ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/8428/18

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючий, Васьковського О.В., Огородніка К.М.

за участі секретаря судового засідання Сотник А.С.

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрщеббуд»,

ліквідатор ТОВ «Укрщеббуд» арбітражний керуючий Реверук П.К. - не з`явився,

кредитор - Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит»,

представник кредитора - не з`явився,

кредитор - ОСОБА_3,

представник кредитора - Кишковський О.В., адвокат (довіреність від 12.09.2018),

кредитор - ОСОБА_4 ,

представник кредитора - Кишковський О.В., адвокат (довіреність від 14.08.2018),

кредитор - ОСОБА_5,

представник кредитора - Кишковський О.В., адвокат (довіреність від 06.09.2018),

кредитор - ОСОБА_6,

представник кредитора - Кишковський О.В., адвокат (довіреність від 14.08.2018),

кредитор - Головне управління ДФС у м. Києве,

представник кредитора - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Національний кредит»

на постанову Господарського суду міста Києва від 16.01.2019

у складі судді: Івченко А.М.,

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019

у складі колегії суддів: Доманської М.Л. (головуючий), Отрюха Б.В., Верховця А.А.

у справі за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрщеббуд»

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрщеббуд» (далі - ТОВ «Укрщеббуд», боржник) звернувся до суду з заявою про порушення справи про своє банкрутство, в порядку ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2018:

відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Укрщеббуд»;

введено мораторій на задоволення вимог кредиторів;

введено процедуру розпорядження майном ТОВ «Укрщеббуд»;

оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Укрщеббуд»;

призначено розпорядником майна ТОВ «Укрщеббуд» арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича;

визначено дату проведення попереднього судового засідання на 26.09.2018.

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 (залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019), зокрема, визнані кредиторами у справі № 910/8428/18 по відношенню до боржника:

- ОСОБА_3 в розмірі 20 451 777,66 грн., з яких: 3 524,00 грн. - перша черга; 20 448 253,66 грн. - четверта черга;

- ОСОБА_4 в розмірі 7 825 659,43 грн., з яких: 3 524,00 грн. - перша черга; 7 822 135,43 грн. - четверта черга;

- ОСОБА_5 в розмірі 603 524,00 грн., з яких: 3 524,00 грн. - перша черга; 600 000,00 грн. - четверта черга;

- ОСОБА_6 в розмірі 15 025 110,50 грн., з яких: 3 524,00 грн. - перша черга; 15 021 586,50 грн. - четверта черга;

- Головне управління ДФС у м. Києві в розмірі 3 524,00 грн. - перша черга;

- Публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» в розмірі 8 782 119,97 грн., з яких: 3 524,00 грн. - перша черга; 8 778 595,97 грн. - шоста черга.

Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ «Банк національний кредит» на суму 184 712 397,01 грн., як забезпечені заставою вимоги.

Затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Укрщеббуд».

Зобов`язано розпорядника майна боржника протягом 10-ти днів повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та провести відповідні збори.

Зобов`язано розпорядника майна боржника надати суду протокол зборів кредиторів боржника, на яких обрано комітет кредиторів боржника, а також протокол засідання комітету кредиторів, на якому вирішено питання про відкриття ліквідаційної процедури або процедури санації боржника, призначення ліквідатора або керуючого санацією боржника, інше.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

4. Постановою Господарського суду міста Києва від 16.01.2019:

припинено процедуру розпорядження майном ТОВ «Укрщеббуд»;

припинено повноваження розпорядника майна ТОВ «Укрщеббуд» арбітражного керуючого Реверука П.К.;

визнано банкрутом ТОВ «Укрщеббуд»; відкрито ліквідаційну процедуру;

призначено ліквідатором банкрута ТОВ «Укрщеббуд» арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича;

підприємницьку діяльність банкрута завершено;

вирішено інші процесуальні питання.

5. Постанова мотивована тим, що строк процедури розпорядження майном у даній справі про банкрутство ТОВ «Укрщеббуд» закінчився 09.11.2018, виконуючи обов`язки розпорядника майна боржника, арбітражним керуючим Реверуком П.К. не було виявлено активів боржника, за рахунок яких можливо повністю погасити наявний у боржника борг перед кредиторами, пропозицій щодо укладення мирової угоди або санації боржника до господарського суду і до боржника не надходило; згідно висновку фінансово-господарського стану підприємства боржника за три роки (з 2015 по 2018) пасиви у розмірі 281 310 184,16 грн. (з них 184 712 397,01 грн. забезпечені заставою вимоги), значно перевищують активи підприємства-боржника - 11 267 644,00 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

6. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 апеляційну скаргу ПАТ "Банк Національний кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит" Волкова О.Ю. залишено без задоволення, постанову Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі № 910/8428/18 - без змін.

7. Погоджуючись з постановою суд першої інстанції та враховуючи встановлені обставини у справі, апеляційний суд вказав на те, що господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність всіх передбачених законом підстав у суду з власної ініціативи припинити процедуру розпорядження майном боржника, визнати боржника - ТОВ «Укрщеббуд» банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Не погодившись із постановою суду першої інстанції від 16.01.2019 та постановою апеляційного господарського суду від 27.05.2019, ПАТ «Банк Національний кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит" Волкова О.Ю. звернулося із касаційною скаргою до Верховного суду про скасування судових рішень, з вимогою постановити нове рішення, яким закрити провадження у справі про банкрутство.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/8428/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковського О.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2019.

10. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.07.2019 Клопотання ПАТ «Банк Національний кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит" Волкова О.Ю. про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження задоволено, поновлено скаржнику строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі № 910/8428/18 за касаційною скаргою ПАТ «Банк Національний кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит" Волкова О.Ю., датою проведення судового засідання визначено 17.09.2019.

11. 23.08.2019 до Верховного Суду від ліквідатора ТОВ «Укрщеббуд» арбітражного керуючого Реверука П.К. надійшов Відзив на касаційну скаргу, з запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

12. 16.09.2019 до Суду надійшло Клопотання ПАТ «Банк Національний кредит» про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибуття до призначеного судового засідання повноважного представника Банку, з підстав його участі 17.09.2019 у судовому засіданні Київського апеляційного суду.

Ураховуючи приписи ст. 306 ГПК України (щодо строків розгляду касаційної скарги), висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", те, що явка учасників справи в суд касаційної інстанції не визнавалася обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Верховний Суд у складі колегії дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представника ПАТ «Банк Національний кредит».

13. 16.09.2019, електронною поштою, до Верховного Суду від арбітражного керуючого Реверука П.К. надійшло Клопотання про розгляд даної справи без участі арбітражного керуючого.

14. В засіданні суду представник кредиторів ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проти вимог та доводів скаржника заперечив з підстав їх необґрунтованості, просив Суд постанову господарського суду міста Києва від 16.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у цій справі залишити без змін.

15. Інші учасники судового процесу в судове засідання 17.09.2019 повноважних представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги сторони були повідомлені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представників учасників судового процесу, які не з`явились.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит»)

16. В обґрунтування заявлених вимог, скаржник вказує на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а також вказує на те, що судами неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, допущено невідповідність висновків, викладених в оскаржених рішеннях, обставинам справи, не розглянуто судами вимогу Банку щодо закриття провадження у справі.

17. Скаржник доводить, що рішення щодо введення ліквідаційної процедури прийнято з урахуванням неактуального балансу підприємства.

18. На переконання скаржника колегія суддів у складі: Доманська М.Л., Отрюх Б.В., Верховець А.А. повинні були заявити самовідвід під час розгляду апеляційної скарги.

Доводи ліквідатора ТОВ «Укрщеббуд»

(арбітражного керуючого Реверука П.К.)

19. Арбітражний керуючий у Відзиві на касаційну скаргу (№02-63/37 від 20.08.2019) доводить:

- збори кредиторів не відбулись у зв`язку з неявкою учасників справи, відтак, твердження скаржника в цій частині, є безпідставними;

- все нерухоме майно є предметом забезпечення Банку, воно не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог Банку на суму 184 712 397, 01 грн., загальна вартість майна банкрута складає 109 874 663, 00грн., вимоги інших кредиторів складають 52 688 191, 56грн.;

- станом на 16.01.2019 комітетом кредиторів не було прийняте жодне рішення, передбачене ст. 27 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

21. Щодо суті касаційної скарги

За приписами ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону про банкрутство, відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Процедури банкрутства, за приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мають строковий характер. Відтак, всі учасники провадження у справі про банкрутство, мають належним чином користуватися наданими Законом правами та власними повноваженнями сприяти дотриманню визначених Законом про банкрутство строків судових процедур, задля зменшення негативних наслідків надмірної тривалості цих процедур як для кредиторів так і боржника.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто п`ятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом десяти днів після винесення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду розпорядник майна письмово повідомляє кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону про банкрутство розпорядник майна зобов`язаний: розглядати заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли в установленому цим Законом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; вживати заходів для захисту майна боржника; аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; скликати збори кредиторів та організовувати їх проведення; надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника; не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість; брати участь у розробці плану санації у випадках, передбачених цим Законом, та за можливості проведення санації боржника розробити разом з боржником не пізніше двох місяців від дня порушення провадження у справі про банкрутство план санації боржника та подати його на розгляд комітету кредиторів; виконувати інші повноваження, що передбачені цим Законом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 (якою був затверджений реєстр вимог кредиторів), зокрема, зобов`язано розпорядника майна боржника протягом 10-ти днів повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та провести відповідні збори; зобов`язано розпорядника майна боржника надати суду протокол зборів кредиторів боржника, на яких обрано комітет кредиторів боржника, а також протокол засідання комітету кредиторів, на якому вирішено питання про відкриття ліквідаційної процедури або процедури санації боржника, призначення ліквідатора або керуючого санацією боржника.

Як встановлено судом першої інстанції, розпорядником майна боржника було направлено на адреси учасників провадження у справі запрошення на збори кредиторів з метою формування представницьких органів боржника, однак, збори кредиторів не відбулися у зв`язку з неявкою конкурсних кредиторів.

Враховуючи такі обставини, строки зазначені у Законі про банкрутство, встановивши, що пасиви значно перевищують активи підприємства-боржника, заяв від потенційних інвесторів щодо оздоровлення фінансового становища боржника не надходило, місцевий господарський суд (з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції) дійшов висновку щодо необхідності введення процедури ліквідації та визнання боржника банкрутом.

З цього приводу колегія суддів вважає необхідним вказати наступне.

Процедури банкрутства реалізуються за активної участі та ініціативи боржника та кредиторів, які є зацікавленими особами в їх результатах та ефективності, під контролем суду, який має забезпечити дотримання вимог закону та забезпечити рух провадження у справі про банкрутство.

Представницькими органами конкурсних кредиторів, згідно з Законом про банкрутство, є збори і комітет кредиторів. Їхнє завдання полягає у формуванні єдиної думки, інтересу всіх кредиторів. Першим кроком до формування представницьких органів кредиторів є проведення перших загальних зборів кредиторів, які формують чисельний і персональний склад комітету кредиторів.

Перші збори кредиторів вважаються повноважними, якщо на них присутні кредитори, що мають не менше ніж дві третини голосів (ч. 2 ст. 26 Закону про банкрутство). Неможливість зібрати кредиторів з відповідною кількістю голосі не є перешкодою для ініціювання розпорядником майна наступних зборів, які вважаються повноважними у разі присутності на них кредиторів, що мають більше половини голосів (ч. 2 ст. 26 Закону про банкрутство).

Неможливість провести збори свідчать або про відсутність зацікавленості у певної кількості кредиторів в участі у справі про банкрутство боржника, або ж про зловживання кредиторами наданим їм правом.

При цьому, слід зауважити, що доказів повторного скликання зборів кредиторів матеріали справи не містять, обставинам справи у цій частині суди попередніх інстанцій належної правової оцінки не надали.

Щодо компетенції прийняття рішення про ведення у справі процедури ліквідації слід вказати наступне.

Нормами ч.6 ст. 26 Закону про банкрутство визначено, що під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє Комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону.

Аналізуючи приписи ст.ст. 26, 27 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», колегія суддів Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, під час розгляду справи № 914/2618/16 (постанова від 14.05.2019), вказала на те, що законодавець визначив процедуру прийняття рішення про введення ліквідаційної процедури та звернення до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням, відповідно з якою (процедурою) рішення про введення наступної процедури за розпорядженням майна належить Зборам кредиторів (на підставі Звіту розпорядника майна та Аналізу фінансово-господарської діяльності боржника), а повноваження на звернення до місцевого господарського суду з відповідним Клопотанням належить Комітету кредиторів, як представницькому органу.

Така ж правова позиція була викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.08.2018 у справі № 925/308/16, від 10.10.2018 у справі № 908/2418/17, від 10.10.2018 у справі № 908/2462/17, від 15.01.2019 у справі № 910/11903/14, від 27.02.2019 у справі № 904/794/14.

Тобто, саме до компетенції Зборів кредиторів належить прийняття рішення щодо переходу до наступної судової процедури банкрутства, оскільки Збори кредиторів є органом, у прийнятті рішень якого беруть участь безпосередньо всі кредитори. Тобто, воля кредиторів реалізується безпосередньо, а не через утворений зборами кредиторів орган - комітет кредиторів, якому делеговані повноваження представляти інтереси кредиторів під час провадження у справі про банкрутство.

За приписами ч. 2 ст. 27 Закону про банкрутство до закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів зобов`язані прийняти одне з таких рішень:

схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації;

відхилити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов`язання керуючого санацією підготувати план санації;

подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов`язання керуючого санацією підготувати план санації у разі його неподання боржником;

подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури;

подати до господарського суду клопотання про укладення мирової угоди.

У разі наявності обставин, що не надають комітету кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, комітет кредиторів може прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном.

При цьому, лише у разі неприйняття, або у разі зволікання з прийняттям відповідного рішення зборів кредиторів боржника чи комітету кредиторів, але за наявності певних обставин (після закінчення термінів визначених вищевказаним Законом щодо тривалості процедури розпорядження майном, за наявності ознак банкрутства та за відсутності пропозицій щодо санації боржника чи укладення мирової угоди), законодавцем надано суду право (ч. 4 ст. 27 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») прийняти постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за власною ініціативою.

Таке право може бути реалізоване судом за умови дотримання учасниками (сторонами) судового процесу визначеного Законом про банкрутство порядку введення такої процедури як ліквідація боржника, в тому числі і створення умов для висловлення кредиторами (комітетом кредиторів) пропозицій щодо подальшого провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю представників сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Завданням засідання суду у такому разі є з`ясування ознак банкрутства та визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі.

Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 910/21400/17).

Проте, таке рішення суду про введення у справі ліквідаційної процедури та визнання боржника банкрутом не відповідає наведеним вище вимогам та прийнято з недотриманням місцевим господарським судом порядку введення ліквідаційної процедури, а саме без дослідження та надання належної правової оцінки Звіту розпорядника майна про фінансовий стан боржника, без дослідження факту обізнаності з цим Звітом безпосередньо кредиторів (Комітет кредиторів), без встановлення (на підставі поданих документів) факту неоплатності боржника (не встановлено достеменно та не наведено в оскарженій постанові розмір активу), без дослідження обставин належного повідомлення кредиторів про скликання зборів кредиторів, повноти дій розпорядника майна з цього приводу та підстави неможливості повторного скликання та проведення зборів кредиторів.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про недотримання судом першої інстанції порядку введення ліквідаційної процедури та передчасність висновків про визнання боржника ТОВ «Укрщеббуд» банкрутом.

22. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003 (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006 (заява №14502/04)), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

В силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що вимоги касаційної скарги про закриття провадження у даній справі не були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та потребують встановлення та дослідження певних доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені недоліки та порушення норм процесуального права у вигляді неналежного та недостатнього дослідження обставин справи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для її правильного вирішення, враховуючи вимоги касаційної скарги та межі повноважень касаційного суду, встановлені ст. 300 ГПК України, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги та скасування постанови Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019, з направленням справи на новий розгляд.

При здійсненні провадження у справі про банкрутство, скасування судового акту, який визначає або завершує певну процедуру банкрутства має наслідком повернення справи про банкрутство на попередню стадію провадження з якої починається новий розгляд справи, в даному випадку на попередню стадію - розпорядження майном.

23. Судові витрати

Законом України "Про судовий збір" не передбачено ставки, від якої обчислюється судовий збір, за подання апеляційних та касаційних скарг на постанови господарського суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (Інформаційний лист Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України № 484-VIII від 22.05.2015)" № 01-06/2093/15 від 12.11.2015).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Національний кредит» задовольнити частково.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі № 910/8428/18 скасувати.

3. Справу № 910/8428/18 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядження майном.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік