РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2019Справа № 910/8892/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" (18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. 299, кв. 132; ідентифікаційний код 14196320) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгена, буд. 31, офіс 6; ідентифікаційний код 35274677)

про стягнення 158 316,00 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Родень-М" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001", в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 158 316,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ліквідатор зазначає, що в ході здійснення ліквідаційної процедури, при дослідженні первинної документації, ним було встановлено, що відповідач в період з 23.01.2013 по 14.03.2013 здійснив поставку позивачу карбаміду в кількості - 207, 35 т. на загальну суму 815 412, 75 грн.

Разом з тим, згідно видаткових накладних № ВП-0000003 від 01.07.2013 та № ВП-0000004 від 01.07.2013 позивачем було повернуто відповідачу карбамід в загальній кількості 40,08 т. на загальну суму 158 316, 00 грн.

Однак, ліквідатор зазначає, що виходячи із наявної в нього документації, кошти за повернутий товар в сумі 158 316, 00 грн. відповідачем не були повернуті позивачу, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича про стягнення 158 316 грн. залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду доказів сплати судового збору (оригінал платіжного доручення) в розмірі 2 374, 74 грн.

26.07.2019 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого було додано докази сплати судового збору в розмірі 274, 74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

23.08.2019 до Господарського суду міста Києва із супровідним листом надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи є безпідставними та необґрунтованими.

29.08.2019 до Господарського суду надійшла відповідь на відзив.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 у справі № 925/1499/17 Товариство з обмеженою відповідальністю "Родень-М" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича.

В ході виконання повноважень ліквідатора арбітражним керуючим Голінним Андрієм Михайловичем було встановлено факт неповернення коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" за повернутий товар на суму 158 316, 00 грн.

Як зазначає ліквідатор, при дослідженні первинної документації Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" в період з 23.01.2013 по 14.03.2013 року здійснило поставку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" товару, а саме, карбаміду в загальній кількості 207,35 тонн на загальну суму 815 412,75 грн (з урахуванням ПДВ), а саме в наступні дати та згідно наступних видаткових накладних:

№ п/пДата поставкиКількість (вага)Загальна вартість поставки (грн.)Реквізити видаткової накладноїДата та сума платежу, яким здійснено розрахунок за товар
123.01.20133 т.11850,00№ РН-0000036 від 23.01.2013 Згідно рахунку № СФ-0000034 від 21.01.201322.01.2013 72 975 грн (оплата карбаміду в сумі 11 850,00 грн.)
204.02.201320,22 т.79869,00№ РН-0000069 від 04.02.2013 Згідно рахунку № СФ-001474 від 04.12.201205.12.2012 86 900 грн.
305.02.201316,46 т.65017,00№ РН-0000090 від 05.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000083 від 31.01.201331.01.2013 158 000 грн.
406.02.201316,74 т.66123,00№ РН-0000084 від 06.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000083 від 31.01.2013
507.02.20135,58 т.22041,00№ РН-0000085 від 07.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000083 від 31.01.2013
607.02.20139,965 т.38863,50№ РН-0000087 від 07.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000057 від 28.01.201328.01.2013 та 31.01.2013 390 000 грн.
711.02.201314,785 т.57661,50№ РН-0000088 від 11.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000057 від 28.01.2013
812.02.201314,785 т.57661,50№ РН-0000089 від 12.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000057 від 28.01.2013
913.02.20137 т.27300,00№ РН-0000112 від 13.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000057 від 28.01.2013

1014.02.201316,7 т.65130,00№ РН-0000129 від 14.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000057 від 28.01.2013
11 15.02.201315,45 т. 60255,00№ РН-0000130 від 15.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000057 від 28.01.2013
12 18.02.201315,44 т. 60216,00№ РН-0000131 від 18.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000057 від 28.01.2013
13 20.02.20135,875 т. 22912,50№ РН-0000132 від 20.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000057 від 28.01.2013
14 20.02.20139,57 т. 37801,50№ РН-0000133 від 20.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000024 від 17.01.201318.01.2013 146 150 грн.
15 21.02.201315,43 т. 60948,50№ РН-0000134 від 21.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000024 від 17.01.2013
16 25.02.20131,78 т. 7031,00№ РН-0000135 від 25.02.2013 Згідно рахунку № СФ-001474 від 04.12.201205.12.2012 86 900 грн.
17 25.02.201312 т. 47400,00№ РН-0000136 від 25.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000024 від 17.01.201318.01.2013 146 150 грн.
18 25.02.20131,565 т. 6181,75№ РН-0000137 від 25.02.2013 Згідно рахунку № СФ-0000083 від 31.01.201331.01.2013 158 000 грн.
19 14.03.20135 т. 21150,00№ РН-0000318 від 14.03.2013 Згідно рахунку № СФ-0000214 від 05.03.201306.03.2013 21 150 грн.
ВСЬОГО 207, 35 тонн 815 412, 75 грн.

За поставлений товар Товариством з обмеженою відповідальністю "Родень-М" в період з 05.12.2012 по 06.03.2013 року було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" кошти в сумі 906 262, 75 грн (з урахуванням ПДВ) згідно виставлених рахунків, зокрема:

105.12.201286 900 грнза карбамід зг рах № 1474 від 04.12.2012ПАТ "Міський комерційний банк", МФО 339339, № 01
206.12.201239 500 грнза карбамід зг рах. 1474 від 04.12.12АТ "БМ Банк", МФО 380913 №587
310.12.201251 350 грнза карбамід зг рах. № 1474 від 04.12.12ПАТ "Міський комерційний банк", МФО 339339, №01
418.01.2013146 150 грнза карбамід зг рах. № 24 від 17.01.13 "
522.01.201372 975 грн (в частині розрахунку за карбамід - 11 850 грн)за нітроамофоску, аселітру, карбамід, зг рах. № 34 від 21.01.13
628.01.2013234 000 грнза карбамід зг рах. № 57 від 28.01.13
731.01.2013156 000 грнза карбамід зг рах. № 57 від 28.01.13
831.01.2013158 000 грнза карбамід зг рах. № 83 від 31.01.13
926.02.20131 362,75 грнза карбамід зг рах. № 180 від 26.02.13
1006.03.201321 150 грнза карбамід зг рах. № 214 від 05.03.13
ВСЬОГО:906 262,75 грн.--

При тому, як про це зазначає ліквідатор, Товариством з обмеженою відповідальністю "Родень-М" було повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" товар в загальній кількості - 40,08 тонн на загальну суму 158 316, 00 грн, згідно видаткової накладної № ВП-0000003 від 01.07.2013 карбамід загальною кількістю 23,32 тонн на загальну вартість - 92 114, 00 грн та видаткової накладної № ВП-0000004 від 01.07.2013 карбамід загальною кількістю 16,76 тонн на загальну вартість - 66 202,00 грн.

В той час, ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Голінний Андрій Михайлович вказує, що виходячи з наявної в нього документації кошти за повернутий товар в сумі 158 316, 00 грн, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Родень-М" попередньо перераховувало на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" повернуті не були.

03.05.2019 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про повернення в семиденний строк коштів в сумі 158 316, 00 грн. Дана вимога була вручена уповноваженій особі - 07.05.2019.

Відтак, ліквідатор вказує, що обов`язок повернення коштів у сумі 158 316, 00 грн виник з 08.05.2019 та обмежується датою 13.05.2019.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, оскільки кошти за повернутий Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" товар в сумі 158 316, 00 грн повернуті у строк до 13.05.2019 (включно) Товариству з обмеженою відповідальністю "Родень-М" не були, що у свою чергу й послугувало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав:

- позивач в позовній заяві не вказує договір за яким сторони здійснювали купівлю-продаж карбаміду та договір за яким було здійснено повернення товару. У зв`язку з цим, відповідач звертає увагу, на те що між позивачем та відповідачем в період 2012-2013 роки було укладено декілька договорів купівлі-продажу. Зважаючи при цьому на дані, що викладені в Позовній заяві, між останньою поставкою партії товару (14.03.2013 року) та датою повернення товару (01.07.2013 року) минуло близько трьох з половиною місяців, тому з огляду на це немає жодних підстав вважати, що купівля-продаж товару та повернення товару відбулося за одним і тим же правочином.

- у видаткових накладних (повернення) № ВП-0000003 від 01 липня 2013 року та № ВП-0000004 від 01 липня 2013 року, відсутнє посилання на договір за яким повертається товар, тобто, в зазначених документах не вказана підстава передачі товару відповідачеві. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження переміщення та відвантаження поверненого товару, а саме: не надано товарно-транспортні накладні на підставі, яких здійснювалось перевезення товару від складу позивача до відповідача;

- у позовній заяві позивач не заперечує стосовно того, що відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару на умовах його передоплати виконав належним чином. Протягом строку поставки товару, тобто, в період з 23.01.2013 по 14.03.2013 позивачем не було пред`явлено жодних претензій стосовно якості чи кількості товару, не було надано жодних висновків експертизи щодо невідповідності товару по якості. Це означає, що позивач не мав жодних підстав здійснювати повернення товару що був поставлений йому протягом вказаного періоду.

- з моменту повернення товару відповідачу (01.07.2013) і до моменту відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором позивача, арбітражного керуючого Голінного А.М. (29.03.2018) жодних претензій, рахунків та листів про повернення коштів позивач відповідачеві не надсилав, що свідчить про взаємні ділові домовленості сторін пов`язані з поверненням товару та відсутність будь яких вимог позивача щодо повернення коштів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами існували договірні відносини щодо поставки товару, наявність яких підтверджується прийняттям зобов`язання шляхом його виконання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями частини першої статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів та встановлено судом, позивачем у підтвердження викладених у позовній заяві доводів надано наступні докази.

Виставлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" рахунки-фактури на загальну суму 768 487, 75 грн, а саме, № СФ-0000024 від 17.01.2013 на суму 146 150, 00 грн, № СФ-0000057 від 28.01.2013 на суму 390 000, 00 грн, № СФ-0000083 від 31.01.2013 на суму 158 000, 00 грн, № СФ-0000034 від 21.01.2013 на суму 72 975, 00 грн та № СФ-0000180 від 26.02.2013 на суму 1 362, 75 грн.

Судом встановлено, що позивачем надано 19 (дев`ятнадцять) видаткових накладних відповідно до яких постачальником був поставлений товар (карбамід) на загальну суму 831 537, 75 грн (з урахуванням ПДВ). Надані видаткові накладні засвідчені підписами уповноважених осіб та відповідно скріплені печатками товариств.

Отже, суд вказує, що твердження позивача щодо поставки товару на загальну суму 815 412,75 грн (з урахуванням ПДВ) не відповідають дійсності, оскільки, спростовуються наданими самим же позивачем доказами.

Суд також вважає за необхідне зазначати, що із наданих позивачем видаткових накладних за 3 (трьома) із них, а саме: видаткова накладна № РН-0000069 від 04.02.2013 на суму 79 869, 00 грн, видаткова накладна № РН-0000135 від 25.02.2013 на суму 7 031, 00 грн та видаткова накладна № РН-0000318 від 14.03.2013 на суму 21 150, 00 грн, рахунки-фактури № СФ-001474 від 04.12.2012 та № СФ-0000214 від 05.03.2013 на підставі яких був поставлений товар на означену суму, позивачем суду не надано.

При тому, із наданої позивачем банківської виписки ПАТ "Міський комерційний банк" по особовим рахункам Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" за період з 18.09.2012 по 18.06.2018 сформованої 19.06.2019, вбачається, що товариством було здійснено оплату 05.12.2012 на суму 86 900, 00 грн згідно рахунку № 1474 від 04.12.2012, 10.12.2012 на суму 51 350, 00 грн згідно рахунку № 1474 від 04.12.2012, 06.03.2013 на суму 21 150, 00 грн згідно рахунку № 214 від 05.03.2013.

Відповідно до банківської виписки АТ "БМ Банк" по особовим рахункам Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" за період з 01.04.2010 по 08.06.2018, вбачається, що товариством 06.12.2012 також було здійснено оплату згідно рахунку № 1474 від 04.12.2012 на суму 39 500, 00 грн.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що із наданих позивачем банківських виписок ПАТ "Міський комерційний банк" та АТ "БМ Банк", вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Родень-М" в період з 05.12.2012 по 06.03.2013 року були перераховані Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" кошти в сумі 967 387, 75 грн (з урахуванням ПДВ).

Таким чином, твердження позивача викладені в позові щодо перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" коштів в сумі 906 262, 75 грн (з урахуванням ПДВ) не відповідають дійсності, адже, також спростовуються наданими самим же позивачем доказами.

Так, частиною 2 статті 693 ЦК України встановлено, що у разі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до приписів ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Судом встановлено, що в якості доказів, що підтверджують повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Родень-М" товару в загальній кількості - 40,08 тонн Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" на загальну суму 158 316, 00 грн позивачем надано видаткову накладну (повернення) № ВП-0000003 від 01.07.2013 карбамід загальною кількістю 23,32 тонн на загальну вартість - 92 114, 00 грн та видаткову накладну (повернення) № ВП-0000004 від 01.07.2013 карбамід загальною кількістю 16,76 тонн на загальну вартість - 66 202,00 грн.

Так, дійсно суд зазначає, що надані позивачем видаткові накладні (повернення) на загальну суму 158 316, 00 грн засвідчені підписами уповноважених осіб та відповідно скріплені печатками товариств.

Однак суд вказує, що із наданих видаткової накладної (повернення) № ВП-0000003 від 01.07.2013 та видаткової накладної (повернення) № ВП-0000004 від 01.07.2013 не вбачається за можливе встановити з яких саме із 19 (дев`ятнадцяти) видаткових накладних за якими був поставлений товар (що в якості доказів були надані позивачем) був повернутий товар на суму 158 316, 00 грн та відповідно встановити причини його повернення.

Крім того, слід наголосити на тому, що за відсутності зазначення у видаткових накладних на повернення товару №№ ВП-0000003, ВП-0000004 від 01.07.2013, видаткових накладних за якими ТОВ "Родень-М" був цей товар поставлений, суд позбавлений можливості встановити за яким рахунком-фактурою було здійснено таку поставку, а в подальшому повернення, та чи було здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю "Родень-М" оплату за поставлений товар суму на 158 316, 00 грн, яку позивач у просить стягнути на його користь з відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положеннями частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище та з врахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази з якими останній пов`язує можливість стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" суми в розмірі 158 316,00 грн. не мають своїм наслідком підстав з яких можливо встановити обставини, що входять до предмету доказування, щоб дали можливість дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" (18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. 299, кв. 132; ідентифікаційний код 14196320) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгена, буд. 31, офіс 6; ідентифікаційний код 35274677) про стягнення 158 316,00 грн - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 30.09.2019

Суддя Д.О. Баранов