РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/690/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз

України, , вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю НіжинТеплоМережі,

вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16600,

в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю НіжинТеплоМережі

про стягнення 65229,94 грн

без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Ніжинтепломережі про стягнення 54188,17грн заборгованості, 907,10 грн - 3% річних та 10134,67грн - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу №5095/1718-КП-39 від 12.09.2017.

Крім того, у позовній заяві позивач вважає за можливе здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 справа №927/690/19 передана на розгляд судді Белову С.В.

Ухвалою господарського суду від 16.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Копію відзиву та копії доданих до нього документів надіслати позивачу, а докази надсилання надати суду; позивачу протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов має право подати до суду відповідь на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу. Докази надсилання надати суду; надано право відповідачу протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу. Докази надсилання надати суду.

Ухвали про відкриття провадження від 16.08.2019 у справі №927/690/19 господарським судом були надіслані сторонам.

Про отримання 19.08.2019 сторонами у справі ухвали господарського суду від 16.08.2019 свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень в матеріалах справи.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У встановлений господарським судом процесуальний строк відповідачем відзив на позовну заяву поданий не був.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не подано відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19 лютого 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ніжин Тепло Мережі", визнано вимоги ФОП Коленченко О.О. до боржника у сумі 495000,00 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Дранченко Валентину Михайлівну ( АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08 липня 2014 року призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Барбарова Олександра Юрійовича ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , 90/22).

Ухвалами Господарського суду Чернігівської області, у зв`язку з проведенням судово-економічної експертизи, неодноразово зупинялося та поновлювалося провадження у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10 серпня 2017 року затверджено реєстр вимог кредиторів загальним розміром 75104190,21 грн; припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Барбарова Олександра Юрійовича та призначено арбітражного керуючого Лященка Павла Володимировича (провулок Коцюбинського, 4/9, м АДРЕСА_4 Чернігів АДРЕСА_2 , (свідоцтво №335 від 28.02.2013року)).

На даний час розгляд справи №927/184/13-г триває.

Відповідно до ч.4 ст. Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

За приписами ч. 4 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту винесення ухвали про введення процедури санації керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством; управління боржником переходить до керуючого санацією; зупиняються повноваження органів управління боржника юридичної особи щодо управління та розпорядження майном боржника, повноваження органів управління передаються керуючому санацією, за винятком повноважень, передбачених планом санації.

12.09.2017, між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі», (надалі - Споживач)) укладено договір № 5095/1718-КП-39 постачання природного газу (надалі - Договір) за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього Договору (п. 1.1.).

Згідно з п. 1.2. Договору, природний газ, що постачається, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Пунктом 2.1. Договору сторони узгодили обсяги газу, що мають бути поставлені. Зокрема, постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 391,0тис. куб. м, у тому числі за місяцями (тис. куб. м): жовтень 15,50; листопад 65,00; грудень 75,5 (всього у IV кварталі 2017 року 156,00); січень 85,00; лютий 85,00; березень 65,00 (всього у І кварталі 2018 року 235). Редакція вказаного пункту Договору переглядалась сторонами. Так, виходячи з умов додаткової угоди від 02.04.2018 за № 1, Постачальник передає споживачу з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ обсягом до 24,0тис. куб. м, у тому числі за місяцями (тис. куб. м): квітень 24,00; травень 0,0 (всього 24).

Згідно з п.1.3 Договору, необхідний Споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений у п. 2.1. Договору, Споживач визначає самостійно.

Перегляд та коригування планових обсягів природного газу, що планується передати за цим Договором відповідно до п. 2.1. може змінюватись за ініціативою Споживача шляхом підписання додаткової угоди. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі +/- 5 відсотків від підтвердженого Постачальником планового обсягу без узгодження сторін. Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до п. 3.7. Договору вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу.

Відповідно до п. 2.6. Договору розподіл (транспортування) природного газу здійснює оператор газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ Чернігівгаз, з яким Споживач уклав відповідний договір.

Розділом 3 Порядок та умови передачі природного газу Договору сторони передбачили, що Постачальник передає Споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему (п. 3.1. Договору).

Приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.7. Договору).

Споживач зобов`язався подати не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, Постачальнику: - завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи); - підписані та скріплені печаткою споживача два примірника акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим Договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

У свою чергу, Постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (п. 3.9. Договору).

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Відповідно до п. 5.1. Договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, встановлюється Положенням.

Ціна за поставку природного газу встановлена у пункті 5.2. Договору.Так, ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором на дату його укладання становить 7907,20грн, крім того з ПДВ 9488,64грн.

Розділом 6 Договору сторони узгодили порядок та умови проведення розрахунків. Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 6.3 договору в платіжних дорученнях покупець повинен обов`язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

За умовами п. 6.4. Договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю погашається основна сума заборгованості.

Відповідно до п. 12.1. Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 02.04.2018, Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.05.2017(включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору).

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов Договору, на підставі актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 171573,59грн (за жовтень 2017 року), від 30.11.2017 на суму 469640,23грн (за листопад 2017 року), від 31.12.2017 на суму 584851,31грн (за грудень 2017 року), від 31.01.2018 на суму 754403,81грн (за січень 2018 року), від 28.02.2018 на суму 631839,05грн (за лютий 2018 року), від 31.03.2018 на суму 614598,19грн (за березень 2018 року), від 30.04.2018 на суму 61125,82грн (за квітень 2018 року) позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року на загальну суму 3288032,00грн (з ПДВ).

Згідно наданих позивачем довідки по операціях по підприємству відповідача за договором №5095/1718-КП-39 від 12.09.2017 та сальдо відповідача, вбачається, що відповідачем частково здійснено оплату, внаслідок чого, станом на 30.06.2018, розмір основного боргу склав 54188,17 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач оплату за поставлений природний газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у встановлений Договором строк чим порушив господарське зобов`язання, зокрема вимоги п. 6.1 Договору.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості природного газу, поставленого за Договором №5095/1718-КП-39 від 12.09.2017, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пені 10134,67 грн. за прострочку виконання зобов`язання за періоди з січня 2018 року по червень 2018 року та 3% річних від суми заборгованості у розмірі 907,10 грн. за періоди з січня 2018 року по червень 2018 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З огляду на частину 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи з правової природи укладеного сторонами правочину (договору від 12.09.2017 за № 5095/1718-КП-39) суд встановив, що між сторонами склались відносини з поставки природного газу, на які поширюється дія § 1 та § 3 Глави 54 ЦК України.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем оплати вартості природного газу, поставленого позивачем на підставі Договору у період з січня по травень 2018 року, що відповідачем не спростовується.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Проте абзац 1 частини 5 Закону зазначено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість у відповідача перед позивачем виникла у період з січня 2018 по травень 2018, а отже після порушення справи про банкрутство ТОВ «НіжинТепломережі», у процедурі розпорядження майном. Тобто, фактично у відповідача виникла поточна кредиторська заборгованість.

Оскільки відповідач у порушення ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не провів оплату за спожиті послуги у визначений договором термін, господарський суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 54188,17 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 10134,67грн. пені за неналежне виконання умов договору (за період з січня 2018 по червень 2018) та 907,10 грн 3% річних (за період з січня 2018 по червень 2018).

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п.8.2. Договору Сторонами передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1. Договору він зобов`язується сплтити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до положень частини 1 статті 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Закон визначає, що конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною другою статті 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Згідно з частиною 3 статті 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Виходячи зі змісту Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, боржник повинен виконувати зобов`язання, що виникли після введення мораторію, але неустойка (штраф, пеня) за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

На підставі викладеного вище, у зв`язку з дією мораторію у зазначені періоди, вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 10134,67 грн. за прострочку виконання зобов`язання за періоди з січня 2018 року по червень 2018 року та 3% річних від суми заборгованості у розмірі 907,10 грн. за періоди з січня 2018 року по червень 2018 року не підлягають задоволенню.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір відповідно до ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином відповідач має відшкодувати судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1595,83 грн.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) основний борг в сумі 54188,17 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) 1921,00 грн. судового збору.

4.В решті позову відмовити.

5.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 02 жовтня 2019 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/