ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2595/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", місто Київ
до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради", Харківська область, Харківський район, селище міського типу Рогань
про стягнення 180 637,52 грн.
за участю представників:

позивача - Єфременко О.О. за довіреністю № 14-192 від 17.05.2019;

відповідача - Мартиненко О.С. за довіреністю № 702 від 14.08.2019;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" заборгованості в загальному розмірі 180 637,52 грн., з яких: 120 877,99 грн. - пеня, 25 564,41 грн. - три проценти річних та 34 195,12 грн. - інфляційні втрати, нараховані у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 1315/1718-БО-32 постачання природного газу від 23 жовтня 2017 року. Також позивач просить суд покласти на Комунальне підприємство "Теплові мережі Роганської селищної ради" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 709,56 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.08.2019 позовну заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/2595/19; розгляд справи постановлено здійснювати з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 16 вересня 2019 року.

В судовому засіданні 16.09.2019 судом оголошено, що 04 вересня 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшло клопотання Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" про зменшення розміру пені на 50% (вх. № 21066), яке було прийнято судом до розгляду.

Представник позивача в судове засідання 16.09.32019 не з`явився, однак, судом оголошено, що на офіційну електронну адресу Господарського суду Харківської області надійшли заперечення Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на клопотання відповідача про зменшення неустойки (вх. № 2604 від 16 вересня 2019 року). Електронний лист скріплено електронним цифровим підписом представника АТ "НАК "Нафтогаз".

Не виходячи до нарадчої кімнати суд прийняв до розгляду заперечення Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", про що постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання від 16.09.2019.

В судовому засіданні 16.09.2019 у справі № 922/2595/19 оголошено перерву до 23 вересня 2019 року об 16:00 годині, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України. Відповідну ухвалу занесено до протоколу від 16 вересня 2019 року.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повідомлено про перерву в судовому засіданні ухвалою суду від 16.09.2019, в порядку частини другої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

18 вересня 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшла відповідь Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" на заперечення позивача (вх. № 22283), яку було прийнято судом до розгляду.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 23.09.2019, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.09.2019 зазначив, що КП "ТМРСР" здійснило повну оплату отриманого від позивача природного газу ще до звернення АТ "НАК "Нафтогаз" до суду: останній платіж було проведено ще 11.12.2018, а прострочення оплати сталося у зв`язку з дебіторською заборгованістю населення за теплопостачання. Наразі КП "ТМРСР" робить все можливе для оплати заборгованості перед позивачем, але надмірні штрафні санкції поставлять під загрозу початок опалювального сезону 2019-2020 р.р., а відтак представник відповідача просив суд про зменшення розміру пені на 50%.

Представник позивача, в свою чергу, проти зменшення штрафних санкцій запереував.

Заслухавши представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

23 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Комунальним підприємством "Теплові мережі Роганської селищної ради" (Споживач) укладено Договір № 1315/1718-БО-32 постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями (п. 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 1234,547 тис. куб. метрів.

Додатковою угодою № 2 від 11.04.2018 до Договору № 1315/1718-БО-32 додано також пункт 2.1. в наступній редакції: Постачальник передає споживачу в період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом 48,672 тис. куб. метрів.

Згідно пункту 3.7. Договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному місяці (пункт 3.10. Договору).

Згідно пунктів 5.1., 5.2. Договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4 942,00 гривні за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6.

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладання становить 7 907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн. (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. 64 коп.).

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п. 5.4. Договору).

Згідно пункту 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 травня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 11.04.2018).

На виконання умов Договору Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року передало у власність Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" природний газ на загальну суму 5 747 582,37 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, підписаними представниками та скріпленими печатками сторін без будь-яких зауважень та заперечень (том 1, арк.с. 31-36).

Комунальне підприємство "Теплові мережі Роганської селищної ради", в свою чергу, провело розрахунки за поставлений газ в повному обсязі на 5 747 582,37 грн., проте, у лютому 2018 року та березні 2018 року - з порушенням встановлених пунктом 6.1. Договору № 1315/1718-БО-32 строків, внаслідок чого Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" нараховано пеню в розмір 120 877,99 грн. (на підставі пункту 8.2. Договору), а також 3% річних в розмірі 25 564,41 грн. та інфляційні втрати в розмірі 34 195,12 грн. (на підставі статті 625 ЦК України). Обставини щодо стягнення вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно статей 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

Крім того, згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Окремим видом зобов`язання є договір поставки. Так, згідно з частинами першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, а також не заперечується представником Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради", плату за отриманий у лютому - березні 2018 року природний газ відповідач здійснив несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1. Договору № 1315/1718-БО-32 від 23.10.2017.

Згідно з вимогами частини другої статті 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 ГК України).

Відповідно також до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктами 8.1., 8.2. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 12.01.2018 (арк.с. 29) за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Враховуючи неналежне виконання Комунальним підприємством "Теплові мережі Роганської селищної ради" зобов`язань з оплати природного газу у встановлений Договором термін, господарський суд доходить висновку про правомірність позовних вимог в частині застосування штрафних санкцій.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

До матеріалів справи позивачем надано розрахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат по кожному зобов`язанню помісячно, з урахуванням усіх проплат Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради".

Перевіривши періоди та здійснені нарахування окремо, суд встановив, що розрахунок пені не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України та припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано; нарахування інфляційних втрат здійснено за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовувались позивачем з урахуванням збільшення на індекс інфляції попереднього місяця (постанова ВС від 17.07.2018 у справі № 904/10242/17). Такі нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та арифметично вірні, а позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є обґрунтованими.

Разом з тим, суд також зазначає, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 50%, в обґрунтування якого заявник посилається на дебіторську заборгованість комунального підприємства за послуги теплопостачання, скрутне фінансове становище, а також просить врахувати повну оплату отриманого від позивача природного газу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суд як орган державної влади повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) є правом суду, передбаченим статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України (про що також зазначає Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 10.10.2018 у справі № 923/1100/17).

Частинами першою та другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є комунальним підприємством, яке виконує послуги з централізованого опалення та централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) для об`єктів усіх форм власності (Рішення Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 20 жовтня 2017 року).

Згідно Довідки про заборгованість населення за спожиті комунальні послуги з теплопостачання станом на 01.09.2019 (том 1, арк.с. 89), заборгованість населення перед Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" по 1029 особовим рахункам складає 6 645 937,00 грн. Крім того, Комунальне підприємство "Теплові мережі Роганської селищної ради", у зв`язку з несвоєчасною сплатою населенням за послуги з централізованого опалення, є збитковим підприємством, про що свідчать звіти про фінансові результати підприємства за 2017-2018 роки.

Суд звертає увагу також на те, що розрахунки за отриманий від позивача природний газ проведено відповідачем з порушенням встановлених пунктом 6.1. Договору № 1315/1718-БО-32 строків лише за два місяці - у лютому 2018 року та березні 2018 року, а оплату такого боргу здійснено ще до звернення АТ "НАК "Нафтогаз" до суду: останній платіж проведено 11.12.2018. При цьому, матеріали справи не містять доказів спричинення АТ "НАК "Нафтогаз" негативних наслідків у зв`язку з несплатою відповідачем вартості природного газ у строки, встановлені Договором, оскільки втрати від знецінення коштів компенсуються, зокрема, стягненням інфляційних втрат та 3% річних за час, в який позивач не міг користуватися коштами.

Разом з тим, розмір пені, яку заявляє до стягнення позивач, є досить великим у порівнянні з тим, що основної заборгованості у відповідача немає. Крім того, позивач знаходиться у більш вигідному економічному положенні, ніж відповідач. Дисбаланс інтересів сторін існує і на законодавчому рівні, адже не дивлячись на посилання позивача на те, що він має обов`язок з поставки газу відповідно до положень постанови КМУ від 19.10.2018 № 867, відповідно до п.п. 3) п.11 Постанови КМУ № 867 від 19 жовтня 2018 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" АТ "НАК "Нафтогаз України" постачає природний газ теплопостачальним організаціям за умови, що стан розрахунків за природний газ (без урахування штрафних санкцій) за попередні періоди становить 90 %. В той же час, будь-які прострочення споживачів в оплаті послуг теплової енергії тягнуть для відповідача додаткові витрати, що виходять за межі визначеної тарифами вартості послуг.

Позивач, в свою чергу посилається на те, що відповідач підписав договір, в якому містяться положення про зобов`язання сплатити позивачу штрафні санкції в разі прострочення оплати за поставлений природний газ, а відтак не може бути звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Однак, на переконання суду, Комунальне підприємство "Теплові мережі Роганської селищної ради" не намагається уникнути відповідальності за прострочення виконання господарського зобов`язання, а лише просить суд надати оцінку розміру визначеної позивачем штрафної санкції та наголошує на тому, що розмір пені є завищеним у порівнянні з нарахованими позивачем 3% річних та інфляційними втратами.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, з огляду на ступінь виконання зобов`язання боржником, необхідність відновлення балансу інтересів сторін, а також з метою дотримання принципів справедливості, пропорційності та розумності у господарському судочинстві, суд визнає за можливе задовольнити клопотання Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" та зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50%.

У зв`язку із викладеним позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягають задоволенню в частині стягнення з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" пені за Договором № 1315/1718-БО-32 від 23.10.2017 в розмірі 60 439,00 грн., 3% річних в розмірі 25 564,41 грн. та інфляційних втрат в розмірі 34 195,12 грн. В частині стягнення пені в розмірі 60 438,99 грн. суд відмовляє в задоволенні, у зв`язку із зменшенням неустойки на 50%.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Таким чином, з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" підлягає стягненню також судовий збір.

Відповідно до статей 11, 509, 525, 526, 530, 551, 610, 611, 612, 624, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173-175, 193, 199, 233 Господарського кодексу України та керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 239, 240, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" (КП "ТМРСР"; місцезнаходження: 62481, Харківська область, Харківський район, селище міського типу Рогань, вулиця Першого Травня, будинок 1; ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (НАК "Нафтогаз України"; місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ) пеню за Договором № 1315/1718-БО-32 від 23.10.2017 в розмірі 60 439,00 грн., три проценти річних в розмірі 25 564,41 грн., інфляційні втрати в розмірі 34 195,12 грн. та судовий збір в розмірі 2 709,56 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" пені в розмірі 60 438,99 грн. - у позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "26" вересня 2019 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/2595/19