ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа№ 920/956/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.

За участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 25.09.2019.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" на рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18 (суддя Резніченко О.Ю., м. Суми, повний текст рішення складено 13.03.2019)

за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз", Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут", м. Суми

про стягнення 763 915 грн 65 коп. заборгованості відповідно до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н036, укладеного між сторонами 01.07.2015

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" на свою користь 763 915 грн. 65 коп., в тому числі 465 824 грн. 84 коп. пені, 128 050 грн. 00 коп. 3 % річних, 170 040 грн. 81 коп. інфляційних збитків відповідно до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н036, укладеного між сторонами 01.07.2015.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № /Н036 від 01.07.2015 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами в частині своєчасної оплати за надані послуги з транспортування природного газу.

Враховуючи несвоєчасну оплату, позивачем з посиланням на п. 7.3 договору нараховано відповідачу 465 824,84 грн пені, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 128 050,00 грн 3% річних та 170 040,81 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18 (суддя Резніченко О.Ю., м. Суми, повний текст рішення складено 13.03.2019) позов задоволено частково; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" на користь акціонерного товариства "Укртрансгаз" 437 280 грн 33 коп. пені, 128050 грн 00 коп. 3 % річних, 170 040 грн 81 коп. інфляційних збитків, 11030 грн 56 коп. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем неналежно виконані договірні зобов'язання щодо своєчасної оплати наданих послуг, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене умовами укладеного між сторонами договору, а стягнення інфляційних збитків та 3% річних передбачене діючим законодавством України.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача в частині стягнення 437 280,33 грн пені; інфляційних збитків в загальній сумі 170 040, 81 грн та 3% річних в загальній сумі 128 050,00 грн.

Разом з тим, місцевий суд вважає, що позивач звернувся з позовними вимогами щодо стягнення з відповідача пені в сумі 28 544 грн 51 коп. нарахованої за період з 16.11.2017 по 29.11.2017 зі спливом строку позовної давності, оскільки позивачем не надано суду доказів наявності поважних причин її пропуску та дійшов до висновку у про відмову у задоволенні вищевказаних позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 735 371,14 грн, з яких 437 280 грн 33 коп. пені, 128 050 грн 00 коп. 3% річних, 170 040 грн 81 коп. інфляційних збитків, а також витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

Так, у доводах апеляційної скарги скаржником вказано, що оплата послуги з транспортування природного газу здійснювалась відповідачем згідно постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на виконання вимог Кабінету міністрів України № 247 від 26.03.2008, а також на підставі спільних протокольних рішень відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.2005.

За переконанням скаржника, підписавши Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок загального фонду Державного бюджету України, сторони фактично погодились, що залишок оплати наданих послуг по договору № /Н036 від 01.07.2015, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення, тобто тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за вищевказаним Договором, в тому числі і щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 920/956/18 задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18; відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" на рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18 призначено на 27.05.2019.

03.05.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" без задоволення.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу, позивач звертає увагу суду на те, що розрахунки, які здійснюються за порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій є лише одним із способів виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором і не змінював та не змінює строки виконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем за умовами передбаченими п. 5.6 Договору, а саме до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, оскільки позивач та відповідач не вносили зміни до умов Договору у цій частині.

20.05.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" надійшли додаткові пояснення по справі № 920/956/18 відповідно до яких зазначено, що доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне:

- підписання спільних протокольних рішень з організації взаєморозрахунків і виконання положень постанови Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.2005, свідчить, що оплата наданих послуг за договором підлягає погашенню, зокрема, шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі цих рішень, а тому строки виконання грошових зобов'язань, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору змінилися;

- окрім того, позивачем не враховано те, що державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Таким чином, у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, що виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі № 920/956/18 оголошено перерву у даній справі до 10.06.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 у справі № 920/956/18 апеляційне провадження у даній справі зупинено до розгляду об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 924/296/18 з подібних правовідносин; зобов'язано сторін повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 924/296/18.

10.07.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" надійшла заява № 40701-Ск-4055-0719 від 08.07.2019, відповідно до якої заявник просить поновити апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" на рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2293/19 від 24.07.2019 у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 920/956/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.07.2019 для розгляду справи № 920/956/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 920/956/18 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" на рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 у справі № 920/956/18 поновлено провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" на рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18 призначено на 04.09.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 у справі № 920/956/18 оголошено перерву у даній справі до 25.09.2019.

25.09.2019 в судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні 25.09.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18 - без змін.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи № 920/956/18 та встановлено судом першої інстанції, 01.07.2015 між акціонерним товариством "Укртрансгаз" та товариством з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н036 відповідно до якого позивач (газотранспортне підприємство) зобов'язується надати відповідачу (замовнику) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а відповідач зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Відповідно до п. 11.1 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє в частині транспортування газу з 1 липня 2015 року до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Оскільки жодна із сторін Договору не заявила про припинення його дії чи про перегляд умов Договору, останній продовжує свою дію до 31.12.2018.

Приписами п. 3.1 та п. 3.4 договору встановлено, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до 5.5. Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Разом з тим, пунктом 5.6 Договору визначено, що у випадку якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 7.3 Договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи № 920/956/18, позивачем у період з квітня 2016 року по грудень 2017 року були надані послуги відповідачу із транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 101000 080,46 грн, в тому числі у квітні 2016 року на суму 3 827 906,80 грн., у травні 2016 року на суму 1 785 223, 60 грн., у червні 2016 року на суму 996 314, 32 грн., у липні 2016 року на суму 1 000 771,64 грн., у серпні 2016 року на суму 1 043 962,85 грн., у вересні 2016 року на суму 1 904 552,88 грн., у жовтні 2016 року на суму 5 297 961,98 грн., у листопаді 2016 року на суму 9 448 977,85 грн., у грудні 2016 року на суму 12 513 046,42 грн., у січні 2017 року на суму 12 170 857, 34 грн., у лютому 2017 року на суму 10 434 323,66 грн., у березні 2017 року на суму 7 590 320,75 грн., у квітні 2017 року на суму 5 136 226, 73 грн., у травні 2017 року на суму 2065996,31 грн., у червні 2017 року на суму 1382610,78 грн., у липні 2017 року на суму 1390358,78 грн., у серпні 2017 року на суму 1388064,19 грн., у вересні 2017 року на суму 1787349,50 грн., у жовтні 2017 року на суму 4450007,18грн., у листопаді 2017 року на суму 7 142 065,85 грн., у грудні 2017 року на суму 8243580,31 грн, даний факт надання послуг на зазначену суму підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (а.с. 36-56, т. 1).

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської облдержадміністрації, ТОВ "Сумигаз Збут", ПАТ "Укртрансгаз" та НАК "Нафтогаз України" укладені Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 1255/у від 18.04.2016 на суму 10 000 000, 00 грн., № 1596/у від 20.05.2016 на суму 3289000, 00 грн., № 1786/у від 21.06.2016 на суму 3500000, 00 грн., № 1814/у від 24.06.2016 на суму 10 476 349,02 грн., № 1922/у від 20.07.2016 на суму 100 000,00 грн., № 2166/у від 17.08.2016 на суму 300 000, 00 грн., № 2376/у від 19.09.2016 на суму 400 000 грн., № 2519/у від 19.00.2016 на суму 400 000 грн., № 2946/у від 18.11.2016 на суму 1 500 000, 00 грн., № 3277/у від 16.12.2016 на суму 5 000 000 грн., № 547/у від 20.01.2017 на суму 2 000 000,00 грн., № 549/у від 20.01.2017 на суму 6 000 000,00 грн., № 548/у від 20.01.2017 на суму 10 000 000,00 грн. У вказаних спільних протокольних рішеннях було врегульовано порядок погашення боргу за послуги, надані у 2016 році. У пункті 2.5. визначено, що ТОВ "Сумигаз Збут" (сторона - 3) перераховує ПАТ "Укртрансгаз" (сторона - 4) кошти з призначенням платежу "Постанова уряду від 11.01.2005 № 20, дата та номер спільного протокольного рішення за транспортування природного газу за 2016 рік, договір від 01.07.2015 № /НО36…".

Також між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської облдержадміністрації, ТОВ "Сумигаз Збут", ПАТ "Укртрансгаз" та НАК "Нафтогаз України" були укладені Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 1373/у від 21.02.2017 на суму 3000000,00 грн., № 1292/у від 20.02.2017 на суму 2 000 000,00 грн., № 1783/у від 17.03.2017 на суму 1 500 000,00 грн., № 1785/у від 17.03.2017 на суму 3 700 000,00 грн., № 1784/у від 17.03.2017 на суму 1 800 000,00 грн., № 2260/у від 19.04.2017 на суму 1 719 693,41 грн., № 2259/у від 19.04.2017 на суму 3 000 000,00 грн., № 2258/у від 19.04.2017 на суму 6 000 000,00 грн., № 2702/у від 18.05.2017 на суму 2 059 300,14 грн., № 2945/у від 19.06.2017 на суму 1 600 000,00 грн., № 3056/у від 18.07.2017 на суму 900 000,00 грн., № 3299/у від 17.08.2017 на суму 158 460,53 грн., № 3573/у від 20.09.2017 на суму 159 595,07 грн. У вказаних спільних протокольних рішеннях було врегульовано порядок погашення боргу за послуги, надані у 2017 році. У пункті 2.5., визначено, що ТОВ "Сумигаз Збут" (сторона - 3) перераховує ПАТ "Укртрансгаз" (сторона - 4) кошти з призначенням платежу "Постанова уряду від 11.01.2005 № 20, дата та номер спільного протокольного рішення за транспортування природного газу за 2017 рік, договір від 01.07.2015 № /НО36…".

Відповідно до розрахунку заборгованості позивача загальна вартість послуг транспортування природного газу за період з квітня 2016 року по грудень 2017 року становить 101 000 080,46 грн.

Разом з тим, у вищевказаний період відповідачем було сплачено позивачу кошти на загальну суму 41 517 914,12 грн, а також відповідно до спільних протокольних рішень було сплачено кошти на загальну суму 59 482 166,34 грн, що в сукупності становить 101 000 080,46 грн.

За таких обставин, розрахунки між сторонами за Договором здійснювались двома способами: укладенням спільних протокольних рішень та коштами, які перераховувались відповідачем на користь позивача виключно з рахунку із спеціальним режимом використання, у строки передбачені пунктом 5.6 Договору.

Як зазначалось вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 465 824 грн. 84 коп. пені, 128 050 грн. 00 коп. 3 % річних, 170 040 грн. 81 коп. інфляційних збитків.

Відповідно до 7.3 Договору №/Н036, сторони встановили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 цього Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20% вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Статтями 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 7 Господарського кодексу України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 12 Господарського кодексу України держава реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності зазначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Бюджетного Кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у пункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу державні програми соціального захисту: додаткові виплати населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню), пільги окремим категоріям громадян), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

«Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 4 березня 2002 (надалі - Порядок). Цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепловодопостачання і водовідведення, квартирної плати тощо.

Аналіз змісту цього Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме

витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Відповідно до пункту 12 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння та спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками цих розрахунків.

Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затверджений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів № 493/688 від 03.08.2015 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних).

Даний Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», ДП «Енергоринок» та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005.

Пунктом 1.2. "Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію", затвердженого спільним наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерством фінансів України №493/688 від 03 серпня 2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1007/27452 від 19 серпня 2015 року, розрахунки між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, НАК "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, за формою №1 у додатку, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, за формою №2 у додатку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

Відповідно до пунктів 2.1.-2.3. "Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію", постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів.

Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів.

Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Згідно п. 2.7 зазначеного "Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію", проведення розрахунків за теплопостачання, природний газ та його транспортування здійснюється таким чином:

1) на підставі платіжних доручень органи Казначейства перераховують кошти на рахунки теплопостачальних і газопостачальних організацій, відкриті в органах Казначейства;

2) останнім отримувачем коштів від постачальників ресурсів при розрахунках за теплопостачання, джерелом якого є природний газ, є НАК "Нафтогаз України" та/або дочірня компанія НАК "Нафтогаз України" - "Газ України" (далі - ДК "Газ України"), рахунки яких відкриті у Казначействі України.

Останніми отримувачами коштів від постачальників ресурсів при розрахунках за природний газ і його транспортування є НАК "Нафтогаз України", ДК "Газ України", ПАТ "Укртрансгаз", рахунки яких відкриті у Казначействі України;

3) Казначейство України на підставі платіжних доручень ДК "Газ України" та ПАТ "Укртрансгаз" перераховує кошти з їх рахунків на рахунок НАК "Нафтогаз України";

4) Казначейство України на підставі платіжних доручень НАК "Нафтогаз України" та реєстрів спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, відповідно до яких здійснюється перерахування, перераховує кошти:

до загального фонду Державного бюджету України;

на рахунки ПАТ "Укргазвидобування" або ПАТ "Укрнафта", відкриті в Казначействі України, для розрахунків за природний газ.

Перерахування коштів з рахунку НАК "Нафтогаз України" на рахунок ПАТ "Укргазвидобування" або ПАТ "Укрнафта" здійснюється на підставі платіжних доручень, реєстрів спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків та додатків до спільних протокольних рішень, зазначених у реєстрах спільних протокольних рішень, підписаних НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укргазвидобування" або ПАТ "Укрнафта";

5) Казначейство України на підставі платіжних доручень ПАТ "Укргазвидобування" та ПАТ "Укрнафта" перераховує кошти до загального фонду Державного бюджету України;

6) у разі коли постачальники газу уклали договори на постачання природного газу для потреб населення безпосередньо з ПАТ "Укргазвидобування" та ПАТ "Укрнафта", такі розрахунки проводяться відповідно з ПАТ "Укргазвидобування" та ПАТ "Укрнафта". Казначейство України на підставі платіжних доручень ПАТ "Укргазвидобування" та ПАТ "Укрнафта" перераховує кошти до загального фонду Державного бюджету України;

7) розрахунки учасників розрахунків здійснюються як у рахунок погашення заборгованості за природний газ, так і в рахунок оплати вартості планових обсягів постачання природного газу в поточному місяці.

Як зазначалось вище та підтверджено матеріалами справи № 920/956/18, між сторонами підписувались Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків.

Згідно розділу 4 спільних протокольних рішень, сторони, які підписали Спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11 січня 2005 року та порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за цими спільним протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

За приписами ч. 2 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (який діяв на момент укладення Договору, втратив чинність з 01 жовтня 2015 року) для проведення розрахунків за спожитий природний газ гарантовані постачальники, їх структурні підрозділи, а також підприємства, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам з метою реалізації природного газу для потреб усіх категорій споживачів, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" від 25 липня 2012, відповідач у даних правовідносинах є замовником послуг транспортування природного газу, що має статус гарантованого постачальника, оскільки Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами із позивачем був укладений 01 липня 2015 року.

Таким чином, укладаючи Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, сторони фактично погодились, що залишок оплати наданих послуг по Договору № /Н036, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного такого спільного протокольного рішення, тобто тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за цим Договором, і тому підставами для стягнення пені, штрафу, відсотків річних та інфляційних втрат необхідно, щоб оплата за газ була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями.

При цьому, нарахування інфляційних втрат та річних повинно відбуватися у разі порушення стороною умов та обов'язків спільних протокольних рішень, укладених на виконання Договору № /Н036, оскільки даними протокольними рішеннями змінюється порядок та строки проведення розрахунків за надані за даним Договором послуги.

Крім того, з огляду на особливості здійснення господарської діяльності між підприємствами ПЕК та законодавчо-обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, що проводять господарську діяльність в енергетичній галузі, вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставлений природний газ, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у простроченні платежів, а відтак в силу ст. 218 ГК України, ст. 614 ЦК України, виключає застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання.

Оскільки відповідачем чітко виконувались положення вищезазначених спільних протокольних рішень, то відсутні будь-які правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені та передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, 3% річних та інфляційних витрат, а тому колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги акціонерного товариства «Укртрансгаз» не підлягають задоволенню.

Заперечення позивача не спростовують доводів апеляційної скарги та в цілому зводяться до заперечення фактичних обставин справи і невірного тлумачення норм законодавства.

З приводу висвітлення всіх заперечень проти апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, наявні у справі матеріали та встановлені судом апеляційної інстанції обставини свідчать про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи, а також невірне застосування норм матеріального і процесуального права, оскільки в даному випадку відсутні правові підстави для часткового задоволення позову.

Оскільки за результатами розгляду справи, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Витрати, пов'язані з поданням позову, покладаються на позивача.

Витрати по сплаті судового збору, понесені при поданні апеляційної скарги, підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 124, 129-1 Конституції України, ст. ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2019 у справі № 920/956/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

3. Стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" 16 545,84 грн (шістнадцять тисяч п'ятсот сорок п'ять гривень вісімдесят чотири копійки) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Сумської області видати наказ.

5. Матеріали справи № 920/956/18 повернути Господарському суду Сумської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний тест рішення складено та підписано - 03.10.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова