номер провадження справи 34/18/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 Справа № 908/1193/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Махно О.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/1193/19

за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії Укрспецекспорт - Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма Укрінмаш, ідентифікаційний код юридичної особи 14281072 (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 36)

до відповідача Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра, ідентифікаційний код юридичної особи 14313866 (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84)

про стягнення 987835,10 грн;

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Єркін О.М., адвокат, довіреність № 27/11-295Д від 17.12.2018;

від відповідача: Грицай Д.Ю., адвокат, ордер ЗП № 026132 від 28.06.2019;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство Державної компанії Укрспецекспорт - Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма Укрінмаш звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом № 27/11-3415 від 07.05.2019 (вх. № 1293/08-07/19 від 20.05.2019) про стягнення з Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра 987835,10 грн.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 251-253, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України і обґрунтовано порушенням відповідачем грошового зобов`язання, визначеного умовами договору поставки № 17/559юр-24/93Д від 01.12.2017.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2019 справу № 908/1193/19 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.05.2019 у справі №908/1193/19 вищевказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 10 днів з дня отримання вказаної ухвали, але не пізніше 14.06.2019, включно.

Позивач, з метою усунення недоліків, у встановлений строк, подав до суду заяву №27/11-3957 від 28.05.2019, якою уточнив прохальну частину позову, чим усунув вказані судом недоліки.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1193/19, якій присвоєно номер провадження 34/18/19. Суд постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначивши судове засідання на 08.07.2019.

01.07.2019 до суду від відповідача надійшов відзив вих. № 21/391 від 01.07.2019 на позовну заяву із доказами в його обґрунтування та направлення на адресу позивача у справі.

08.07.2019 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по рахунку відповідача 26.06.2018 в якості доказу перерахування замовником за державним контрактом № 403/1/17/79 грошових коштів.

08.07.2019 від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання для можливості підготувати відповідь на відзив, враховуючи отримання відзиву 05.07.2019 наприкінці робочого дня.

В судовому засіданні 08.07.2019 суд повідомив про надходження відзиву, прийняття відзиву до розгляду та надходження письмових клопотань від сторін.

Суд задовольнив клопотання відповідача та долучив до матеріалів справи надану виписку по рахунку.

Суд задовольнив клопотання позивача про відкладення судового засідання для можливості підготувати відповідь на відзив.

Для встановлення фактичних обставин справи, з метою дотримання вимог ч. 2 ст. 182 ГПК України, суд відклав підготовче засідання на 24.07.2019 об 09 год. 30 хв.

17.07.2019 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь № 27/11-4945 від 12.07.2019 на відзив від 01.07.2019 № 21/391, яка направлена позивачем поштовим зв`язком 15.07.2019 та до якої додано довідку АТ Укрексімбанк про зарахування коштів на поточний рахунок позивача та докази направлення відповіді іншій стороні у справі.

24.07.2019 до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення вих. № 21/439 від 23.07.2019 на відповідь на відзив вих. № 27/11-4945 від 12.07.2019 із клопотанням про долучення до матеріалів справи заперечень та доказів, доданих до заперечень.

В судовому засіданні 24.07.2019 суд прийняв до розгляду відповідь на відзив, прийняв до розгляду заперечення на відповідь на відзив та задовольнив клопотання про долучення до матеріалів справи вказаних заперечень та доказів, доданих до заперечень.

По закінченні судового засідання, суд, з власної ініціативи, для належної підготовки справи для розгляду, продовжив строк підготовчого засідання на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 02.09.2019 об 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні 02.09.2019 суд продовжив підготовче засідання.

В судовому засіданні представники сторін надали усні пояснення з предмету спору та відповіли на запитання суду, що всі пояснення надані, всі наявні докази подані до матеріалів справи, клопотання та заяви відсутні.

Представники сторін не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

За наслідками судового засідання 02.09.2019, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 16.09.2019 о 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні 16.09.2019 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу Оберіг.

В судовому засіданні суд та сторони оглянули електронний доказ виставлення позивачем та отримання відповідачем рахунків 30.05.2018 та 10.10.2018.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування позовних вимог послався на порушення відповідачем умов договору поставки від 01.12.2017 №17/559юр-24/93-Д, який укладено між сторонами, щодо оплати поставленого позивачем товару на умовах цього договору. Зокрема, вказує, що за умовами абз. 3 п. 3.8 договору 27% орієнтовної ціни товару відповідач мав перерахувати позивачу протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника. Позивач виставив відповідачу рахунок від 30.05.2018 №27/25-4138 на суму 81632416,75 грн, що становить 27% вартості товару. Відповідач отримав рахунок 30.05.2018, а тому, за висновком позивача, мав оплатити рахунок в період з 31.05.2018 по 13.06.2018. Відповідач оплатив даний рахунок частково платіжним дорученням від 27.06.2018 № 6250 на суму 78024228,68 грн. Остаточний розрахунок за товар відповідач мав здійснити протягом п`яти банківських днів з дня отримання рахунку від постачальника (абз. 5 п. 3.8 договору в редакції додаткової угоди від 28.09.2018 № 3). Після підписання акту приймання-передачі товару від 28.09.2018 сторони погодили нову договірну ціну в розмірі 297694405,16 грн протоколом погодження договірної ціни від 01.10.2018, що відображена в додатку № 1 до договору (специфікація товару) у редакції додаткової угоди від 01.10.2018 № 4 до договору. З урахуванням викладеного позивач виставив відповідачу остаточний рахунок на оплату від 09.10.2018 №27/25-7755 на суму 7895733,94 грн, який отримано відповідачем 10.10.2019. Даний рахунок, за розрахунком позивача, мав бути оплачений відповідачем в період з 11.10.2018 по 17.10.2018. Відповідач оплатив даний рахунок частково платіжним дорученням від 30.10.2018 на суму 1000000,00 грн Після цього сторонами була погоджена нова договірна ціна товару в розмірі 296777982,95 грн шляхом укладення додаткової угоди № 5 від 31.10.2018 до договору. За розрахунком позивача, з урахуванням здійснених відповідачем платежів заборгованість відповідача станом на 31.10.2019 становила 6114155,29 грн. Відповідач оплатив дану заборгованість платіжними дорученнями від 26.11.2018 №10762 на суму 3000000,00 грн, від 06.12.2018 №10863 на суму 3114155,29 грн. За прострочення оплати товару позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 987835,10 грн, які складаються з 3% річних у сумі 139673,56 грн, інфляційних втрат у сумі 128416,54 грн, пені в сумі 291754,13 грн та 7% штрафу в сумі 427990,87 грн відповідно до розрахунків цих вимог, наведених у позовній заяві з уточненнями.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві. У відзиві відповідач зауважив, що продукція, яка постачалась позивачем за договором поставки, закуповувалась відповідачем за рахунок коштів, передбачених державним контрактом №403/1/17/79 від 20.11.2017. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державне оборонне замовлення» державний замовник визначає спільно з виконавцями порядок залучення до виконання оборонного замовлення співвиконавців та забезпечує фінансування відповідно до умов державних контрактів. Відповідач вказує, що на дату виставлення рахунку №27/25-4138 від 30.05.2018 на суму 81632416,75 грн відповідач ініціював перегляд орієнтовної ціни, яку позивач мав брати за основу при виставленні рахунку. Також на той час відповідачу не було профінансовано з державного бюджету подальше авансування закупівлі за договором поставки. У зв`язку з цим відповідач вказує, що здійснити оплату за рахунком позивача було неможливо. Крім того, відповідач не погоджується щодо визначеного позивачем строку виникнення зобов`язання з оплати рахунка №27/25-7755 від 09.10.2018 на суму 7895733,94 грн, який був виставлений позивачем після поставки партії товару за актом приймання-передачі №1 від 28.09.2018. Відповідач вважає, що зобов`язання з остаточного розрахунку за товар виникають у відповідача за умовами договору після поставки позивачем товару в повному обсязі, а не окремої партії товару. У зв`язку з цим відповідач вважає, що право на виставлення рахунка на оплату остаточної вартості товару виникло у позивача після підписання сторонами акта приймання-передачі товару № 2 від 03.11.2018 та протокола погодження договірної ціни в редакції додаткової угоди № 5 від 31.10.2018 до договору. Однак після повної поставки товару рахунки позивачем на адресу відповідача не виставлялись, а тому відповідач вважає, що перебіг строку виконання зобов`язань з оплати товару, що визначений абзацом 5 пункту 3.8 договору (5 банківських днів) не розпочався. Посилаючись на те, що правопорушенню сприяли неправомірні дії позивача (неналежне виконання пунктів 3.4 та 3.8 договору), відповідач, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 219 Господарського кодексу України, просить суд звільнити відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

Представник позивача визнав доводи відповідача необґрунтованими. У відповіді на відзив позивач зауважив, що зміна орієнтовної ціни можлива тільки за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди до договору. В договорі поставки не передбачено такої відкладальної обставини для здійснення платежів за договором, як перегляд орієнтовної ціни. Зі змісту п. 3.4 договору вбачається, що коригування орієнтовної ціни здійснюється у випадку зміни витрат на закупівлю іноземної валюти у зв`язку зі зміною курсу валюти. Натомість позивач на момент виставлення рахунку №27/25-4138 від 30.05.2018 не купував іноземну валюту в рамках виконання договору, а тому підстав для коригування орієнтовної ціни не було. Зауважив, що умовами договору не передбачено здійснення оплати товару після поставки всіх партій товару. Також вказав на те, що здійснення фінансування відповідача за рахунок державного бюджету не звільняє відповідача від відповідальності за порушення грошових зобов`язань за договором поставки. Крім того, відповідач не надав позивачу копії державного контракту та листів щодо його виконання, на які він посилається.

Представник відповідача на це зауважив, що підставою для корегування орієнтовної ціни за договором є саме зміна курсу валют, а не обґрунтування позивачем витрат на купівлю іноземної валюти.

В судовому засіданні 16.09.2019 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

01.12.2017 Дочірнім підприємством Державної компанії Укрспецекспорт - Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма Укрінмаш (постачальник, позивач) та Казенним підприємством Науково-виробничий комплекс Іскра (покупець, відповідач) укладено договір поставки №17/559-юр-24/93-Д (далі договір).

За умовами п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар (системи радіоелектронної протидії TRC274SDJ, виробництва компанії «Thales Communications & Security S.A.S» Французька Республіка - Виробник) згідно специфікації (додаток № 1 до даного договору), що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених договором.

Відповідно до додатку № 2 до договору товар складається із:

- TRC274 SDJ;

- TRC9310;

- набору аксесуарів інтеграції;

- комплекту запасних частин та приладдя.

Пунктом 1.2 договору визначено, що товар, який поставляється за цим договором, використовується у виробництві продукції оборонного призначення, визначеної відповідно до Закону України «Про державне оборонне замовлення». Замовником цієї продукції є державний замовник, визначений Кабінетом Міністрів України, Міністерство оборони України за Державним контрактом №403/1/17/79 від 20.11.2017, який був укладений на виконання Державного оборонного замовлення на 2017 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2017 №121-2 (зі змінами).

Згідно з п. 3.3 договору орієнтовна ціна товару за договором з урахуванням податку на додану вартість становить 295980759,71 грн

У п. 3.4 договору сторони погодили, що зміна орієнтовної ціни товару здійснюється відповідно до спільного рішення, яке затверджується сторонами, та оформлюється шляхом укладення додаткової угоди до договору протягом 10-ти календарних днів здати звернення однієї із сторін.

Пунктом 3.8 договору передбачено, що розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування покупцем постачальнику попередньої оплати в розмірі до 97% від орієнтовної ціни товару:

- 70% орієнтовної ціни товару покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника на строк не більше дев`яти місяців;

- 27% орієнтовної ціни товару покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника на строк не більше трьох місяців.

Взаєморозрахунки в частині приведення у відповідність розмірів попередньої оплати розмірам, передбаченим у даному пункті договору, здійснюються протягом п`яти банківських днів з моменту підписання додаткової угоди щодо зміни орієнтовної ціни.

Остаточний розрахунок за товар здійснюється після підписання акту приймання-передачі товару на підставі протоколу погодження договірної ціни шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом п`яти банківських днів з дати отримання рахунку від постачальника.

Згідно з пунктами 4.2, 4.3 договору поставка товару здійснюється однією партією (або декількома партіями за згодою сторін у тарі та упаковці виробника) у строк дев`ять місяців після отримання 70% передоплати відповідно до п. 3.9 договору за умов виконання другого платежу попередньої оплати. Днем виконання постачальником зобов`язання щодо поставки товару вважається дата підписання акту приймання-передачі товару сторонами та/або акту приймання на відповідальне зберігання.

Згідно з п. 11.6 договору даний договір набирає сили з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині гарантійних обов`язків до їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2017 позивач виписав відповідачу рахунок-фактуру №27/25-2/286 на попередню оплату товару в розмірі 70% орієнтовної ціни товару на суму 207186531,80 грн, який дійсний для оплати протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку.

Відповідач оплатив даний рахунок платіжним дорученням №15269 від 08.12.2017 на суму 207186531,80 грн.

Додатковою угодою №1 від 28.12.2017 сторони внесли зміни до специфікації до договору в частині зміни орієнтовної ціни товару (додаток №1 до даної додаткової угоди), яка з моменту підписання даної додаткової сторонами складає невід`ємну частину договору. У зв`язку з цим викладено пункти 3.2, 3.3, 3.4 договору в новій редакції. Зокрема, в п. 3.3 договору визначено, що орієнтовна ціна товар за договором з урахуванням податку на додану вартість становить 302342284,25 грн.

Пунктом 3.4 даної додаткової угоди передбачено, що розрахунок орієнтовної ціни товару здійснено за курсом Національного банку України за 1 євро 31,831793 грн станом на 11.12.2017 та курсу Міжбанківського валютного ринку України за 1 євро 32,05 грн станом на 11.12.2017.

Беручи до уваги, що товар постачальником буде поставлятися з іноземної держави, в обґрунтованих випадках (зміна курсу валюти відносно гривні більше, ніж на 0,2% до курсу Національного банку України, визначеного даним пунктом цього договору), сторони домовились проводити коригування орієнтовної ціни товару шляхом укладання додаткової угоди до договору із додаванням розрахунково-калькуляційних матеріалів та обґрунтування витрат, пов`язаних із закупівлею валюти, тощо.

Також сторони визначили у специфікації строк поставки товару по 08.09.2018.

02.01.2018 позивач виписав відповідачу рахунок-фактуру № 27/24-1 для здійснення доплати за товар на суму 4453067,18 грн, який дійсний для оплати протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку.

Відповідач оплатив даний рахунок платіжним дорученням № 311 від 09.01.2018 на суму 4453067,18 грн

30.05.2018 позивач виписав відповідачу рахунок-фактуру №27/25-4138 для внесення попередньої оплати в розмір 27% орієнтовної ціни товару на суму 81632416,75 грн.

Відповідач оплатив даний рахунок частково на суму 78024228,68 грн платіжним дорученням № 6250 від 27.06.2018. Таким чином, залишилась неоплаченою сума попередньої оплати в розмірі 3608188,07 грн.

18.07.2018 сторони уклали додаткову угоду №2 до договору, якою змінили назву виробника «Thales Communications & Security S.A.S» (Французька Республіка) на «Thales SIX GTS France S.A.S» (Французька Республіка).

Додатковою угодою №3 від 28.09.2018 до договору сторони виклали п. 3.8 договору в новій редакції, згідно з якою розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування покупцем постачальнику попередньої оплати в розмірі до 97% від орієнтовної ціни товару:

- 70% орієнтовної ціни товару покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника на строк більше десяти місяців;

- 27% орієнтовно ціни товару покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника на строк не більше чотирьох місяців.

Взаєморозрахунки в частині приведення у відповідність розмірів попередньої оплати розмірам, передбаченим у даному пункті договору, здійснюється протягом п`яти банківських днів з моменту підписання додаткової угоди щодо зміни орієнтовної ціни.

Остаточний розрахунок за товар здійснюється після підписання акту приймання-передачі товару на підставі протоколу погодження договірної ціни шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом п`яти банківських днів з дати отримання рахунку від постачальника.

Також сторони виклали в новій редакції пункт 4.2 договору, згідно з яким поставка товару здійснюється однією партією (або декілька партіями за згодою сторін у тарі та упаковці виробника, під партією товару розуміється найменування складових товару, як зазначено в пунктах 1- 4 специфікації, додаток №1 до договору) у строк 10 місяців після отримання 70% передоплати відповідно до пункту 3.8 договору за умов виконання другого платежу попередньої оплати.

Визначено у специфікації строк поставки товару по 09.10.2018.

27.09.2018 сторони підписали акт приймання-передачі товару №1, яким засвідчили факт поставки позивачем відповідачу наступного товару: TRC274 SDJ з набором аксесуарів, комплектом запасних частин та приладдя на суму 292695738,47 грн.

01.10.2018 сторони уклали додаткову угоду №4 до договору, якою виклали в новій редакції специфікацію до договору та протокол погодження договірної ціни, згідно з якими ціна товару складає 297694405,16 грн з ПДВ.

Також сторони виклали в новій редакції абз. 3 п. 3.8 договору, визначивши, що 27% орієнтовної ціни товару покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника на строк не більше чотирьох місяців.

09.10.2018 позивач виписав відповідачу рахунок-фактуру №27/25-7755 на здійснення доплати договірної ціни товару на суму 7895733,94 грн.

31.10.2018 сторони уклали додаткову угоду №5 до договору поставки, якою виклали в новій редакції специфікацію до договору та протокол погодження договірної ціни згідно з якими ціна товару за даним договором складає 296777982,95 грн з ПДВ.

Таким чином, з урахуванням нової ціни товару та здійснених відповідачем оплат залишилась до сплати за товар сума: 296777982,95 грн - 207186531,80 грн - 4453067,18 грн - 78024228,68 грн = 7114155,29 грн.

Платіжним дорученням №10237 від 30.10.2018 відповідач оплатив суму 1000000,00 грн згідно рахунку №27/25-7755 від 09.10.2018, а платіжним дорученням №10762 від 26.11.2018 - суму 3000000,00 грн згідно рахунку №27/25-7755 від 09.10.2018.

Таким чином, залишилась до сплати сума в розмірі 3114155,29 грн.

03.11.2018 сторони підписали акт приймання-передачі товару №2, яким засвідчили факт поставки позивачем відповідачу наступного товару: TRC9310 з набором аксесуарів, комплектом запасних частин та приладдя на суму 4082244,48 грн.

Платіжним дорученням №10863 від 06.12.2018 відповідач оплатив решту вартості товару в сумі 3114155,28 грн.

За прострочення оплати товару позивач нарахував та просить стягнути з відповідача в даному позові 987835,10 грн, які складаються з 3% річних у сумі 139673,56 грн, інфляційних втрат у сумі 128416,54 грн, пені в сумі 291754,13 грн та 7% штрафу в сумі 427990,87 грн відповідно до розрахунків цих вимог, наведених у позовній заяві з уточненнями.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням нижчевикладеного.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором поставки №17/559юр-24/93Д від 01.12.2017.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснив оплату виставлених позивачем рахунків з порушенням встановлених строків.

Так, за умовами п. 3.8 договору 27% орієнтовної ціни товару покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку від постачальника

Рахунок-фактура від 30.05.2018 № 27/25-4138 на оплату передоплати в розмірі 27% вартості товару в сумі 81632416,75 грн отриманий відповідачем 30.05.2018 з використанням електронної пошти, на підтвердження чого позивач надав відповідні докази.

Отже, даний рахунок мав бути оплачений покупцем у строк з 31.05.2018 по 13.06.2018.

Відповідач оплатив даний рахунок з простроченням, частково, платіжним дорученням від 27.06.2018 №6250 на суму 78024228,68 грн.

Отже, в період з 14.06.2018 по 26.06.2018 (13 днів) існувало прострочення з оплати суми боргу 81632416,75 грн.

Після часткової оплати рахунку від 30.05.2018 №27/25-41 залишилась неоплаченою сума по вказаному рахунку в розмірі 3608188,10 грн.

Після підписання акта приймання-передачі товару від 28.09.2018 сторони погодили нову договірну ціну в розмірі 297694405,16 грн протоколом погодження договірної ціни від 01.10.2018, що відображена в додатку №1 до договору (специфікація товару) у редакції додаткової угоди від 01.10.2018 №4 до договору.

У зв`язку з цим сума боргу в розмірі 3608188,07 грн по рахунку від 30.05.2018 №27/25-41 існувала в період з 27.06.2018 по 30.09.2018 (96 днів).

Остаточний розрахунок за товар відповідач мав здійснити протягом п`яти банківських днів з дня отримання рахунку від постачальника (абз. 5 п. 3.8 договору в редакції додаткової угоди від 28.09.2018 №3).

З урахуванням нової договірної ціни позивач виставив відповідачу остаточний рахунок на оплату від 09.10.2018 №27/25-7755 на суму 7895733,94 грн, який отримано відповідачем 10.10.2019 з використанням електронної пошти, на підтвердження чого позивач надав відповідні докази.

Даний рахунок мав бути оплачений відповідачем в період з 11.10.2018 по 17.10.2018. Відповідач оплатив даний рахунок частково платіжним дорученням від 30.10.2018 на суму 1000000,00 грн.

Таким чином, в період з 18.10.2018 по 29.10.2018 (12 днів) існувала сума боргу 7895733,94 грн.

Після часткової оплати 30.10.2018 (1 день) протягом цього дня існувала сума боргу 6895733,94 грн.

31.10.2018 сторонами була погоджена нова договірна ціна товару в розмірі 296777982,95 грн шляхом укладення додаткової угоди №5 від 31.10.2018 до договору. З урахуванням здійснених відповідачем платежів заборгованість відповідача станом на 31.10.2019 становила 6114155,29 грн.

Відповідач оплатив дану заборгованість платіжними дорученнями від 26.11.2018 №10762 на суму 3000000,00 грн та від 06.12.2018 №10863 на суму 3114155,29 грн.

Таким чином, в період з 31.10.2018 по 25.11.2018 (26 днів) існувала сума боргу 6114155,29 грн.

В період з 26.11.2018 по 05.12.2018 (10 днів) існувала сума боргу в розмірі 3114155,29 грн.

Доводи відповідача про те, що строк остаточного розрахунку слід обраховувати з дати поставки всього товару, а не окремих партій товару, судом не прийняті з огляду на те, що згідно з пунктами 4.2, 4.3 договору поставка товару здійснюється однією партією (або декількома партіями за згодою сторін). Днем виконання постачальником зобов`язання щодо поставки товару вважається дата підписання акту приймання-передачі товару сторонами та/або акту приймання на відповідальне зберігання. Умовами абз. 5 п. 3.8 договору передбачено здійснення остаточного розрахунку за товар після підписання акту приймання-передачі товару. Оскільки сторони оформили поставку товару двома актами приймання-передачі, якими засвідчена передача двох різних товарів, обумовлених специфікацією, то відповідно наявні підстави для здійснення остаточного розрахунку за ці товари відповідно до умов абз. 5 п. 3.8 договору окремо за кожним актом приймання-передачі товару.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.1.5 договору передбачено, що за порушення покупцем строків оплати ціни товару та здійснення інших платежів постачальнику, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від простроченої суми оплати (з ПДВ) товару за кожний день прострочення поза встановлені договором строки, а за прострочення понад 30 календарних днів з покупця додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми.

Зазначена умова узгоджується з нормами ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, що встановлюють відповідальність за порушення господарського зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки.

Так, нормами ч. ч. 1, 2 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, зокрема, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За прострочення оплати товару на суму 7895733,94 грн в період з 18.10.2018 по 29.10.2018 (12 днів) позивач нарахував пеню в розмірі 0,1%, що склало 94748,81 грн.

За прострочення оплати товару на суму 6895733,94 грн протягом 30.10.2018 (1 день) позивач нарахував пеню в розмірі 0,1%, що склало 6895,73 грн.

За прострочення оплати товару на суму 6114155,29 грн в період з 31.10.2018 по 25.11.2018 (26 днів) позивач нарахував пеню в розмірі 0,1%, що склало 158968,04 грн.

За прострочення оплати товару на суму 3114155,29 грн в період з 26.11.2018 по 05.12.2018 (10 днів) позивач нарахував пеню в розмірі 0,1%, що склало 31141,55 грн.

Загалом нараховано 291754,13 грн.

Розрахунок пені визнано судом вірним. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Також за прострочення оплати суми 6114155,29 грн понад 30 календарних днів позивач нарахував штраф у розмірі 7% від цієї суми боргу, що склало 427990,87 грн.

Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в заявленій сумі визнані судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати товару на суму 81632416,75 грн в період з 14.06.2018 по 26.06.2018 (13 днів) позивач нарахував 3% річних у сумі 87223,68 грн.

За прострочення оплати товару на суму 3608188,10 грн в період з 27.06.2018 по 30.09.2018 (96 днів) позивач нарахував 3% річних у сумі 28470,09 грн.

За прострочення оплати товару на суму 7895733,94 грн в період з 18.10.2018 по 29.10.2018 (12 днів) позивач нарахував 3% річних у сумі 7787,57 грн.

За прострочення оплати товару на суму 6895733,94 грн протягом 30.10.2018 (1 день) позивач нарахував 3% річних у сумі 566,77 грн.

За прострочення оплати товару на суму 6114155,29 грн в період з 31.10.2018 по 25.11.2018 (26 днів) позивач нарахував 3% річних у сумі 13065,87 грн.

За прострочення оплати товару на суму 3114155,29 грн в період з 26.11.2018 по 05.12.2018 (10 днів) позивач нарахував 3% річних у сумі 2559,58 грн.

Загалом нараховано 3% річних у сумі 139673,56 грн.

Розрахунок 3% річних визнано судом вірним. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Щодо стягнення інфляційних втрат суд зазначає наступне.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» роз`яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Виходячи з наведеного роз`яснення, при розрахунку інфляційних втрат слід враховувати заборгованість на кінець місяця, в якому виникло прострочення, та помножити її середній індекс інфляції за наступні повні місяці, в яких існувало прострочення, в межах періоду розрахунку інфляційних втрат.

Так, інфляційні втрати розраховані позивачем від суми боргу 3608188,07 грн за період червень вересень 2018 року в розмірі 42818,37 грн, а також від суми боргу 6114155,29 грн за період з 18.10.2018 по 25.11.2018 (враховано середній індекс 1,014) в розмірі 85598,17 грн. Загалом заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 128416,54 грн

Суд зазначає, що позивач не врахував вищенаведені роз`яснення при розрахунку інфляційних втрат за період з 18.10.2018 по 25.11.2018, оскільки врахував індекс інфляції за неповні місяці прострочення оплати товару.

У зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат задоволені судом частково в сумі 42818,37 грн. У стягненні інфляційних втрат у сумі 85598,17 грн суд відмовляє, оскільки вони нараховані необґрунтовано.

Відповідач посилається на відсутність своєї вини в простроченні виконання зобов`язання, оскільки між сторонами велися перемовини щодо зміни орієнтовної ціни на товар. Вважає, що зміна курсової різниці була підставою для зміни ціни на товар за договором.

Посилання відповідача на зміну курсової різниці та наявність підстав для зміни орієнтовної ціни на товар судом не приймаються, оскільки за умовами п. 3.4 договору зміна орієнтовної ціни товару здійснюється відповідно до спільного рішення, яке затверджується сторонами, та оформлюється шляхом укладення додаткової угоди до договору. Згідно з ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Всі рахунки за договором виставлені позивачем на підставі погоджених сторонами умов договору та додаткових угод щодо орієнтовної ціни на товар.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 631 Цивільного кодексу України договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Сторони погодили в додаткових угодах про зміну орієнтовної ціни, що дані додаткові угоди набирають чинності з моменту їх підписання сторонами. Умов про поширення дії додаткових угод на правовідносини сторін, що склалися раніше, додаткові угоди не містять. Інших змін ціни сторони не погоджували. Ведення перемовин щодо зміни орієнтовної ціни на товар не визначено в договорі як підстава для відкладення розрахунку за товар. У зв`язку з цим відповідач безпідставно посилається на наявність підстав для відстрочення оплати рахунку на період перемовин сторін щодо зміни орієнтовної ціни на товар.

Також відповідач посилається на те, що продукція за договором поставки закуповувалась відповідачем за рахунок коштів, передбачених державним контрактом №403/1/17/79 від 20.11.2017, і на час виставлення рахунків відповідачу не було профінансовано з державного бюджету подальше авансування закупівлі за договором поставки.

Посилання відповідача на дані обставини судом відхиляються, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За приписами ст. 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми ст.ст. 614, 617 Цивільного кодексу України кореспондуються з нормами ст. 218 Господарського кодексу України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетного фінансування не вважається підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання. Додаткова угода про зміну строків розрахунків з цієї причини не укладалась.

Крім того, за умовами договору поставки виконання зобов`язання покупця з оплати поставленого товару (строки та порядок оплати) не обумовлено наявністю бюджетного фінансування замовника, а тому відповідач безпідставно посилається на дану обставину як таку, що звільняє відповідача від обов`язку сплатити за поставлений товар у встановлений договором строк.

Відсутність бюджетного фінансування не виправдовує прострочення відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р.

Також відповідач, посилаючись на те, що правопорушенню сприяли неправомірні дії позивача (неналежне виконання пунктів 3.4 та 3.8 договору), керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 219 Господарського кодексу України, просить суд звільнити відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 219 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов`язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами. Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

Суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При розгляді даної справи відповідач не довів, а суд не встановив неправомірних дій з боку позивача при виконанні договору поставки, а тому відсутні підстави для застосування судом положень ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України щодо звільнення відповідача від сплати пені та штрафу. Зменшення розміру штрафних санкцій відповідачем не заявлялось.

Сплата 3% процентів річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань не має характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, за час прострочення, яке в даному випадку мало місце. Законодавством не передбачено підстав для звільнення боржника від сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Позовні вимоги задоволені судом частково, з урахуванням сум штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, які визнані судом обґрунтовано нарахованими.

Судові витрати у справі складаються із суми сплаченого позивачем судового збору, які відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог, виходячи з такого розрахунку: 902236,93 грн (задоволені вимоги)/ 987835,10 грн (заявлені вимоги) х 14817,53 грн (судовий збір за розгляд заявлених вимог) = 13533,56 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Решта суми судового збору в розмірі: 14817,53 грн - 13533,56 грн = 1283,97 грн покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра, ідентифікаційний код юридичної особи 14313866 (69071, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 84) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії Укрспецекспорт - Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма Укрінмаш, ідентифікаційний код юридичної особи 14281072 (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 36) 139673 (сто тридцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят три) грн 56 коп 3% річних, 291754 (двісті дев`яносто одна тисяча сімсот п`ятдесят чотири) грн 13 коп пені, 427990 (чотириста двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн 87 коп штрафу, 42818 (сорок дві тисячі вісімсот вісімнадцять) грн 37 коп інфляційних втрат та 13533 (тринадцять тисяч п`ятсот тридцять три) грн 56 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 26.09.2019.

Суддя А.О. Науменко