ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Справа№ 910/4009/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Мартюк А.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Кохана Т.В. (довіреність б/н від 23.09.2019);

від відповідача - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехнології"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019

у справі № 910/4009/19 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Об`єднані системи зв`язку"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехнології"

про стягнення 79963, 49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 у справі №910/4009/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехнології" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Об`єднані системи зв`язку" основний борг в сумі 55 240грн. 80коп., 9928грн. 22коп. - пені, 1144грн.15коп. - 3% річних, 4268грн. 03коп. - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 1695грн. 60коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору ним було виконано роботи на суму 184 136,00грн., про що складено та підписано акт приймання виконаних робіт №7 за липень 2018 року від 04.07.2018р. на суму 184 136,00грн., проте, відповідач оплату вартості виконаних робіт за даним актом в повному обсязі в сумі 55 240,80грн. не здійснив, зауважень щодо виконаних робіт позивачу не надіслав;

- порушення відповідачем порядку підписання акта не може бути підставою для звільнення його від обов`язку оплати виконаних позивачем робіт.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- в наданому позивачем акті здачі-приймання виконаних робіт б/н не міститься дати його складання та підписання, в ньому вказано лише дату підписання зі сторони позивача, дату підпису акту зі сторони відповідача в акті не вказано;

- наданий позивачем акт здачі-приймання виконаних робіт не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є неналежним доказом виконання своїх зобов`язань позивачем.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтехгології» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019, справу № 910/4009/19 призначено до розгляду на 24.09.2019.

Від позивача (17.09.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, рішення суду залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що:

- з урахуванням того, що ТОВ «Об`єднані системи зв`язку» виконало свої зобов`язання за договором належним чином та у визначені строки, замовником були прийняті відповідні роботи про що складено та підписано акт приймання виконаних будівельних робіт. Будь-яких претензій щодо якості та строків виконання робіт замовником не пред`являлось, дефектного акту не складалось.

В судове засідання апеляційного господарського суджу 24.09.2019р. не з`явився представник відповідача.

Враховуючи те, що відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у справі по суті, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судовою колегією встановлено.

01.12.2017р. між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, укладено договір №20-17, за умовами п.1.1 якого підрядник зобов`язується виконати без перерв повністю роботи по влаштуванню системи диспетчеризації інженерного обладнання з підключенням до існуючої системи диспетчеризації в житловому комплексі з вбудованими соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом по вул. Трутенка, 3 (Будинок №3) у Голосіївському районі м. Києва (Проект "Внутрішні мережі диспетчеризації, шифр: 510-3-ЕД"), а замовник зобов`язується забезпечити своєчасне фінансування виконання робіт, прийняти виконані належним чином роботи та по їх закінченню здійснити остаточну оплату відповідно до умов даного договору. Перелік робіт встановлюється Додатком №1 "Договірна ціна" до Договору, який є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.1.2 договору, виконання даного договору здійснюється сторонами після виконання умов, зазначених у п.1.3 даного договору, зокрема, даний договір набуває чинності з дня настання одночасно наступних умов: підписання сторонами даного договору та перерахування першого платежу, передбаченого п.4.1 даного договору; початок робіт зазначається даним договором на 3 день після оплати першого платежу (п.1.3 договору).

В умовах п.3.1 договору сторонами встановили, що договірна ціна матеріалів та робіт, що виконує підрядник, складає 184 136,00 грн. з ПДВ.

Сторонами було підписано договірну ціну, згідно з якою узгоджено найменування, одиниці виміру, кількість та вартість робіт, загальна вартість яких склала 184 136,00 грн. з ПДВ.

Розділом 4 договору сторони узгодили порядок розрахунків.

Відповідно до п.4.1 договору, оплата робіт здійснюється поетапно:

- 4.1.1. На першому етапі замовник повинен перерахувати протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами даного договору грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20%;

- 4.1.2. На другому етапі замовник повинен перерахувати протягом 13 (тринадцяти) банківських днів з моменту підписання сторонами даного договору грошові кошти в розмірі - 28 895,20 грн. з ПДВ 20%;

- 4.1.3. На третьому етапі замовник повинен перерахувати протягом 18 (вісімнадцяти) банківських днів з моменту підписання сторонами даного договору грошові кошти в розмірі 28 895,20 грн. з РПДВ 20%;

- 4.1.4. На четвертому етапі замовник повинен перерахувати протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами Акта здачі-приймання виконаних робіт залишкові грошові кошти в розмірі 55 240,80 грн. з ПДВ 20%.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши умови договору №20-17, суд встановив, що спірний договір має цивільна-правову природу договору підряду, в якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень частини першої статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно зі статтею 854 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, 03.01.2018р. відповідачем перераховано грошові кошти в сумі 50 000,00грн. з ПДВ, на другому етапі виконання робіт замовником було перераховано кошти в сумі 50000,00 грн. з ПДВ, та на третьому етапі виконання робіт - 28 895,20 грн., що підтверджується виписками ПАТ "Айбокс Банк" з рахунку позивача за 23.12.2017р., 22.01.2018р. та 13.02.2018р.

На виконання умов договору позивачем було виконано роботи загалом на суму 184 136,00 грн. з ПДВ, що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом №М-7 за липень 2018 року від 04.07.2018р., який підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплений печатками сторін, без жодних зауважень та заперечень щодо якості та обсягу робіт.

Також, між сторонами було підписано Акт б/н б/д приймання в експлуатацію після монтажу і налагодження інженерного обладнання диспетчерського зв`язку.

Проте, відповідач оплату вартості виконаних робіт за даним актом в повному обсязі в сумі 55 240,80грн. не здійснив, зауважень щодо виконаних робіт позивачу не надіслав.

Позивач звернувся до відповідача з листом за вих. №119-18 від 24.07.2018р. з вимогою про оплату заборгованості за виконані роботи по договору в розмірі 55240,80грн., який був отриманий відповідачем 10.09.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач у порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем за виконані роботи загалом у розмірі 55 240,80грн., доказів оплати виконаних робіт у розмірі 55 240,80грн., суду відповідачем не надано.

У зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання по оплаті виконаних робіт виконав неналежним чином, що призвело до виникнення боргу в сумі 55240,80 грн., місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу по оплаті робіт у сумі 55 240,80 грн. підлягають задоволенню.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивачем не доведено з якого саме дня у відповідача виник обов`язок по оплаті четвертого етапу, з наданого позивачем акту здачі - приймання виконаних робіт б/н не можливо встановити, коли він був підписаний зі сторони відповідача, отже судом не встановлено обставини, необхідні для вирахування суми заборгованості, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Відповідно до п.6.1.1. договору замовник зобов`язаний підписати акт приймання виконаних будівельних робіт, що виконані належним чином згідно умов договору. У випадку допущених відхилень (недоліків) у виконаних роботах, замовник з підрядником складають дефектний акт.

Враховуючи те, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином та у визначені строки, замовником прийняті відповідні роботи про що складено акт приймання виконаних будівельних робіт. Будь-яких претензій щодо якості та строків виконаних робіт замовником не пред`являлось, дефектного акту не складалось.

Крім того, не проставлення зі сторони замовника дати підписання акту не є підставою вважати наданий суду акт №7 від 04.07.2018р. неналежним доказом. Натомість, враховуючи, що відповідач отримав від позивача для підписання акт №7 вже з поставленою позивачем датою 04.07.2018р., підписавши такий акт, відповідач прийняв та узгодив зазначену позивачем в акті №7 дату його підписання - 04.07.2018р.

Порушення відповідачем порядку підписання акта не може бути підставою для звільнення його від обов`язку оплати виконаних позивачем робіт.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором у сумі 55 240,80грн., позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 18 413,60грн., інфляційні втрати в розмірі 5164,94 грн. та 3% річних в розмірі 1144,15 грн., які нараховані за період з 09.07.2018р. по 18.03.2019р.

Відповідно до положень ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.10.2 договору, при затримці замовником термінів оплати останній сплачує підряднику неустойку за кожний день затримки в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але в будь-якому випадку не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на день сплати боргу.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов`язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов`язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розрахунок пені складений позивачем без урахування положень статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", яким розмір пені обмежений подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, отже здійснивши перерахунок пені з урахуванням положень ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, розмір пені складає 9928,22 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати інфляційних втрат та 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1148,71 грн., інфляційних втрат - 4268,03 грн.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехнології" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 у справі № 910/4009/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4009/19 повернути до Господарського суду міста Києва .

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 03.10.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

А.І. Мартюк