ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа№ 910/12597/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пашкіної С.А.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Добрицька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Гарматін К.В.;

від відповідача: Міхо К.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Чайка"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 (повний текст складено 25.03.2019)

у справі № 910/12597/18 (суддя - Літвінова М.Є.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Житлово-будівельного кооперативу "Чайка"

про стягнення 259 544,30 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Чайка" про стягнення 259 544, 29 грн., з яких 186 968, 76 грн. основного боргу, 40 660,13 грн. інфляційних витрат, 9 128, 45 грн. 3% річних, 13 438, 53 грн. пені, 9 348, 43 грн. штрафу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач не виконував покладених на нього обов`язків, які встановлені Договором, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 у справі №910/12597/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу "Чайка" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 186 968,76 грн. основного боргу, 40 660,13 грн. інфляційних втрат, 9 128,45 грн. 3% річних, 13 438,53 грн. пені, 9 348,43 грн. штрафу, 3 893,17 грн. витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що доводи відповідача щодо неправомірності наданого позивачем розрахунку та невідповідність обсягів наданих послуг спростовуються наявними в матеріалах доказами, у зв`язку з чим до уваги не приймаються. Також, суд першої інстанції погодився з здійсненими розрахунками пені, штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не направлялись розрахункові документи на адресу банку відповідача, як це передбачено п. 2.2.2., 2.2.3 договору. Також апелянт зазначив на тому, що дійсна реальна заборгованість по договору становить 78 309,20 грн., з яких по коду 5-242 - 67 132,91 грн, а по коду 5-50242 - 11 176,29 грн. Зокрема, апелянт вказав, що підтвердженням незаконного та необґрунтованого нарахування великої заборгованості за послуги по коду 5-50242 є той факт, що позивачу достовірно не відомі обсяги води, яка була надана на підігрів. Також апелянт зазначив, що судом не було залучено до участі у справі ПАТ «Київенерго» та інших споживачів, які отримують гарячу воду через лічильник, що встановлений у пункті по вул. Малиновського , 25.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Чайка" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 у справі № 910/12597/18.

Відповідно до витяту з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2019, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя ОСОБА_1 судді: Разіна Т.І., Хрипун О.О. у зв`язку із перебуванням судді Іоннікової І.А., яка не є головуючим (суддею-доповідачем) у справі, у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019р. апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Чайка" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2019р. у справі №910/12597/18 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019р. оголошено перерву 29.07.2019р.

Розпорядженням від 01.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/12597/18 у зв`язку з тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 23.07.2019 суддю Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з подачею заяви про відставку.

Відповідно до витяту з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2019, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Дідиченко М.А. судді: Ткаченко Б.О., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 справу № 910/12597/18 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 25.09.2019.

Позиції учасників справи

Через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою, безпідставною, такою, що не враховує усі обставини справи та положення чинного законодавства України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерною компанією «Київводоканал» (яке було перейменоване у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал») (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом «Чайка» (Абонент) було укладено Договір № 08329/4-05 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується надавати Абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред`явленого Абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва (надалі-Дозвіл) приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва (в подальшому-місцеві правила приймання), а Абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 року за № 165/374 (в подальшому Правила користування). Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 року за № 403/6691 (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватися норм визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Згідно з пунктом 1.2 за договором встановлюється цілодобовий режим водопостачання та приймання стоків. Режим може бути змінений начальником без внесення змін до договору у випадку прийняття органами місцевого самоврядування або органами виконавчої влади відповідних нормативних документів, які визначатимуть інший режим надання послуг (встановлення графіків подачі води та/або приймання стоків тощо)

Відповідно до пункту 1.3. обсяг води, що підлягає постачанню та прийняттю в систему каналізації, надається Абонентом у вигляді нормативного розрахунку (погодинного, добового, помісячного, річного обсягу постачання послуг), який узгоджується з постачальником і є невід`ємною часиною договору. Обсяг поставки води підлягає узгодженню з постачальником кожного наступного року з моменту укладення договору. Загальний обсяг поставлених за цим договором послуг визначається загальною кількістю наданих Абоненту протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію стічних вод.

Згідно з пунктом 2.1.1 Договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у Абонента декількох об`єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за Абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями лічильника. В разі технічної неможливості встановлення лічильника, кількість поставленої для поливу води може визначатися за узгодженим з Постачальником розрахунком на підставі наданих Абонентом документів, якими визначена площа поливу.

Відповідно до пункту 2.1.2 зняття показань з лічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника у присутності представника Абонента у строки згідно з графіком обслуговування Постачальника. Для Абонента із стабільним об`ємом споживання (до 30 м. куб. із незначним коливанням) зняття показань з лічильника може здійснюватися Постачальником квартально, при цьому останній направляє Абоненту щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із його середньодобового споживання води. Показання лічильника за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків Постачальником від Абонент в письмовому вигляді. В разі, якщо Абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті Постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг

Згідно з пунктом 2.1.3. Договору якщо лічильник не працює не з вини Абонента, кількість води визначається, виходячи із середньодобової витратити Абонента, яка визначається за показаннями працюючого лічильника в останні два розрахункові місяці. У випадку, коли лічильник працював менше двох, місяців, кількість води визначається за її середньодобовою витратою не менше 10-ти днів. Облік води за таким порядком здійснюється до встановлення працюючого (повіреного) лічильника, перерахунки за відповідний період не проводяться.

Відповідно до пункту 2.1.4 кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод, або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання.

Відповідно до пункту 2.1.5 Абонент веде первинний облік водоспоживання та водовідведення у Журналі обліку споживання води (пронумерований, прошитий та скріплений печаткою), який заповнюється Абонентом та представником Постачальника;

Відповідно до пункту 2.1.6. облікові дані Абонент щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у Постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою Постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою Постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння Абонент направляє свого представника до Постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним із моменту отримання Постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків. В разі невиконання Абонентом цього пункту договору, облікові дані Постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених Абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими Абонентом.

Відповідно до пункту 2.1.7. в разі прострочення Абонентом термінів повірки лічильника обсяг наданих послуг визначається Постачальником за середньодобовою витратою Абонента. Такий порядок розрахунків обсягів наданих послуг проводиться за погодженням з Постачальником, до дня встановлення Абонентом повіреного лічильника. Перерахунки за період здійснення розрахунків за середньодобовими витратами Абонента не проводяться.

Згідно з пунктом 2.2.1 постачальник щомісячно направляє до банківської установи Абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги - доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору Постачальник доводить Абоненту нові Тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів;.

Відповідно до пункту 2.2.2 у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється Абонентом щомісячно у безготівкові формі у десятиденний термін з дня направлення Постачальником розрахункового документу до банківської установи Абонента. За згодою Постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від Абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується Постачальником в погашення боргу.

Згідно з пунктом 2.2.3. в разі неотримання від Постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, Абонент здійснює оплату наданих йому послуг , не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Згідно з пунктом 2.2.4. у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, Абонент зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення Постачальником розрахункового документу до банківської установи Абонента, письмово повідомити про це Постачальника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова Абонента оплатити розрахунковий документ Постачальника вважатиметься безпідставною.

Згідно з пунктом 4.2 Договору у разі порушення строків виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги, Абонент сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Оплата Абонентом пені не звільняє останнього від оплати несплаченого рахунку в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4.6. Договору за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, або вимогу щодо оплати, Абонент сплачує Постачальнику штраф у розмірі 5 % від суми, яку відмовився сплатити. Сплата штрафу не звільняє Абонента від обов`язку оплатити рахунок Постачальника.

Згідно з наявними в матеріалах справи актами про зняття показань з лічильників (приладів обліку), відомостями обліку споживання теплової енергії, розшифровками рахунків відповідача позивачем були надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі за кодом 5-242 за період з 01.10.2016 по 31.05.2018 на суму 329 140, 86 грн., а також за кодом 5-50242 за період з 01.08.2015 по 31.05.2018 на суму 151 301,59 грн.

Як зазначає позивач, за відповідачем утворилась заборгованість за надані позивачем послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі за кодом 5-242 в сумі 87 584, 91 грн. та за кодом 5-50242 в сумі 99 383, 85 грн., а всього в сумі 186 968, 76 грн.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості з оплати послуг з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 5 статті 633 Цивільного кодексу України передбачено, що актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Тому, відповідно до частини 5 статті 633 ЦК України у вказаному договорі за згодою сторін були встановлені правила, обов`язкові для них при виконанні цього договору.

Так, в п. 1.1 Договору зазначено, що Постачальник зобов`язується надавати Абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред`явленого Абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва (надалі-Дозвіл) приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва (в подальшому-місцеві правила приймання), а Абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 року за № 165/374 (в подальшому Правила користування). Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 року за № 403/6691 (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватися норм визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Наказ Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року № 65, яким було затверджено правила користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України, на момент вчинення спірних правовідносин втратив чинність згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року N 190, яким також було введено в дію правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року N 190, визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п.1.1. правил, затверджених наказом № 190 від 27.06.2008 р.)

Згідно з п. 3.1. Правил, затверджених наказом № 190 від 27.06.2008 р., розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Відповідно до п. 3.7. Правил, затверджених наказом № 190 від 27.06.2008 р., розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Як вбачається з умов Договору № 08329/4-05 від 10.07.2008, позивач, крім постачання води відповідачу, також надає відповідачу послуги з відведення стоків такої води (тобто, стоків як холодної води, так і стоків води, що йде на виготовлення гарячої води) - п.п. 1.1., 2.1, 3.1 договору.

Отже, надання послуг із водопостачання та приймання стічних вод регулюється умовами укладеного сторонами договору, а вартість таких послуг підлягає оплаті відповідачем на користь позивача.

Крім того, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про питну воду та питне водопостачання».

Відповідно до ст. 1 зазначеного закону централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення стічних вод за допомогою системи централізованого водовідведення.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Тобто стаття 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Також, на спірні правовідносини поширює свою дію Закон України "Про житлово-комунальні послуги", який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

У частині першій статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів про зняття показань з лічильників (приладів обліку), відомостей обліку споживання теплової енергії, розшифровок рахунків відповідача, позивачем були надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі за кодом 5-242 за період з 01.10.2016 по 31.05.2018 на суму 329 140, 86 грн., а також за кодом 5-50242 за період з 01.08.2015 по 31.05.2018 на суму 151 301, 59 грн.

Відповідач, у свою чергу, взяті на себе зобов`язання виконав частково, сплативши надані послуги за кодом 5-242 на суму 241 555, 95 грн., та за кодом 5-50242 на суму 52 134, 62 грн.

Таким чином, за відповідачем утворилась заборгованість за надані позивачем послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі за кодом 5-242 в сумі 87 584, 91 грн. та за кодом 5-50242 в сумі 99 383, 85 грн., а всього в сумі 186 968, 76 грн.

Стосовно здійсненого відповідачем контррозрахунку заборгованості з урахуванням заперечень відповідача щодо обсягу наданих послуг та їх оплати, колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, розбіжності в сумі 5 000,00 грн. виникли внаслідок того, що у розрахунку позивача вказана оплата зарахована по коду 5-50242, а у розрахунку відповідача - по коду 5-242.

Із змісту наявної в матеріалах справи банківської виписки вбачається, що 30.05.2018 року відповідачем було сплачено 5 000, 00 грн. із призначенням платежу: "Абон. 5-242. Оплата авансу за воду та каналізацію за травень 2018 р. у т.ч. ПДВ 20% - 833, 33 грн.".

У своєму розрахунку у березні 2018 року відповідач зараховує вказану оплату в розмірі 5 000, 00 гpн. а кодом 5-242, проте, позивач зазначені кошти зарахував на погашення заборгованості по коду абонента 5-50242 та відобразив у травні 2018 (в колонці "Сплачено" на підставі пункту 2.2.2. Договору, згідно з яким у разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від Абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується Постачальником в погашення боргу.

В той же час, сплачені відповідачем грошові кошти в сумі 15 452, 02 грн. позивачем правомірно не було зараховані до погашення суми боргу за спірний період, оскільки предметом даного позову є стягнення заборгованості по коду абонента 5-242 за період з 01.10.2016 року по 31.05.2018 року, тоді як згідно з банківською випискою від 26.07.2018 (т. 2 а.с. 146) грошові кошти в сумі 15 452, 02 грн. були сплачені відповідачем із призначенням платежу: "Абон. 5-242. Оплата авансу за воду та каналізацію за червень 2018 р. в т.ч. ПДВ 2 575, 34", внаслідок чого у позивача були відсутні підстави для зарахування цих коштів за спірний період.

Також, розрахунком позивача підтверджується факт зарахування в рахунок погашення боргу за спірний період грошових коштів в сумі 46 636, 41 грн., отриманих від Управління праці та соціального захисту населення в якості пільг та субсидій.

Апелянт вказує на необґрунтоване нарахування великої заборгованості з наданих послуг з водовідведення гарячої води, у зв`язку з чим останнім було надано до суду першої інстанції контррозрахунок такої заборгованості.

Однак, такий розрахунок правомірно визнано судом першої інстанції необґрунтованим з огляду на наступне.

Так, обсяги наданих послуг з водовідведення гарячої води в розрахунках позивача і відповідача з квітня 2016 по травень 2018 тотожні та становлять 16 177 м.куб., однак у розрахунку відповідача дані зсунулись на 1 місяць.

Вказані розбіжності виникли внаслідок чого, що дані щодо обсягів наданих послуг за домовленістю між сторонами відповідач мав щомісячно надавати позивачу у вигляді відомостей обліку споживання теплової енергії, які відображають показники спожитої гарячої води ЖБК "Чайка", зняті з теплолічильника відповідача.

Позивач зазначив, що відповідач надавав вказані документи не своєчасно, а тому виставлення позивачем до сплати відповідачу вартості відведення гарячої води відбувалось із запізненням в 1 місяць. Наприклад, відомості за період з 21.02.2016 по 23.03.2016 були надані позивачу 28.03.2016, коли позивач уже здійснив нарахування за березень 2016. Отже, позивач врахував дані із вказаних відомостей у квітні 2016. Відомості за період з 23.07.2016 по 25.11.2016 відповідач надав лише 8 грудня 2016 року, а тому позивач здійснив нарахування наданих послуг за середньодобовою витратою за останні 2 розрахункові місяці. Після отримання відомостей з`ясувалось, що позивач виставив до сплати 1581 м. куб. (сумарно за 09-12.2016), тоді як згідно з відомостями відповідач скинув 1634 м.куб. стоків гарячої води, що є на 53 м.куб більше ніж виставив позивач, тому позивач здійснив перерахунок у грудні 2016 на суму 216, 88 грн. (53 м. куб. * 4, 092 грн.). Така сама ситуація склалась з відомостями за період з 24.05.2017 по 24.11.2017, які відповідач надав лише 20.12.2017.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, сумарна кількість стоків гарячої води згідно вказаних відомостей становить 1233 м.куб., яку позивач і виставив до сплати в період з 07.2017-01.2018.

Також, відповідач у своєму розрахунку не врахував травень 2018 року, чим і було зменшено заборгованість за вказаний період.

Тобто, відповідач у своєму розрахунку наводить розрахунки лише за 33 місяці, тоді як позивач заявив до стягнення заборгованість за 34 місяці.

Щодо обсягів наданих послуг у період з 01.08.2015 по 31.03.2016 судом встановлено, що обсяги скинутих стоків гарячої води у позивача з відповідачем за цей період різняться з огляду на різну методику їх визначення.

Так, з серпня 2015 по березень 2016 включно позивач здійснював нарахування ЖБК "Чайка" обсягу відведення гарячої води відповідно до показників приладу обліку встановленому у центральному тепловому пункті, який забезпечує водою декілька будинків та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, будинок 25 , особовий рахунок 5-414-70.

В подальшому обсяг питної води, що надійшов до зазначеного теплового пункту розподілявся у відсотковому співвідношенні пропорційно кількості мешканців у кожному із житлових будинків, що споживають воду від даного теплового пункту за мінусом обсягів ЖБК "Дніпро", якому нарахування здійснювалось згідно з показниками теплолічильника встановленого безпосередньо в будинку ЖБК "Дніпро" (витяг з розрахункового листа щодо ЖБК "Дніпро" т. 2 а.с. 147).

Для ЖБК "Чайка" таке відсоткове співвідношення становить 20, 887 % (обсяг ЖБК "Чайка" = загальний обсяг води, яка надійшла до теплового пункту (з актів про зняття показників з приладу обліку) мінус обсяги ЖБК "Дніпро" (з витягу з розрахункового листа) помножені на 20, 88 %).

Для підтвердження обсягу питної води, яка надійшла до вказаного теплового пункту, ПАТ "АК "Київводоканал" надало копії актів про зняття показань з приладу обліку, які підписані з боку ПАТ "АК "Київводоканал" та ПАТ "Київенерго", як споживачем питної холодної води що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води, так як між позивачем ПАТ "Київенерго" укладено Договір про надання послуг з централізованого постачання питної холодної води, що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води № 12477/5-01 від 07.08.2014 (т. 1 а.с. 14-17).

При цьому, доказів неможливості відповідача бути присутнім при знятті показників з приладу обліку матеріали справи не містять.

Зазначений позивачем спосіб обліку відведення гарячої води повністю відповідає умовам Договору, адже згідно п. 2.1.1.-2.1.2. Договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у Постачальника. Зняття показань з лічильника (- ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника у присутності представника Абонента. В разі, якщо Абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті Постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

Прилад обліку, що встановлений в центральному тепловому пункті належить позивачу та ним зареєстрований, що підтверджується витягом з додатку № 1 до Договору про надання послуг з централізованого постачання питної холодної води, що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води № 12477/5-01 від 07.08.2014 "Перелік теплових пунктів, на відгалуженні до теплообмінників гарячого водопостачання яких здійснюється централізоване постачання питної холодної води для приготування гарячої води (точок надання послуг з централізованого постачання питної холодної води)" (копія договору та копія витягу наявні в матеріалах справи).

Крім того, відповідно до п. 3.1 Методичних рекомендацій щодо розподілу між окремими системами гарячого водопостачання будинків, будинками і спорудами послуги централізованого постачання гарячої води, виробленої на центральних теплових пунктах, та обліку стоків після використання гарячої води затверджених наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства Україні від 06.07.2010 № 213 розрахунок виробника послуг з ЦПГВ (централізованого постачання гарячої води) з водопостачальною організацією доцільно проводити за об`єми холодної води, визначені за показами лічильника води, встановленого на відгалуженні трубопроводу холодної води перед водопідігрівачем ГВП (гарячого водопостачання) ЦТП (центральному тепловому пункті)

Згідно до п. 6.2 зазначених Методичних рекомендацій кількість стоків від системи приготування послуг з ЦПГВ в ЦТП дорівнює витратам та втратам гарячої води в ЦТП.

Таким чином, визначення обсягу стоків гарячої води відповідно до показників приладу обліку встановленого в центральному тепловому пункті, відповідає умовам договору між сторонами на послуги з водопостачання та водовідведення та зазначеним вище Методичним рекомендаціям.

Також, відповідно до п. 7.1 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мін`юсті 26.04.2002 за № 403/6691 (які діяли до 10.03.2017) підприємства зобов`язані здійснювати контроль за кількістю та якістю стічних вод, які вони скидають до системи міської каналізації.

Пунктом 7.2 передбачено, що підприємства зобов`язані систематично (відповідно до місцевих Правил приймання) подавати до Водоканалу інформацію про об`єми та якісний склад стічних вод, які вони скидають до міської каналізації.

3 серпня 2015 по 11.02.2016 відповідач жодного разу не надав позивачу інформацію щодо кількості стічних вод які утворились після використання гарячої води та були скинуті ЖБК "Чайка" до системи централізованого водовідведення і лише 11.02.2016 листом № 8 відповідач повідомив позивача про наявний у нього теплолічильник та надав копії відомостей за попередній період.

Так як теплолічильник ЖБК "Чайка" до березня 2016 року не був зареєстрований позивачем, то відповідно до умов договору позивач не міг взяти до уваги відомості обліку споживання теплової енергії за попередній період, однак при цьому позивач на прохання відповідача зареєстрував вказаний прилад обліку та вже у квітні 2016 при нарахуванні послуг з водовідведення гарячої води керувався даними щодо обсягів знятими із теплолічильника відповідача.

Крім того, згідно з п. 2.1.6 Договору облікові дані Абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у Постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою Постачальника), направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння Абонент направляє свого представника до Постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання Постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків. В разі невиконання Абонентом цього пункту договору, облікові дані Постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених Абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими Абонентом.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, Абонент зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення Постачальником розрахункового документу до банківської установи Абонента, письмово повідомити про це Постачальника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документам для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова Абонента оплатити розрахунковий документ Постачальника вважатиметься безпідставною (п. 2.2.4. Договору).

Отже, за період з серпня 2015 по 11.02.2016 ЖБК "Чайка" жодного разу не надавав інформації щодо обсягів стоків гарячої води, як це передбачено Правилами № 37, а також не направляв представника для проведення звіряння розрахунків з позивачем та підписання акту звірки відповідно до п. 2.1.6 Договору, а тому обсяг спожитих послуг за вказаний період приймається абонентом за даними Постачальника. При цьому позивач може брати до розрахунків лише дані з приладів обліку, які зареєстровані ним.

Відповідач у своєму розрахунку за період з серпня 2015 по березень 2016 включно визначав обсяг скинутих стоків відповідно до даних теплолічильника, який у позивача зареєстрований не був. Таким чином, з огляду на наведені обставини, є неможливим застосовувати методику нарахування обсягів стоків гарячої води відповідача, як таку що не відповідає умовам Договору.

Крім того, у своєму розрахунку відповідачем невірно застосовано тарифи, які встановлено Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Так, з 02.08.2016 діяв тариф водовідведення встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП ) № 1141 від 16.06.2016 та який становить 6, 216 грн. (5, 18 грн. за 1 куб. м (без ПДВ)), тоді як відповідач застосовує вказаний тариф лише з вересня 2016. Також з 12.05.2017 тариф на водовідведення згідні з постановою НКРЕКП № 551 від 26.04.2017 становив 6, 612 грн. (5, 51 грн. за 1 куб. м (без ПДВ)) грн., а відповідач застосовує вказаний тариф взагалі. При цьому тариф в розмірі 6, 60 ( 5,50 грн. за 1 куб.м (без ПДВ)) грн., який діє з 07.12.2017 та який затверджений постановою № 1343 від 02.11.2017 відповідач з невідомих причин застосовує лише з лютого 2018.

Відповідач у своєму розрахунку наводить розмір оплат ЖБК "Чайка" на 21 778, 80 грн. більший ніж в розрахунку позивача. Різниця полягає тому що відповідач враховує по даному коду абонента платежі від 28.10.2015 на суму 5 000, 00 грн., від 27.11.2015 на суму 5 000, 00 грн., від 28.12.2015 на суму 4 500, 00 грн., від 28.01.2016 на суму 4 500, 00 грн., від 26.02.2016 на суму 2 500, 00 грн., від 30.03.2016 на суму 3 000, 00 грн., від 27.04.2016 на суму 3 000, 00 грн., від 27.05.2016 на суму 2 600, 00 грн., а разом - 30 100, 00 грн. та не враховує 3 321, 20 гpн. сплачених за квітень 2018. Крім того, як уже зазначалось вище 5 000, 00 грн. сплачених 30.05.2018 відповідач зарахував на код абонента 5-242, а позивач на код абонента 5-50242.

Однак, вказані платежі на загальну суму 30 100, 00 грн. були сплачені відповідачем без зазначення чіткого періоду за який здійснюється платіж в призначенні платежу, а тому позивач зарахував вказані кошти в погашення заборгованості за період який не входить до позовного, тобто до 01.08.2015. Так, станом на 01.08.2015 року заборгованість відповідача по коду абонента 5-50242 становила 261 304,51 грн., що підтверджується витягом з розрахункового листа.

Як зазначалось судом вище, пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що в разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу першочергово зараховується Постачальником погашення боргу.

Отже, в розрахунку відповідача за кодом абонента 5-50242 наведені помилкові обсяги наданих послуг з 01.08.2015 по 31.03.2016, відсутній травень 2018, обсяги зсунуті на 1 місяць назад, також не застосовано тариф затверджений постановою НКРЕКП № 551 від 26.04.2017, а ті тарифи що застосовані відображені не в тих періодах в яких вони були чинні. Крім того, відповідачем неправомірно було зараховано до позовного періоду на 21 778, 80 грн. більше оплат.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунки відповідача по обох кодах абонента є помилковими та такими що не підтверджуються матеріалами справи.

Стосовно доводів відповідача про відсутність гарячого постачання у період з червня 2017 року по жовтень 2017 року суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вчасного надання відповідачем відомостей по теплолічильнику позивачу, а також своєчасного повідомлення позивача щодо відсутності гарячого водопостачання, внаслідок чого позивачем здійснено нарахування за серпень 2017 року за середньодобовими витратами води, визначеними на підставі раніше поданих даних, що склало 535 м.куб.

Лише після цього нарахування відповідач листом № 49 від 19.09.2017 повідомив позивача про відсутність у нього гарячого водопостачання з червня 2017 року.

У відповідь на вказаний лист позивач просив відповідача вчасно повідомляти про відключення гарячої води та зазначив, що як тільки гаряча вода буде відключена позивач здійснить перерахунок в тому місяці, в якому буде відновлено гаряче водопостачання (лист № 9388/8/8/02-14 від 18.10.2017).

Після відновлення гарячого водопостачання відповідачу позивач у грудні 2017 року здійснив коригування по нарахуванню за серпень 2017 року, що відображено у наданому ним розрахунку (згідно з наданими відповідачем відомостями по теплолічильнику за період з 24.06.2017 по 24.11.2017 позивач мав нарахувати у грудні 2017 року 611 м.куб. стоків гарячої води, але нарахував 75 м.куб., тобто за виключенням нарахованих у серпні 2017 року 536 м.куб.).

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача щодо неправомірності наданого позивачем розрахунку та невідповідність обсягів наданих послуг спростовуються наявними в матеріалах доказами

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 186 968,76 грн.

Положеннями статті 22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Як зазначалось судом вище, згідно з пунктом 2.2.1. Договору Постачальник щомісячно направляє до банківської установи Абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги - доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору Постачальник доводить Абоненту нові Тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Положеннями пункту 2.2.2 Договору передбачено, що у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється Абонентом щомісячно у безготівкові формі у десятиденний термін з дня направлення Постачальником розрахункового документу до банківської установи Абонента. За згодою Постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від Абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується Постачальником в погашення боргу;

Згідно з пунктом 2.2.3. Договору в разі неотримання від Постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, Абонент здійснює оплату наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

В матеріалах справи містяться довідки ПАТ «КБ «Хрещатик» від 12.07.2018 № 9-2/2891 з реєстром інформаційних дебетових повідомлень та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 05.07.2018 № 51/12-866 з реєстром платіжних повідомлень, які підтверджують надсилання до банківської установи відповідача розрахункових документів у спірний період, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Таким чином, враховуючи, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з холодного водопостачання та приймання стічних вод, в той час як відповідач надані послуги оплатив частково, факт отримання послуг у спірний період та правомірність нарахування позивачем відповідної плати відповідач не спростував, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення 186 968,76 грн. заборгованості за надані послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позивних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, то колегія суддів вважає за можливе зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому не має його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, погоджується з ним та вважає його вірним.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 4.6. Договору за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, або вимогу щодо оплати, Абонент сплачує Постачальнику штраф у розмірі 5 % від суми, яку відмовився сплатити. Сплата штрафу не звільняє Абонента від обов`язку оплатити рахунок Постачальника.

Згідно з пунктом 4.2. Договору у разі порушення строків виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги, Абонент сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Оплата Абонентом пені не звільняє останнього від оплати несплаченого рахунку в повному обсязі.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 09.07.2018 у справі №903/647/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 25.05. 2018 у справі №922/1720/17.

Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені та штрафу, вважає його арифметично вірним та таким, що правомірно був задоволений судом.

Доводи апелянта в частині не залучення судом першої інстанції в якості третіх осіб без самосійних вимог на предмет спору - ПАТ «Київенерго» та інших споживачів, які отримують гарячу воду через пункт та лічильник, встановлений по вул. Малиновського, 25 в м. Києві, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Виходячи зі змісту ст. 50 ГПК України, єдиною підставою для залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є той факт, що рішення у цій справі може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї із сторін.

В той же час, апелянтом не зазначено, як рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки ПАТ «Київенерго». Також апелянтом не зазначено, яких саме споживачів потрібно було залучити в якості третіх осіб, і як рішення у даній справі може вплинути на їхні права та обов`язки.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання спірних послуг, в той час як відповідач надані послуги оплатив частково, факт отримання послуг у спірний період та правомірність нарахування позивачем відповідної плати відповідач не спростував, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення 18 968,76 грн. заборгованості за надані послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів погоджується з здійсненим судом першої інстанції розрахунком інфляційних втрат, 3 % річних, пені та штрафу.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року у справі № 910/12597/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Чайка" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року у справі № 910/12597/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року у справі № 910/12597/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/12597/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 03.10.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді С.А. Пашкіна

Б.О. Ткаченко