ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа №914/2438/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, вих. №722/02 від 22.07.2019 (вх. ЗАГС 01-05/2757/13 від 22.07.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2019 (повний текст складено 04.07.2019)

у справі № 914/2438/18 (суддя Синчук М.М.)

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

до відповідача: Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, м. Львів

про стягнення заборгованості в сумі 149 641,15 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення 149 641,15 грн. з Львівського комунального автотранспортного підприємства №1.

Підставою для звернення з позовом слугувало те, що відповідач протягом 2016-2017 років в порушення вимог чинного законодавства та умов договору оренди нерухомого військового майна №56/2014/КЕВ від 23.10.2014 сплачував орендну плату без врахування її індексації.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.07.2019 у справі №914/2438/18 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 149 641,15 грн. заборгованості та 2 244,62 грн. судового збору.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», однією із істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації, а в укладеному між сторонами договорі оренди передбачено, що орендна плата перераховується щомісячно з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відповідач протягом 2016-2017 років на виконання взятих на себе договірних зобов`язань, повинен був сплачувати за користування орендованим майном орендну плату з врахуванням щомісячного індексу інфляції

При цьому, суд відхилив посилання відповідача на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" було зупинено на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати з огляду на те, що між сторонами не було укладено додаткової угоди про внесення змін до договору оренди ( шляхом виключення положення про сплату орендної плати з врахуванням щомісячного індексу інфляції), а вказаний Закон не містить прямої заборони погодження сторонами в договорі оренди такої умови як орендна плата з урахуванням її індексації, не містить заборони на проведення індексації орендної плати чи вказівки про внесення змін до договору оренди в частині індексації орендної плати.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до висновку про підставність та обгрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2019 у справі №914/2438/18 скасувати з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що п.9 Перехідних положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" було зупинено на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати. Оскільки вказане положення Закону не скасовувалось, не визнавалось неконституційним та є спеціальним відносно положень ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», скаржник вважає, що розмір орендної плати за період з січня 2016 року по грудень 2016 року повинен визначатись позивачем без врахування індексації.

При цьому, скаржник зазначає, що посадовими особами КЕВ м. Львова прийнято рішення про не проведення індексації орендної плати в 2016 році без внесення відповідних змін до договору оренди, що підтверджується листом від 22.01.2016 за вих. №350.

Окрім того, апелянт зазначає, що Фонд держмайна, як орендодавець об`єктів державної власності розмістив на своєму офіційному сайті повідомлення щодо зупинення індексації орендної плати за користування державним майном у 2016 році.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/2438/18 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Плотніцького Б.Д. та Кравчук Н.М., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 на рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2019 (повний текст складено 04.07.2019) у справі № 914/2438/18.

При цьому, враховуючи ціну позову, на підставі частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалив здійснити розгляд справи №914/2438/18 в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін справи.

Окрім того, ухвалою суду встановлено строк для подачі позивачем відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі

Позивач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 01.08.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2014 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова (далі орендодавець/позивач у справі) та Львівським комунальним автотранспортним підприємством №1 (далі орендар/ відповідач у справі) було укладено договір №56/2014/КЕВ оренди нерухомого військового майна, розташованого в Львівському гарнізоні за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 1, військового містечка №58, буд №№332, 334 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме військове майно частину нежитлових приміщень загальною площею 2 830,9 кв.м., а саме: площею 1600,0кв.м. в будівлі №332, площею 1230,09 кв.м. в будівлі №334 військового містечка №58, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, розташоване за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 1, вартість якого визначена на 31.10.2013 та становить згідно з актом оцінки 1 119 860,12 грн. (без ПДВ).

Згідно з п.п.3.1, 3.2, 3.3. Договору орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (липень 2017) на рівні 82 819,32 грн. за результатами конкурсу (домовленості) з урахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об`єктах оренди, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (липень 2017) 64 425,41 грн. (з врахуванням Додаткової угоди №56/1/2017/КЕВ від 10.11.2017 р.) Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди.

Згідно з п.п. 3.2, 3.3. Договору нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Додатковим договором №56-1/2017/КЕВ від 10.10.2017 пункт 1.1 Договору було викладено в наступній редакції: орендодавець передає а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - нежитлові приміщення загальною площею 2 830,9 кв.м., а саме нежитлові приміщення №№1-18;20-24 сховища для техніки інв. №332 площею 166,00 кв.м. та нежитлові приміщення 31 та №2 (частково) сховища для техніки інв. №334 площею 1 230,9 кв.м., військового містечка № 58, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, розташоване за адресою: м.Львів, вул.Авіаційна, 1, вартість якого визначена на 30.06.2017 року за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки - 5 143 745,00 грн.

Згідно п. 10.2., 10.3 Договору умови Договору зберігають силу протягом усього строку цього Договору, у тому числі у випадах, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань. Зміни до умов цього Договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Згідно акту приймання-передачі нерухомого військового майна інв.№№332,334 в/м 58 м. Львів, вул. Авіаційна,1 від 23.10.2014р. Львівському комунальному автотранспортному підприємству №1 було передано в оренду нежитлові приміщення площею 1600,0кв.м. в будівлі №332, площею 1230,09 кв.м. в будівлі №334.

Листом від 22.01.2016 №350 Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова повідомив своїх орендарів про те, що п. 9. Прикінцевих положень Закону України від 25 грудня 2015 року N 928-УІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" зупинено на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати, тому протягом 2016 року індексація застосовуватись не буде, і за умов внесення змін до чинного законодавства, оренда плата в подальшому буде нараховуватись згідно умов договору оренди.

Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту було проведено додатковий фінансовий аудит та аудит відповідності квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова за період з 01.04.2016 по 31.12.2017, за результатами якого складено Аудиторський висновок від 26.06.2018р. №234/5.

В ході проведення аудиту було встановлено порушення вимог п.2 ст.10 Закону України Про оренду, п. 1 та 2 ст. 284 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, Методики розрахунку орендної плати, а саме внаслідок не нарахування індексації орендної плати у 2016-2017 роках, що визначено умовами договору від 23.10.2014 №56/2014/КЕВ, недоотримано доходи на суму 124 700,96 грн. (без ПДВ), що підтверджується відповідним реєстром.

З огляду на наведене, КЕВ м. Львова 21.08.2018 за вих. №3562 виставив орендарю -Львівському комунальному автотранспортному підприємству №1 претензію на суму 124 700,96 грн. (без ПДВ) і вимогу про перерахунок зазначеної суми на рахунки Орендодавця.

Однак, відповідач вимог вказаної претензії не виконав, що і слугувало підставою для звернення КЕВ м. Львова з позовом у даній справі.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до положень ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків( ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічну норму містить частина 1 статті 283 Господарського кодексу України, згідно з якою за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу (частина 1 статті 284 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Разом із тим, передача в оренду майна, яке є державною власністю, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання такого майна, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» однією із істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації.

Як вбачається із умов укладеного між сторонами Договору, орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (липень 2017р.) на рівні 82 819,32 грн. за результатами конкурсу (домовленості) з урахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об`єктах оренди, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 (зі змінами), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (липень 2017 р.) 64 425,41 грн. (з врахуванням Додаткової угоди №56/1/2017/КЕВ від 10.11.2017 р.) Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди. (п.3.1. Договору).

Згідно з п.п. 3.2, 3.3. Договору нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно зі статтями 525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

За змістом частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

У статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати також може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

В пункті 10.3. Договору сторони погодили, що зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін.

Отже, розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін.

Водночас, передбачені статтею 284 Господарського кодексу України і статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотні умови договору оренди, зокрема орендна плата з урахуванням її індексації, є обов`язковими для суб`єктів права державної власності, майно яких є об`єктом оренди.

За змістом частини 2 статті 284 Господарського кодексу України та частини 4 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як встановлено судом першої інстанції, за умовами Договору Львівське комунальне автотранспортне підприємство№1, як орендар прийняло на себе зобов`язання протягом строку дії договору сплачувати орендодавцю орендну плату з урахуванням її індексації. При цьому, зазначений обов`язок відповідача не поставлено в залежність від будь-яких обставин, а умовами укладеного між сторонами договору не передбачено обов`язку позивача, як орендодавця, виставляти відповідачу, як орендарю, рахунки для сплати орендної плати.

Матеріали справи не містять доказів внесення сторонами змін до договору в частині індексації орендної плати, сторонами договору оренди не погоджувалось питання зміни порядку розрахунку оренди або зупинення індексації на 2016 рік.

Посилання скаржника на те, що посадовими особами КЕВ м. Львова прийнято рішення про не проведення індексації орендної плати в 2016 році без внесення відповідних змін до договору оренди, що підтверджується листом від 22.01.2016 за вих. №350, колегія суддів відхиляє оскільки такий лист не адресований конкретно відповідачу, а всім орендарям позивача, не містить посилання на договір оренди, вказаним листом не надіслано орендарю проекту додаткової угоди про внесення змін до Договору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, додаткової угоди про внесення змін до п. 3.3. Договору, а саме виключено положення про те, що орендна плата перераховується з врахуванням щомісячного індексу інфляції, сторони не укладали.

З приводу посилання апелянта на п.9 Перехідних положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", колегія суддів зазначає наступне:

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 25 грудня 2015 року N 928-УІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" зупинено на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати.

Оскільки,відповідно до ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» однією із істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації, то з врахуванням Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" при укладенні відповідних договорів протягом 2016 року, сторони мали право не вказувати як істотну умову договору індексацію розміру орендної плати.

Однак, положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не містять прямої заборони погодження сторонами в договорі оренди сплати орендної плати з урахуванням її індексації, не містить заборони на проведення індексації орендної плати чи вказівки про внесення змін до договору оренди в частині індексації орендної плати.

Оскільки, Договір оренди між сторонами було укладено у 2014 році відповідно до вимог Закону, сторони змін до вказаного договору не вносили, колегія суддів вважає безпідставним покликання апелянта на відсутність обов`язку сплачувати орендну плату за 2016 рік без врахування її індексації.

Окрім того, відповідно до висновку Конституційного Суду України, викладеного рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008 закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

При цьому, стаття 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" стосується істотних умов договору оренди державного майна, жодних відносин зі встановлення доходів та видатків держави (бюджетних правовідносин) укладений між позивачем та відповідачем договір оренди не передбачає.

Відтак, пункт 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не може зупиняти дію статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" щодо індексації орендної плати (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №911/747/17).

Окрім того, суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на те, що Фонд держмайна, як орендодавець об`єктів державної власності розмістив на своєму офіційному сайті повідомлення щодо зупинення індексації орендної плати за користування державним майном у 2016 році, оскільки таке повідомлення не є джерелом права, що може застосовуватись судом при розгляді справи, відповідно до ст. 11 ГПК України.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному рішенні, а рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2019 у справі № 914/2438/18 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2019 у справі № 914/2438/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок і строк оскарження встановлені ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.