ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. Справа№ 911/1951/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 09.08.2019 (вх. №09.1-04.2/6674/19 від 22.08.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.08.2019 про відмову у забезпеченні позову

у справі №911/1951/19 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт»

про визнання договорів іпотеки недійсними

за участю представників учасників справи:

від позивача - Лазаренко Н.О., ордер серія КС №324633 від 19.08.19

від відповідача - Данилова В.В., ордер серія КВ №219476 від 01.08.19

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт» про визнання договорів іпотеки недійсними, позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» повноважень на укладення спірних договорів.

Разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт» - 19.04.2019 здійснило реєстрацію права власності на нерухоме майно позивача, що було передано в іпотеку для забезпечення основного зобов`язання та здійснює дії з підготовки відчуження вказаного майна.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.08.2019 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» про забезпечення позову у справі № 911/1951/19 відмовлено повністю.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехніка», 09.08.2019 подав апеляційну скаргу б/н від 09.08.2019 (вх. №09.1-04.2/6674/19 від 22.08.2019), просить ухвалу Господарського суду Київської області від 05.08.2019 у справі №911/1951/19 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом невірно тлумачено норми ст. ст. 512, 516 ЦК України та ст. ст. 24, 33, 36 Закону України «Про іпотеку». Так, апелянт звертає увагу на те, що відповідно до чинного законодавства договір відступлення права вимоги не передбачає набуття кредитором права власності на спірне майно, а лише надає право вимоги до боржника. Проте, відповідач в позасудовому порядку набув право власності на майно, заборону відчуження якого просить накласти позивач.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою б/н від 09.08.2019 (вх. №09.1-04.2/6674/19 від 22.08.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.08.2019, встановлено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а учасникам справи надано строк на подання заяв, клопотань, пояснень, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 17.09.2019. Справу призначено до розгляду на 23.09.2019.

16.09.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить ухвалу Господарського суду Київської області від 05.08.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач вказує на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт» набуло право власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки та договору відступлення права вимоги за іпотечним правочином, а тому, на переконання відповідача, відсутні підстави для заборони власнику майна користуватись та розпоряджатись майном, що належить йому на праві власності.

Представник позивача в судовому засіданні 23.09.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив ухвалу Господарського суду Київської області від 05.08.2019 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві, просив ухвалу Господарського суду Київської області від 05.08.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За змістом п. 4 ст. 255 ЦК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд, виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» про застосування заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач на підставі договору відступлення права вимоги здійснив реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості та земельні ділянки. У разі продажу Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт» вказаного майна, заявник, при задоволенні позовних вимог, буде позбавлений можливості повернути означені об`єкти, що належали позивачу на праві власності до набуття відповідачем в позасудовому порядку предмета іпотеки. Також, позивач наполягає на тому, що директор при укладені договорів застави не був наділений відповідними повноваженнями, оскільки рішення з даного питання загальними зборами товариства не приймалось.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову місцевий господарський суд виходив з того, що заявником не представлено належних доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Аналіз вищенаведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що при вирішенні питання про забезпечення позову підлягають оцінці доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Так, з копій матеріалів оскарження у справі № 911/1951/19 вбачається, що в підтвердження обставин необхідності застосування заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно заявником представлено скріншот з сайту ОЛХ про розміщення оголошення щодо продажу майнового комплексу, розташованого за адресою: вул. Кооперативна, 80-Б, м. Микуличі, Бородянський район, Київська область. Разом з цим, зі змісту вказаних документів встановити те, що об`єкт нерухомості був виставленим на продаж саме відповідачем, а відтак, і про реальність намірів останнього здійснити відчуження цього майна, є неможливим.

Щодо посилання заявника на набуття відповідачем права власності на іпотечне майно, що надасть йому можливість здійснити його відчуження, судова колегія зауважує, що жодними доказами дані твердження не підтверджено, зокрема, не було надано Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Набуття відповідачем в позасудовому порядку права власності на майно не може слугувати достатньою підставою того, що відповідач має намір вчинити дії по його відчуженню. Тобто, жодних документів щодо здійснення відповідачем дій, які б могли свідчити про імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду позивачем, в порядку ст. 74 ГПК України, не представлено.

Разом з цим, судова колегія вважає, що одне лише посилання та припущення про імовірність відчуження майна на корись інших осіб не може бути достатнім обґрунтуванням необхідності застосування відповідного заходу забезпечення.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» належними засобами доказування не доведено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого апелянтом заходу забезпечення позову, а відтак, і не доведено того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Крім того, позивачем у даній справі вимога про витребування об`єкту нерухомості не заявлялась, а тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не є співмірним та адекватним заявленому позову.

При цьому, судова колегія звертає увагу скаржника на те, що у відповідності до ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, а відтак, позивач не позбавлений можливості, у разі наявності достатньо обґрунтованих припущень та належних доказів, повторно звернутися до господарського суду з відповідною заявою.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Київської області від 05.08.2019, відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 136, 137, 234 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.08.2019 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.08.2019 у справі №911/1951/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 05.08.2019 у справі №911/1951/19 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 05.08.2019 у справі №911/1951/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 01.10.2019