019 у розмірі 94 160,21 грн. Зазначене пов`язано з тим, що ФОП Снадчук Г.А. порушив умови вказаного кредитного договору в частині щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитним договором № R305653/10892/519894 від 07.03.2019.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» посилається на те що обставини, які виникли між сторонами, вказують на неплатоспроможність ФОП Снадчука Г.А. , та в разі задоволення позову, фактичне виконання рішення суду буде неможливим, оскільки під час розгляду справи ФОП Снадчук Г.А. може відчужити належне йому на праві власності нерухоме майно. Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно позичальника - ФОП Снадчука Геннадія Анатолійовича АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ), яка належить йому на праві власності, а саме на житловий будинок, загальною площею 81,1 кв. м., який заходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

За змістом ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р. № 16 вказано, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За змістом ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Як передбачає ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В той же час, відповідно до заяви про забезпечення позову та інших матеріалів позивачем жодними доказами не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме, позивачем разом із заявою про забезпечення позову не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду такі як:

- реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації;

- витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем;

- довідка про відсутність грошових коштів у банківських установах;

- укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо.

Посилання у заяві про забезпечення позову на порушення умов кредитного договору в частині щомісячного погашення заборгованості саме по собі не є доводами в підтвердження неплатоспроможності відповідача.

Позиція Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» викладена у заяві, а саме - нездійснення щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсутність відповіді на претензію про сплату заборгованості не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від визнання чи невизнання Відповідачем позовних вимог, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, не можуть бути підставою для забезпечення позову доводи позивача про зловживання відповідачем процесуальними правами, ухилення останнього від виконання зобов`язань за спірним договором, оскільки на час звернення із заявою про забезпечення позову ці доводи не є достовірно встановленими фактами, вони потребують дослідження, перевірки та оцінки під час розгляду самої позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову, оскільки є безпосереднім предметом позову.

Тому, не можна розглядати твердження заявника як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову, зокрема в сумі, що заявлена до стягнення.

Крім цього, як зазначає АТ «Райффайзен Банк Аваль», в прохальній частині позовної заяви до стягнення з ФОП Снадчука Г . А . вказані суми основної заборгованості за кредитом у розмірі 87 041,60 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 7 118,61 грн., проте у заяві про забезпечення позову заявник просить суд накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 81,1 кв. м., який заходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль», предметом позову є стягнення грошових коштів, а не витребування майна, в даному випадку - житлового будинку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в матеріалах заяви відсутні:

- будь-які докази ухилення Відповідача від виконання зобов`язання до пред`явлення цієї заяви та відповідного позову до суду;

- докази того, що у Відповідача відсутні будь-які грошові кошти на рахунках у банківських установах;

- докази того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок, що належать Відповідачеві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Саме лише посилання в заяві позивача про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи одстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно з абз. 1 ч. 6, ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

З урахуванням викладеного, оскільки відсутні підстави для забезпечення позову станом на час розгляду цієї заяви, суд відмовляє в задоволенні заяви № 114/5-163946 від 16.09.2019 (вх. № 2908/08-07/19 від 30.09.2019) про забезпечення позову з покладенням судових витрат в цій частині на позивача.

Керуючись ст.ст. 137, 139, 140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» № 114/5-163946 від 16.09.2019 (вх. № 2908/08-07/19 від 30.09.2019) про забезпечення позову - відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.