ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3121/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів:Березкіної О.В., Дарміна М.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2019 року (суддя Мельниченко І.Ф., дата складання повного судового рішення 26.07.2019 року) у справі №904/3121/19

за заявою : Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д", м. Дніпро

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодацький шлях", м. Кривий Ріг

про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості в сумі 13 140,86 грн. за договором суборенди

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодацький шлях" заборгованості в сумі 13 140,86 грн. за договором суборенди нежитлового приміщення № 2 від 01.11.2015 року.

В обгрунтування заявлених вимог, заявник посилався на діюче законодавство України та умови договору суборенди нежитлового приміщення від 01.11.2015 року № 2, укладеного між ТОВ «Кодацький шлях» (Орендар) та ТОВ «Стиль Д» (Суборендар) на строкове, платне володіння та користування нежитлового приміщення, розташованого за адресою Дніпропетровська область, м.Кривий ріг, вул.Ватутіна, буд.66А, загальною площею 213,5 кв.м. При розрахунках за користування об?єктом оренди мала місце повторна сплата у грудні 2016 року орендної плати, у зв?язку з чим ТОВ «Кодацький шлях» повинен повернути ТОВ «Стиль Д» 13 140,86 грн. Лист ТОВ «Стиль Д» на адресу ТОВ «Кодацький шлях» із вимогою та актами звіряння взаєморозрахунків було повернуто заявнику із відміткою «сплив строк зберігання». Сума переплати заявнику не повернута, а тому грошова заборгованість ТОВ «Кодацький шлях» підлягає стягненню на користь заявника.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2019 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодацький шлях" заборгованості в сумі 13 140,86 грн. за договором суборенди нежитлового приміщення № 2 від 01.11.2015 року.

В обгрунтування прийнятого рішення суд, посилаючись на норми ГПК України та положення доданого до заяви договору суборенди, указує, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 ГПК України , і що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Суд зазначив, що згідно з пунктом 3.6. вказаного вище договору орендна плата сплачується Суборендарем Орендарю щомісячно в розмірі, встановленому даним договором, до 15 числа місяця, наступного за минулим, на підставі виставленого Орендарем рахунку-фактури. Крім орендної плати Суборендар компенсує Орендарю вартість комунальних послуг (водопостачання, електропостачання) за кожен місяць оренди. Оплата (відшкодування вартості) за спожиті комунальні послуги (крім послуг з електропостачання) здійснюється Суборендарем окремо, на підставі рахунків Орендаря, протягом 5 банківських днів з дати отримання відповідних рахунків, в яких розмір спожитих комунальних послуг визначається відповідно до показників приладів обліку (лічильників), встановлених Суборендарем в об`єкті оренди, та тарифів організації, яка надає відповідні послуги (пункт 3.7. договору). Разом з тим, до поданої заяви не залучено рахунків, на які містяться посилання в пунктах 3.6., 3.7. спірного договору, у зв`язку з чим господарський суд не може прийти до висновку про існуючу у боржника заборгованість в сумі 13 140,86 грн., що в свою чергу виключає безспірність вимоги. Тому суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 ГПК України.

Не погодившись з рішенням господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. В обгрунтування апеляційних вимог апелянт, посилаючись на норми ГПК України, указує, що:

- судом не зазначено:

яким саме чином відсутність рахунків-фактури в матеріалах заяви у справі за № 904/3121/19 підтверджують факт наявності спору про право, та виключає безспірність вимоги скаржника;

яким саме чином відсутності в матеріалах справи № 904/3121/19 цих рахунків-фактури може дати підстави для суду вважати заяву про видачу судового наказу такою, що не відповідає вимогам ст.148 ГПК України;

яким саме чином факт відсутності в матеріалах справи № 904/3121/19 цих рахунків, які за умовами Договору № 2 формуються та видаються боржником (орендарем) скаржнику (суборендарю) спростовують факт наявності суб?єктивного права у заявника, а також права вимоги;

- апелянт вважає, що основними умовами для звернення до господарського суду із заявою про видачу судового наказу згідно норми ст.148 ГПК України є наявність письмового договору та сума вимог не повинна перевищувати ста прожиткових мінімумів громадян;

- суд не надав належної юридичної оцінки наданим заявником доказам та залишив їх поза увагою, та одночасно не мотивував в ухвалі, чому надані заявником докази є неналежними, недостовірними і чому наведені обставини у заяві не можуть бути підтверджені доданими до неї документами, не мотивував що належним доказом доказування безспірності вимог заявника є наявність в матеріалах справи рахунків-фактури, наданих Орендарем Суборендарю.

Просить апеляційний суд скасувати ухвалу господарського суду, видати судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодацький шлях" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" заборгованості в сумі 13 140,86 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 2 113,10 грн.

ТОВ «Кодацький шлях» у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що не погоджується з наявністю заборгованості перед заявником у сумі 13 140,86 грн. Вважає ухвалу суду законно ю та обґрунтованою. Просить залишити її в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заявником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів:Березкіної О.В., Дарміна М.О. від 09.09.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження у справі № 904/3121/19. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зазначає наступне.

Як встановлено господарським судом і вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодацький шлях" заборгованості в сумі 13 140,86 грн. за договором суборенди нежитлового приміщення № 2 від 01.11.2015 року.

До заяви додавались копія договору суборенди нежитлового приміщення № 2 від 01.11.2015 року, акт приймання-передачі об`єкта оренди, лист-вимога від 16.11.2018 року № 192-ДУН, акт звіряння взаєморозрахунків станом на 31.01.2017 року, поштовий конверт з відміткою про повернення, платіжне доручення № 246 від 16.01.2017 року на суму 16 000 грн., роздруківки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 12 ГПК України передбачено здійснення судочинства за правилами наказного провадження, яке призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч.ч..1, 2 ст.147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з позовної заяви, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що у нього, як суборендаря виникла перед відповідачем переплата за користування електроенергією у сумі 13 140,86 грн.

31.12.2016р. сторонами було прийнято рішення про зарахування вказаної переплати в рахунок часткової орендної плати за грудень 2016 року. В наслідок цього у заявника виникла заборгованість з орендної плати у сумі 2 859,14 грн., оскільки згідно з умовами договору орендна плата за грудень 2016 року складає 16 000 грн. (п.3.1. Договору).

У подальшому,заявник платіжним дорученням № 246 від 16.01.2017р. перерахував відповідачу в якості орендної плати за грудень 2016 року 16 000грн. Таким чином переплата складає 13 140,86 грн., яку заявник і просить стягнути.

Як на підтвердження своїх вимог позивачем додано до позовної заяви копію договору суборенди № 2 від 01.11.2025р., укладеного з відповідачем, платіжне доручення № 246 від 16.01.2017р. на суму 16 000 грн. з призначенням платежу «за оренду приміщення за грудень 16р. по договору № 2 від 01.22.2015р», акт звірки взаєморозрахунків за період з листопада 2015р. по січень 2017р. Даний акт підписаний лише заявником.

Заявником не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність переплати за електроенергію на суму 13 140,86 грн. та її зарахування в рахунок орендної плати за грудень місяць 2016 року. Отже не доведено факт переплати. Матеріалами справи підтверджується лише факт сплати 16 000 грн. орендної плати за грудень 2016р. Такий розмір передбачений п.3.1. Договору. При цьому, якщо враховувати п.3.4. Договору щодо коригування орендної плати на індекс інфляції один раз на півріччя (на індекс 6 місяців) починаючи з 01.01.2016р. то платіжне доручення №246 не підтверджує сплату орендної плати у повному обсязі.

Таким чином заявником не доведено наявність безспірної грошової вимоги.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення прав грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Саме з наведених обставин слід відмовити у видачі наказу.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано послався на п.п.3.6., 3.7. Договору і на необхідність залучення до справи рахунків для визначення заборгованості, оскільки рахунки були б необхідні при стягненні боргу з орендної плати. У даному ж випадку заявник просить стягнути переплату з орендної плати, а наявність переплати може підтверджуватися платіжними документами.

У зв`язку з наведеним апеляційна скарга задоволенню не підлягає з підстав наведених в мотивувальній частині. Ухвалу суду слід залишити без змін.

Витрати з судового збору покласти на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2019р. у справі № 904/3121/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду лише у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України, протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ М.О. Дармін

__________________ О.В. Березкіна