АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/752/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Безпалюк А.В.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ "Братське-Агро" - адвокат Целік В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Братське-Агро"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019

по справі №915/752/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Абдуліна Олександра Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Братське-Агро"

про стягнення 640473,75 грн.

ВСТАНОВИВ

У березні 2019 Фізична особа-підприємець Абдулін Олександр Миколайович (далі - ФОП Абдулін О.М.) звернувся до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Братське-Агро" (далі - ТОВ "Братське-Агро") в якому просило стягнуто з відповідача на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 640473,75 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з охорони.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 528629,50 грн. основного боргу, 75511,85 грн. пені, 6292,66 грн. три проценти річних, 30039,74 грн. інфляційних втрат та 9607,11 грн. судового збору.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору надано послуги з охорони, проте відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по оплаті наданих послуг з охорони не виконав, оплату грошових коштів не здійснив.

Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ТОВ "Братське-Агро" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області віл 02.07.2019 у справі №915/752/19 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Свої вимоги ТОВ "Братське-Агро" обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до ухвалення незаконного рішення.

Так, за твердженням апелянта, у відповідності до статуту відповідача, що діяв на момент укладанні Договору, директор вправі самостійно вчиняти (укладати) правочини (договори, контракти, угоди, тощо) щодо придбання оборотних активів, отримання робіт та послуг, а також угод з монопольними організаціями на суму , що не перевищує 50 000 грн. Укладання договорів сумою понад 50 000 грн. належить до компетенції загальних зборів товариства. Таким чином, у директора відповідача, на час підписання Договору, не було повноважень на підписання такого правочину.

Скаржник відзначає, що згідно з випискою з ЄДР щодо ТОВ «БРАТСЬКЕ - АГРО» станом на час укладання договору зазначаються обмеження щодо керівника ОСОБА_1 а саме - обмеження згідно статуту. В договорі чітко вказано, що директор ТОВ «БРАТСЬКЕ - АГРО» діє на підставі статуту. В статуті зазначено про обмеження повноважень директора. Про даний факт достеменно було відомо позивачу, що виключає можливість твердження про відсутність юридичних наслідків для нього, у зв`язку з відсутністю повноважень Директора на підписання договору.

ТОВ "Братське-Агро" також зазначає, що згідно умов Договору позивач мав надавати відповідачу послуги охорони об`єктів, натомість фактично послуги не надавалися, а відповідач здійснював охорону об`єктів власними силами, але підприємство до моменту виявлення вказаного факту сплачувало за послуги. Директор, як стверджує апелянт, не мав повноважень на підписання договору, поставив свої підписи і на актах прийманні-передачі послуг, що потягло за собою настання для підприємства негативних, фінансових наслідків.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №915/752/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Братське-Агро" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 призначено справу до розгляду на 12.09.2019.

27.08.2019 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ФОП Абдуліна О.М. в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а оскаржуване рішення залишити в силі.

Свої заперечення позивач обґрунтовує тим, що апелянт не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, хоча суд першої інстанції неодноразово продовжував строк на подання відзиву на позов, тим самим сприяючи сторонам в наданні всіх наявних у них доказів на підтвердження своїх доводів та міркувань для повного та об`єктивного розгляду справи.

Твердження апелянта з приводу недійсності правочину позивач вважає безпідставними, оскільки предметом розгляду даної справи було стягнення заборгованості, яка утворилась при перебуванні сторін в договірних відносинах за договором про надання послуг з охорони, даний договір не було визнано недійсним, тому ставити питання в апеляційній скарзі, що вказаний договір є недійсним не може заслуговувати на увагу апеляційного суду, так як його недійсність не була предметом позову. Невизнаний недійсним в судовому порядку договір, на думку позивача, виключає можливість стверджувати про це.

Щодо твердження апелянта про те, що позивач знав про обмеження директора в підписанні Договору про надання послуг з охорони ФОП Абдулін О.М. зазначає, що при підписанні Договору директор ТОВ «Братське-Агро» не надавав статут товариства для ознайомлення, а лише ознайомив з документом, який вказував на те, що він є директором даного товариства. Не є Статут Товариства й додатком до цього Договору, що давало б можливість стверджувати про можливість позивача ознайомитися з його положеннями.

Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що він не знав про те, що директор Товариства діє з перевищенням повноважень, в свою чергу відповідач по справі потребував в своїй діяльності послуг з охорони, сам правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, укладений Договір довгий час виконувався сторонами тому Договір не може вважатись недійсним з підстав, зазначених у апеляційній скарзі. Більше того, про недійсність правочину відповідач зазначив лише після подання позову до суду та винесення рішення про стягнення з нього суми боргу.

З приводу посилання в апеляційній скарзі на відсутність факту надання послуг позивач зазначає, що позивачем було надано до суду належні та допустимі докази на підтвердження надання послуг з охорони на підставі укладеного між сторонами договору, в той час як апелянтом обставини щодо надання послуг не спростовано.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 розгляд справи перенесено та призначено на 24.09.2019.

16.09.2019 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано клопотання ТОВ «Братське-Агро» в якому товариство просить зупинити провадження по справі №915/752/19 до набрання законної сили рішення у справі №915/1602/19.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що у межах справи №915/1602/19 вирішується питання щодо визнання недійсним договору про надання послуг з охорони на підставі якого з ТОВ «Братське-Агро» стягнуто грошові кошти за оскаржуваним рішенням у справі №915/752/19, а тому існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №915/1602/19.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта - шоста статті 75 ГПК України).

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Так колегія суддів відзначає, що у справі №915/752/19 вирішується питання щодо стягнення заборгованості за договором про надання послуг з охорони, у той час як предметом спору у справі №915/1602/19 є визнання договору про надання послуг з охорони недійсним.

Отже, з огляду на предмет позову у справі №915/752/19 наявні у матеріалах справи докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного спору.

Колегія суддів відзначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №915/1602/19, апеляційний господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті цієї справи.

Відповідно до статті 269 ГПК України обов`язком суду апеляційної інстанції є перевірка законності та обґрунтованості прийнятого місцевим судом рішення зі справи, тоді як подальше, можливе, визнання недійсним договору про надання послуг з охорони та набрання цим рішенням суду законної сили (у разі настання такої обставини) може бути підставою лише для перегляду судових рішень з даної справи за нововиявленими обставинами.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.06.2019 у справі №910/12694/18.

При цьому, судова колегія відзначає, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18.

З огляду на вищевикладене колегія суддів відхиляє клопотання апелянта про зупинення провадження у справі.

Під час судового засідання від 24.09.2019 представником ТОВ «Братське-Агро» заявлено відвід колегії суддів, який ухвалою від 24.09.2019 було визнано зловживанням процесуальними правами та залишено заяву ТОВ «Братське-Агро» без розгляду.

Представник ТОВ «Братське-Агро» підтримав вимоги за апеляційною скаргою на наполягав на її задоволенні.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини нез`явлення суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Братське-Агро" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2017 між ТОВ "Братське-Агро" (замовник) та ФОП Абдуліним О.М. (виконавець), укладено Договір №26/12-2017АОБ про надання послуг з охорони, відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов`язується за плату надавати послуги з цілодобової охорони території замовника, а також об`єктів та іншого майна, що належить замовнику (або яке знаходиться у володінні чи користуванні замовника, і знаходиться на території, розташованої за адресами, визначеними в Додатку №1 до даного Договору, а замовник зобов`язується сплачувати послуги, що надаються виконавцем, у відповідності до умов даного Договору.

Відповідно до п.1.2. Договору для надання послуг з охорони об`єкта виконавець здійснює виставлення цілодобових постів. Найменування, перелік, кількість та конкретне місце розташування цілодобових постів, погоджується сторонами в Додатку №1, який є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно з п.2.1.1 Договору вартість послуг за даним Договором здійснюється з розрахунку: 20,69 грн., у т.ч. ПДВ 20%, за одну людино/годину охорони цілодобового поста. Щомісячний розрахунок вартості послуг за кожен місяць надання послуг здійснюється в Акті приймання-передачі наданих послуг на підставі вартості послуг, погодженої сторонами в п.2.1. даного Договору. Вартість послуг за кожен місяць надання послуг не повинна перевищувати 498422,10 грн., у т.ч. ПДВ 20 % (п.2.2. Договору).

За змістом п. 2.4. договору оплата послуг замовника виконавцю за даним договором здійснюється щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, на підставі підписаного сторонами Акта приймання-передачі наданих послуг, який є підтвердженням надання послуг і підставою для оплати, а також виставленого виконавцем рахунку за надані послуги.

Пунктом 3.7. договору сторони погодили, що приймання-передача наданих послуг від виконавця замовнику здійснюється щомісячно шляхом підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг.

Замовник повинен підписати Акт приймання-передачі наданих послуг протягом 5 робочих днів з дати отримання (особисто представником Замовника або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладеного) зазначеного Акту або надати мотивовану відмову від підписання даного Акту приймання-передачі наданих послуг (п. 3.9. Договору).

Права та обов`язки сторін договору визначені у розділі 4, зокрема, Виконавець зобов`язаний організувати та забезпечити охорону та недоторканість об`єкту замовника, а також іншого майна, що знаходиться на території, яка охороняється, від розкрадання та не допускати несанкціонований доступ (проникнення) сторонніх осіб на об`єкт. Замовник зобов`язаний своєчасно сплачувати надані виконавцем послуги в порядку, визначеному в даному Договорі.

У відповідності до п.8.1. Договору даний Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, включно, але в будь-якому випадку, до повного належного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.

На виконання п.п.1.1, 1.2. Договору про надання послуг з охорони між сторонами було складено та підписано Перелік цілодобових постів (Додаток №1 від 26.12.2017 до Договору), яким визначено найменування, перелік, кількість та конкретне місце розташування цілодобових та тимчасових постів. Крім того, складено та підписано Персональну відповідальність (Додаток №2 від 26.12.2017 до Договору), яким надано повноваження, а також встановлено персональну відповідальність для посадових осіб, визначивши для них зону відповідальності згідно переліку.

Позивачем було надано відповідачу послуги з охорони виробничих об`єктів у вересні та жовтні 2018 року на загальну суму 528629,50 грн. (286970,30 грн. + 241659,20 грн.), що підтверджується складеними та підписаними з обох сторін Актом приймання-передачі робіт (послуг) №01/10/Б від 01.10.2018 на суму 286970,30 грн. та Актом приймання-передачі робіт (послуг) №01/11/Б від 01.11.2018 на суму 241659,20 грн.

Відповідач, у визначений Договором термін заборгованість за надані у вересні та жовтні 2018 року послуги з охорони не сплатив.

05.11.2018 позивачем направлено на адресу відповідача лист-звернення №25 з приводу сплати заборгованості за надані послуги з охорони за вересень 2018 року в сумі 286970,30 грн. та зазначалось, що в разі непогашення заборгованості до 12.11.2018, ФОП Абдулін О. М. буде змушений з 13.11.2018 припинити надання послуг з охорони майна ТОВ "Братське-Агро", шляхом зняття охорони з об`єктів. Вказаний лист був отриманий відповідачем нарочно 05.11.2018, про що свідчить відмітка про отримання.

12.11.2018 позивачем направлено відповідачу повторне звернення №26 з приводу сплати заборгованості за надані послуги з охорони за вересень-жовтень 2018 року всього у сумі 528629,50 грн., в якому позивач просив сплатити заборгованість в повному обсязі, а також зважаючи на те, що договірні відносини відповідачем не виконувались останнім часом систематично, було надано проект угоди про дострокове розірвання договору. Вказане звернення було отримане відповідачем 20.11.2018 за вх.№103, але залишилось без відповіді та задоволення.

Згодом, позивач 05.12.2018 звернувся до відповідача з претензією №29 з приводу не виконання Договору про надання послуг з охорони №26/12-2017АОБ від 26.12.2017, в якій позивач просить сплатити заборгованість за надані послуги з охорони в термін до 15.12.2018 згідно підписаних Актів про приймання-передачу робіт за 01.10.2018 та 01.11.2018 всього в сумі 528629,50 грн., погодити між сторонами та скласти Акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) за Договором №26/12-2017АОБ від 26.12.2017 за період з 01.11.2018 по 13.11.2018. Крім того, просив достроково розірвати Договір №26/12-2017АОБ від 26.12.2017. Зазначена претензія отримана відповідачем 06.12.2018 за вх.№107 про що свідчить відповідна відмітка про отримання на претензії. Зазначена претензія залишена відповідачем без розгляду та задоволення.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги стало підставою для звернення ФОП Абдуліна О.М. із позовом до суду першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так наявними матеріалами справи, а саме актами приймання-передачі робіт (послуг) №01/10/Б від 01.10.2018 на суму 286 970,30 грн. та №01/11/Б від 01.11.2018 на суму 241 659,20 грн. підтверджується, що позивачем у вересні та жовтні 2018 були надано позивачеві послуги у відповідності до укладеного між сторонами договору про надання послуг з охорони.

При цьому, колегія суддів зауважує, що означені акти підписані обома сторонами, у тому числі й від імені ТОВ "Братське-Агро" ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Між тим, наявні матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів на підтвердження погашення існуючої заборгованість.

Колегія суддів також відзначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач, який належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, не скористався своїм правом на подання відзиву, заперечень або інших належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача про неналежне виконання ТОВ "Братське-Агро" умов укладеного між сторонами договору про надання послуг охорони.

Наявними матеріалами справи спростовуються твердження апелянта з приводу неналежного виконання позивачем своїх обов`язків за договором, оскільки ТОВ "Братське-Агро" було підписано без будь-яких зауважень акти приймання-передачі виконаних робіт.

До того ж, позивачем на підтвердження виконання свої зобов`язань за договором надано лист ГУ Національної поліції в Миколаївській області (Братський відділ поліції) від 05.06.2019 за змістом якого 18.09.2018 до Братського ВП ГУНП в Миколаївській області по телефону надійшло повідомлення від начальника служби безпеки ТОВ "Братське-Агро" Буберенко С.М. по факту затриманням охоронцем ФОП Абдулін О.М . гр. ОСОБА_4 невідомої особи, котра здійснювала не законний збір соняшника на земельній ділянці, яка знаходиться у оренді ТОВ "Братське-Агро".

Також позивачем надано копію журналу обліку в`їзду та виїзду на територію автогаража (бригади) ТОВ "Братське-Агро" та платіжні доручення, якими підтверджується сплата ТОВ "Братське-Агро" за надані позивачем послуги за договором про надання послуг охорони у серпні 2018, червні 2018, березні 2018, січні 2018.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Між тим, стверджуючи про те, що позивачем фактично послуги за договором не надавалися, а відповідач здійснював охорону об`єктів власними силами, ТОВ "Братське-Агро" не надало жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Відтак, наявними матеріалами справи підтверджуються належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором на надання послуг охорони у вересні та жовтні 2018, що відповідно є підставою для задоволення позову в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 528629,50 грн.

Судова колегія не приймає до уваги твердження апелянта з приводу відсутності у директора відповідача, на час підписання Договору, повноважень на підписання такого правочину з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Нікчемним правочином є правочин, вчинення якого не породжує передбачених законом правових наслідків у зв`язку із протиправністю або іншими недоліками юридичного характеру, незалежно від пред`явлення позову про визнання його недійсним. Нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким і від бажання сторін.

Між тим, апелянтом не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено, обставин, з якими законодавець пов`язує нікчемність договору про надання послуг з охорони.

Натомість, за приписами ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Колегія суддів зазначає, що у даній справі вирішується питання щодо стягнення заборгованості за договором про надання послуг охорони та наявні матеріали справи дозволяють встановити обставини щодо виконання сторонами умов цього договору. Вимог про визнання договору про надання послуг з охорони недійсним у цій справі заявлено не було.

В той же час, вирішення питання щодо недійсності правочину (договору про надання послуг з охорони) не є предметом спору у даній справі та вирішується в межах окремого позовного провадження за позовом ТОВ "Братське-Агро" про визнання договору про надання послуг з охорони недійсним (справа №915/1602/19).

З приводу заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

В ст.549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 5.2. Договору сторони визначили, що у випадку несвоєчасної оплати за надані послуги замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме в період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Позивачем нараховано пеню у загальному розмірі 75511,85 грн. (за Актом приймання-передачі робіт (послуг) №01/10/Б від 01.10.2018 за період з 21.10.2018 по 28.03.2019 у сумі 45003,23 грн., за Актом приймання-передачі робіт (послуг) №01/11/Б від 01.11.2018 за період з 21.11.2018 по 28.03.2019 у сумі 30508,62 грн.

Судова колегія відзначає, що позивачем розрахунок пені здійснено арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору, по кожному окремому зобов`язанню, та в межах шестимісячного строку, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України.

Отже, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 75511,85 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, три проценти річних складають 6292,66 грн. (за Актом приймання-передачі робіт (послуг) №01/10/Б від 01.10.2018 за період з 21.10.2018 по 28.03.2019 у сумі 3750,27 грн.; за Актом приймання-передачі робіт (послуг) №01/11/Б від 01.11.2018 за період з 21.11.2018 по 28.03.2019 у сумі 2542,39 грн. Інфляційні втрати загалом складають 30039,74 грн. (за Актом приймання-передачі робіт (послуг) №01/10/Б від 01.10.2018 за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року у сумі 20977,53 грн.; за Актом приймання-передачі робіт (послуг) №01/11/Б від 01.11.2018 за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року у сумі 9062,21 грн.

Колегія суддів перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних у сумі 6292,66 грн. та інфляційних втрат у сумі 30039,74 грн., дійшла висновку, що вони є вірним та арифметично правильними, нарахування здійснено по кожному окремому зобов`язанню, період нарахування визначено позивачем вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги ФОП Абдулін О.М. в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 р. відсутні.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 р. у справі №915/752/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.09.2019 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.