ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/116/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта"

на рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019, прийняте суддею Оборотовою О.Ю., м. Одеса, повний текст складено 22.07.2019,

у справі №916/116/19

за позовом: Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона"

про стягнення 44829,64 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 р. Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 44829,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором про охорону об`єктів за допомогою пункту централізованого спостереження, системи охоронної сигналізації, кнопки тривожного виклику, з реагуванням наряду охорони №2278П/11-448 від 30.04.2018.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 21.01.2019 відкрито провадження у справі №916/116/19.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі №916/116/19 (суддя Оборотова О.Ю.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване відсутністю у матеріалах справи доказів на підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення, а саме: крадіжки трьох комплектів АРМ В-3 (моноблоків) та комп`ютеру (моноблоку), скоєної у результаті проникнення сторонніх осіб на об`єкти поштового зв`язку, які підлягають охороні відповідачем на підставі укладеного між сторонами договору про охорону об`єктів за допомогою пункту централізованого спостереження, системи охоронної сигналізації, кнопки тривожного виклику, з реагуванням наряду охорони №2278П/11-448 від 30.04.2018, а також ненаданням позивачем документів, що свідчать про дійсну вартість вищезазначеного майна та, як наслідок, можуть бути належним підтвердженням розміру понесених Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" збитків.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі №916/116/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що у договорі про охорону об`єктів за допомогою пункту централізованого спостереження, системи охоронної сигналізації, кнопки тривожного виклику, з реагуванням наряду охорони №2278П/11-448 від 30.04.2018 сторонами узгоджено вичерпний перелік підстав для звільнення відповідача від відповідальності за понесені позивачем збитки, між тим місцевий господарський суд безпідставно вийшов за межі умов вказаного договору, в результаті чого звільнив Товариство з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" від відповідальності з не передбачених договором підстав. Апелянт також зазначає про необґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних доказів на підтвердження розміру понесених Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" збитків, оскільки договором про охорону об`єктів за допомогою пункту централізованого спостереження, системи охоронної сигналізації, кнопки тривожного виклику, з реагуванням наряду охорони №2278П/11-448 від 30.04.2018 не визначено порядку встановлення розміру збитків уповноваженими працівниками сторін та не міститься вимог стосовно надання на підтвердження розміру збитків заздалегідь визначеного документа встановленої форми. Крім того, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на безпідставність висновку місцевого господарського суду про ненадання позивачем доказів на підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення (крадіжки), оскільки вимога щодо надання Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" таких доказів судом першої інстанції не ставилась, а також на те, що в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено підстав для відмови у задоволенні позову в частині стягнення збитків, заподіяних позивачу викраденням майна з відділення поштового зв`язку, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академічна, 5а.

Колегія суддів також вбачає, що у прохальній частині апеляційної скарги Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" заявлено клопотання про приєднання доказів, а саме: копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2019 у кримінальному провадженні №0002660, мотивоване відсутністю у позивача зазначеного документа на час розгляду даної справи у суді першої інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина сьома статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 1921 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік").

Враховуючи викладене та з огляду на ціну позову у даній справі (44829,64 грн), перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Крім того, вищезазначеною ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та запропоновано останньому надати відзив на клопотання про приєднання доказів, викладене Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" у прохальній частині апеляційної скарги, а також роз`яснено сторонам про їх право в строк до 21.08.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

В межах визначеного апеляційним господарським судом строку Товариством з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" подано відзив на апеляційну скаргу б/н та б/д (вх.№2970/19/Д1 від 20.08.2019), в якому останнє просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі №916/116/19 без змін, а також відмовити у задоволенні клопотання скаржника про приєднання доказів.

Зокрема, відповідач зазначає про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження складу майна, яке було втрачене позивачем внаслідок крадіжки, а також вартості вказаного майна. Водночас відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що моноблоки, які нібито втрачені позивачем в результаті крадіжки, обліковуються позивачем як основні засоби та мають значну вартість, між тим всупереч положенням договору про охорону об`єктів за допомогою пункту централізованого спостереження, системи охоронної сигналізації, кнопки тривожного виклику, з реагуванням наряду охорони №2278П/11-448 від 30.04.2018 вказане майно позивачем не зберігалося в сейфах. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" наголошує на безпідставності доводів апелянта щодо незазначення в оскаржуваному судовому рішенні підстав для відмови у задоволенні позову в частині стягнення збитків, заподіяних позивачу викраденням майна з відділення поштового зв`язку, що розташоване: м. Одеса, вул. Академічна, 5а, оскільки висновки суду першої інстанції про недоведеність Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" розміру збитків стосуються втраченого майна в цілому, а не лише майна, яке знаходилось на об`єкті поштового зв`язку за адресою: м АДРЕСА_1 Одеса, АДРЕСА_2 . Ольгіївська, 37. Відповідач також наголошує на тому, що ним належним чином виконано свої обов`язки за вищезазначеним договором в частині своєчасного (негайного) направлення 23.10.2018 наряду охорони до приміщення міського відділення поштового зв`язку №9 за адресою: м. Одеса, вул. Академічна, 5а.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н та б/д (вх.№2970/19/Д1 від 20.08.2019) Товариство з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" також зазначає про те, що апелянтом не доведено неможливості своєчасного отримання копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2019 у кримінальному провадженні №0002660 з причин, які не залежали від нього, зокрема, у зв`язку з бездіяльністю слідчого тощо.

Розглянувши клопотання про приєднання доказів, викладене Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" у прохальній частині апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи ненадання скаржником до апеляційного господарського суду жодного доказу неможливості звернення до Портофранківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з метою отримання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження №0002660, яке було зареєстроване 17.10.2018, а також незазначення апелянтом поважних причин ненаправлення такого звернення протягом розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про приєднання доказів, викладеного Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" у прохальній частині апеляційної скарги.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у визначеному складі суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2018 між Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" ("Замовник") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" ("Виконавець") укладено договір про охорону об`єктів за допомогою пункту централізованого спостереження, системи охоронної сигналізації, кнопки тривожного виклику, з реагуванням наряду охорони №2278П/11-448 (далі договір №2278П/11-448 від 30.04.2018), відповідно до пункту 2.1 якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати охоронні послуги зі спостереження за об`єктом охорони. Виконавець зобов`язаний під час здійснення охоронних послуг забезпечити негайне прибуття наряду охорони на об`єкт у разі спрацювання системи охоронної сигналізації, отримання сигналу про проникнення, тривоги тощо, здійснення нарядом охорони відповідних дій, спрямованих на встановлення причин спрацювання сигналізації, а в разі необхідності припинення скоєння правопорушення або злочину на об`єкті. Відомості про назву, місцезнаходження відповідних об`єктів зазначаються в Додатку №1 до договору, який підписується сторонами та є його невід`ємною частиною.

Виконавець не приймає майно Замовника на зберігання і не вступає у володіння цим майном (пункт 2.6 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018).

Згідно з підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 Замовник має право вимагати від Виконавця належного виконання його працівниками обов`язків за цим договором.

За умовами підпунктів 4.2.1, 4.2.6, 4.2.9 пункту 4.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 Замовник зобов`язаний, зокрема, створювати належні умови для збереження майна; зберігати грошові кошти, цінні папери, ювелірні вироби, мобільні телефони та інші малогабаритні речі в сейфах відповідного ступеня захисту; негайно повідомляти Виконавця про виявлення ознак проникнення сторонніх осіб на об`єкт та про зміну відповідальних осіб.

В силу підпунктів 5.2.3, 5.2.4 пункту 5.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 Виконавець зобов`язаний, зокрема, у разі надходження на пункт централізованого спостереження сигналу про спрацювання системи охоронної сигналізації, кнопки тривожного виклику наряду охорони або безпосередньо від Замовника негайно направити на об`єкт наряд охорони для встановлення причин її спрацювання та сповістити про це представника Замовника. При прибутті на об`єкт наряд охорони здійснює візуальний огляд периметру навколо об`єкту, охорону місця пригоди та дочікується представника Замовника для проведення огляду приміщення об`єкту разом з відповідальною особою Замовника. У разі виникнення надзвичайної ситуації представник Замовника інформує (у телефонному режимі або письмово) Виконавця про обставини, а Виконавець забезпечує охорону об`єкту нарядом охорони або за допомогою резервних систем охоронної сигналізації до моменту відновлення роботи системи охоронної сигналізації, яка встановлена на об`єкті. При виявлені нарядом охорони Виконавця ознак проникнення сторонніх осіб на об`єкті, вживати заходи щодо їх затримання, здійснювати охорону місця пригоди, сповіщати про це Замовника, при необхідності сповістити чергову частину відповідного територіального підрозділу поліції, організувати пошук по гарячих слідах зловмисників та майна.

Відповідно до підпункту 6.2.2 пункту 6.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 Виконавець несе перед Замовником повну матеріальну відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по договору, за збитки, завдані зловмисниками, які проникли на об`єкт в період охорони шляхом зламування, відкривання або руйнування заблокованих технічними засобами сигналізації вікон, дверей та інших конструкцій, та вчинили крадіжку майна, що зберігалось на об`єкті. Якщо буде вина Виконавця у його допущені та в межах суми прямої дійсної шкоди.

Розмір збитків, нанесених Замовнику внаслідок неналежного здійснення договірних зобов`язань Виконавцем, встановлюється уповноваженими працівниками сторін і повинен підтверджуватися відповідними документами та розрахунками вартості викраденого, пошкодженого і знищеного майна, і звірятися з даними бухгалтерської звітності (підпункт 6.2.4 пункту 6.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018).

Пунктом 6.3 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 Виконавець звільняється від відповідальності за збитки, завдані Замовнику: якщо особа, яка протиправно проникла на об`єкт і нанесла матеріальну шкоду Замовнику затримана; якщо збитки нанесені пожежею, стихійним лихом, протиправними діями третіх осіб при масових порушеннях громадського порядку; якщо Замовник розголосив стороннім особам відомості про свої особисті коди, систему блокування, контролю та правила користування технічними засобами охорони; якщо Замовник самостійно вніс зміну в схему блокування об`єкта технічними засобами сигналізації, або перекрив зони дії сповіщувачів, що стало причиною їх неспрацювання, здійснив перебудову об`єкту, не повідомив Виконавцю про наявність на об`єкті таємних люків, запасних дверей або інших замаскованих місць можливого проникнення на об`єкт; якщо Замовник не забезпечив вільний доступ наряду охорони Виконавця на об`єкт; якщо Замовник не вжив заходів до своєчасного відновлення з моменту отримання інформації від Виконавця про несправність системи електропостачання.

За умовами пунктів 9.1, 9.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 цей договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та скріплення печатками і діє до 21.12.2018. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дій цього договору.

Згідно з пунктами 6, 17 додатку №1 до договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 "Перелік об`єктів поштового зв`язку (міські відділення поштового зв`язку МВПЗ, центри поштового зв`язку ЦПЗ), які відповідно до умов цього договору підлягають охороні за допомогою ПЦС, СОС, КТВ, з реагуванням НО та потребують встановлення СОС, КТВ" до вказаного переліку увійшли МВПЗ №9 (м. Одеса, вул. Піонерська (Академічна), 5-а) та МВПЗ №29 ( АДРЕСА_3 Одеса, вул. Ольгіївська, 37).

За твердженням позивача, під час дії договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 відбулися два випадки проникнення сторонніх осіб на структурні підрозділи Замовника, що підлягають охороні відповідно до вказаного договору:

-17.10.2018 невідомі особи шляхом пошкодження віконних грат проникли до приміщення міського відділення поштового зв`язку №29 за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37 та скоїли крадіжку трьох комплектів АРМ В-3 (моноблоків) остаточною вартістю 33622,23 грн;

-в ніч з 22.10.2018 на 23.10.2018 відбулося проникнення невідомих осіб до службового приміщення міського відділення зв`язку №9 за адресою: м АДРЕСА_4 , 5а шляхом зняття грат з вікон приміщення та відкривання вікна. Після проникнення невідомими особами було скоєно крадіжку комп`ютера (моноблоку) вартістю 11207,41 грн.

17.10.2018 між сторонами підписано акт №37-18/1 переобладнання та здачі в експлуатацію комплексу охоронної сигналізації Товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" на МВПЗ №29 Акціонерне товариство "Укрпошта" за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37, з якого вбачається, що відповідачем проведено переобладнання системи охоронної сигналізації (перевстановлено один датчик руху) операційної зали за вищевказаною адресою.

Відповідно до акту №37-18/2 від 17.10.2018 перевірки роботи датчика охоронної сигналізації в операційній залі МВПЗ №29 у м. Одесі, складеного комісією у складі працівників позивача, проведеними експериментальними заходами виявлено, що датчик знаходиться у робочому стані, але не спрацьовує в зоні прямого огляду при знаходженні особи біля вікна та при повільному переміщенні навприсядки впродовж практично всіх робочих столів, з яких були викрадені моноблоки та висунуті шухляди, при цьому комісія вважає, що така робота пристрою спричинена неправильним розташуванням останнього.

Зі складеного співробітниками Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" акту б/н від 17.10.2018 вбачається, що працівник групи швидкого реагування Товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" ознайомився з актом №37-18/2 від 17.10.2018, проте від підписання останнього відмовився.

Згідно з довідкою про вартість інвентарного майна №37/12 від 18.10.2018 "Фактичні дані за об`єктом основних засобів (МВПЗ-29)"станом на 18.10.2018 загальна вартість трьох комплектів АРМ В-3 (моноблоків) інв.№4918032, 4918050 та 4918059 складає 38794,95 грн (залишкова вартість 33622,23 грн), а відповідно до довідки про вартість інвентарного майна №37/13 від 24.10.2018 "Фактичні дані за об`єктом основних засобів (МВПЗ-9)" станом на 23.10.2018 загальна вартість комплекту АРМ В-3 (моноблок) інв.№4918037 становить 12931,65 грн (залишкова вартість 11207,41 грн).

18.10.2018 з метою проведення розслідування за фактом крадіжки 17.10.2018 майна з МВПЗ №29 за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 29 Одеська дирекція Акціонерного товариства "Укрпошта" звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" з запитом №37-552 про надання інформації щодо часу постанови під охорону МВПЗ №29 16.10.2018, часу зняття з-під охорони МВПЗ №29 17.10.2018 та надходження сигналів тривожної сигналізації з часу постанови до моменту зняття з-під охорони МВПЗ №29.

За результатами розгляду вказаного запиту Товариство з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" листом №1/105 від 22.10.2018 повідомило позивача про те, що 16.10.2018 о 20:22 МВПЗ №29 було поставлене під охорону, а 17.10.2018 о 7:45 вказаний об`єкт було знято з-під охорони з сигналом "Тривога", при цьому сигнали про спрацювання сигналізації з моменту постановки до часу зняття на ПЦО не надходили. Відповідач у даному листі також зазначає, що проникнення відбулося шляхом пошкодження прута металевих грат та відкриття вікна, а встановлений в даному приміщенні (операційному залі) комбінований сповіщувач не спрацював з причин заставлення його стелажами та різноманітними коробками, що призвело до створення "мертвих зон", водночас спільна перевірка працездатності засобів ОПС показала, що останні знаходяться в робочому стані.

24.10.2018 Одеською дирекцією Акціонерного товариства "Укрпошта" складено акт б/н службового розслідування зловмисного проникнення в приміщення та крадіжки майна Акціонерного товариства "Укрпошта" ВПЗ №29 в м. Одесі, в якому зазначено про те, що спеціально створеною комісією проведено службове розслідування факту зловмисного проникнення в приміщення МВПЗ №29 та викрадення трьох комплектів АРМ В-3 (моноблоків АSUS) інв.№4918032, 4918050 та 4918059, за результатами якого виявлено обставини, що сприяли нанесенню шкоди, а саме: слабкий захист вікон від зловмисного відкриття та недостатня кількість, невірне розміщення чи несправність технічних приладів охоронної сигналізації, яку обслуговує відповідач, оскільки сигнали тривожної сигналізації не спрацювали та, як наслідок, не надійшли на пульт Товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона", у зв`язку з чим наряд охорони на момент скоєння злочину до МВПЗ №29 не виїжджав. Загальна сума понесених збитків складає 38794,95 грн.

В подальшому 31.10.2018 позивачем складено акт б/н службового розслідування зловмисного проникнення в приміщення та крадіжки майна Акціонерного товариства "Укрпошта" МВПЗ №9 в м. Одесі, з якого вбачається, що спеціально створеною комісією проведено службове розслідування факту зловмисного проникнення в приміщення МВПЗ №9 та викрадення одного комплекту АРМ В-3 (моноблоку АSUS) інв.№49180367 і грошових коштів у сумі 50084,81 грн, внаслідок якого встановлено обставини, що сприяли нанесенню шкоди, а саме: слабкий захист вікон від зловмисного відкриття та недостатня кількість, невірне розміщення чи несправність технічних приладів охоронної сигналізації, яку обслуговує відповідач, оскільки засоби сигналізації під час несанкціонованого проникнення спрацювали, але за результатами проведених спільно з представником відповідача заходів щодо перевірки роботи датчику руху, встановленого в кабінеті начальника МВПЗ, виявлено, що спрацювання останнього в районі розташування металевої шафи не відбувається, тому що вона знаходиться в глухому куті кабінету, тобто поза зоною дії технічних засобів охорони, при цьому жодної інформації стосовно необхідності встановлення додаткових датчиків чи переміщення сейфу в інше місце від Товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" протягом дії договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 не надходило. Загальна сума понесених збитків складає 61292,22 грн, з яких: вартість моноблоку 22207,41 грн; сума готівки, яка знаходилася в сейфі згідно з актом ревізійної перевірки 50084,81 грн.

13.11.2018 на адресу позивача надійшов лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона", в якому останнє висловило заперечення на претензії Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором №2278П/11-448 від 30.04.2018. Зокрема, у вказаному листі зазначено про те, що проникнення сторонніх осіб до МВПЗ-9 за адресою: м. Одеса, вул. Академічна, 5а відбулося через вікно, яке було поміняне позивачем без сповіщення про це відповідача, чим порушено підпункт 4.2.12 пункту 4.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018. Крім того, всупереч положенням підпункту 4.2.6 пункту 4.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 грошові кошти МВПЗ-9 зберігалися не в сейфі, а у металевому ящику, який встановлено в безпосередній близькості до вікна, хоча останній повинен перебувати у спеціально обладнаному приміщенні, при цьому у протоколі огляду місяця події, складеному працівниками поліції, зафіксовано відсутність слідів злому замка цього металевого ящика. Відповідач також наголошує на тому, що зобов`язання за вищезазначеним договором виконані ним належним чином, оскільки наряд охорони прибув до МВПЗ-9 за 6 хвилин після отримання сигналу "Тривога" на ПЦОЮ, а також на тому, що обставини скоєння злочину, а саме: крадіжки майна Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" будуть встановлені в ході досудового розслідування. Водночас у даному листі Товариство з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" частково визнає неналежне виконання своїх зобов`язань у зв`язку з проникненням сторонніх осіб до приміщення МВПЗ-29 за адресою: АДРЕСА_5 та крадіжкою майна, а також зазначає про готовність мирного врегулювання спору відповідно до приписів статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Листами №20-277/18 від 19.11.2018 та №20-278/18 від 19.11.2018 Одеська дирекція Акціонерного товариства "Укрпошта" звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" з проханням сплатити вартість комп`ютеру (моноблоку), викраденого з МВПЗ-9, у сумі 11207,41 грн та трьох комплектів АРМ-В3 (моноблоків), викрадених з МВПЗ-29, у сумі 32422,23 грн.

За результатами розгляду вищезазначених звернень відповідач направив позивачу лист №1/109 від 28.11.2018, в якому наголосив про незмінність своєї позиції стосовно проникнення сторонніх осіб до МВПЗ-9 за адресою: м. Одеса, вул. Академічна, 5а та крадіжки майна останнього, а також повторно зазначив про готовність мирного врегулювання спору, що виник між сторонами у зв`язку з крадіжкою майна МВПЗ-29 за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37, шляхом укладення відповідного договору на наступних умовах: звільнення від сплати Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" абонентської плати за послуги з охорони МВПЗ-29 на узгоджений сторонами термін та обладнання відділень поштового зв`язку позивача додатковими охоронними приладами за рахунок відповідача.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 44829,64 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд послався на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення, а саме: крадіжки трьох комплектів АРМ В-3 (моноблоків) та комп`ютеру (моноблоку), скоєної у результаті проникнення сторонніх осіб на об`єкти поштового зв`язку, які підлягають охороні відповідачем на підставі укладеного між сторонами договору №2278П/11-448 від 30.04.2018, а також належних доказів на підтвердження розміру понесених Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" збитків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою договір №2278П/11-448 від 30.04.2018 є договором про надання послуг з охорони.

В силу частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Колегія суддів зауважує, що укладений між сторонами договір №2278П/11-448 від 30.04.2018 є належною підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

За умовами частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 906 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (частини третя, четверта статті 225 Господарського кодексу України).

За умовами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із зазначених елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

В силу правил статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту вчинення відповідачем порушення, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладається на позивача.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 29.05.2019 у справі №904/3920/18.

Правове регулювання здійснення господарської діяльності у сфері надання послуг з охорони власності та громадян здійснюється на підставі Закону України "Про охоронну діяльність".

Охорона майна - діяльність з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого власником доступу до нього та забезпечення здійснення власником цього майна всіх належних йому повноважень стосовно нього (стаття 1 Закону України "Про охоронну діяльність" в редакції, чинній на момент укладення договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 (далі - Закон України "Про охоронну діяльність").

Частинами першою, другою статті 8 Закону України "Про охоронну діяльність" передбачено, що суб`єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства. У договорах про надання послуг з охорони майна та фізичних осіб відповідно до положень Цивільного кодексу України визначаються умови відшкодування суб`єктом охоронної діяльності шкоди, заподіяної через неналежне виконання ним своїх зобов`язань.

Як зазначалося вище, відповідно до підпункту 6.2.2 пункту 6.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 Виконавець несе перед Замовником повну матеріальну відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по договору, за збитки, завдані зловмисниками, які проникли на об`єкт в період охорони шляхом зламування, відкривання або руйнування заблокованих технічними засобами сигналізації вікон, дверей та інших конструкцій, та вчинили крадіжку майна, що зберігалось на об`єкті. Якщо буде вина Виконавця у його допущені та в межах суми прямої дійсної шкоди.

Суд апеляційної інстанції враховує, що в силу приписів частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, подані Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" акти службових розслідувань б/н від 24.10.2018 та б/н від 31.10.2018, які є внутрішніми документами позивача, не можуть замінити собою документ уповноваженого органу досудового розслідування або суду, які в силу закону наділені державою виключною компетенцією щодо встановлення факту та обставин скоєння злочину. Крім того, обставини скоєння кримінального правопорушення не можуть бути встановлені самостійно господарським судом, оскільки даний факт встановлюється лише в межах кримінального провадження судом відповідної юрисдикції.

Визнання відповідачем факту проникнення невідомих осіб до приміщень поштових відділень не підтверджує фактів крадіжок, складу майна, яке було втрачено, та його вартості.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що у матеріалах справи відсутні та позивачем до місцевого господарського суду не подано жодного належного у розумінні статті 77 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження факту скоєння кримінальних правопорушень, а саме: крадіжки 17.10.2018 трьох комплектів АРМ В-3 (моноблоків) з міського відділення поштового зв`язку №29 за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37 та крадіжки в ніч з 22.10.2018 на 23.10.2018 комп`ютера (моноблоку) з міського відділення зв`язку №9 за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 5а.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем розміру заявлених до стягнення збитків з огляду на наступне.

У підпункті 6.2.4 пункту 6.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 сторони узгодили, що розмір збитків, нанесених Замовнику внаслідок неналежного здійснення договірних зобов`язань Виконавцем, встановлюється уповноваженими працівниками сторін і повинен підтверджуватися відповідними документами та розрахунками вартості викраденого, пошкодженого і знищеного майна, і звірятися з даними бухгалтерської звітності.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що всупереч вищезазначеному положенню договору №2278П/11-448 від 30.04.2018 на підтвердження розміру понесених збитків Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" подано складені останнім в односторонньому порядку довідки про вартість інвентарного майна №37/12 від 18.10.2018 та №37/13 від 24.10.2018, тобто внутрішню бухгалтерську документацію, а також акти службових розслідувань б/н від 24.10.2018 та б/н від 31.10.2018, які не містять розрахунку вартості викраденого майна, а відтак зазначені документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами розміру понесених збитків.

Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду стосовно того, що розмір завданих збитків не може бути встановлений лише на підставі внутрішніх документів одного з учасників справи, повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.05.2019 у справі №904/3920/18.

Судова колегія також зауважує, що відомості, які викладені у поданих позивачем документах, не узгоджуються між собою, а саме: відповідно до довідки про вартість інвентарного майна №37/13 від 24.10.2018 "Фактичні дані за об`єктом основних засобів (МВПЗ-9)" станом на 23.10.2018 залишкова вартість комплекту АРМ В-3 (моноблок) інв.№4918037 становить 11207,41 грн, у той час як з акту службового розслідування б/н від 31.10.2018 вбачається, що спеціально створеною комісією проведено службове розслідування факту зловмисного проникнення в приміщення МВПЗ №9 та викрадення одного комплекту АРМ В-3 (моноблоку АSUS) інв.№49180367, вартість якого становить 22207,41 грн, тобто позивачем зазначено різні інвентарні номери моноблоків та різну вартість останніх.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що вимоги про надання Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" належних доказів на підтвердження факту вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень та розміру збитків, понесених позивачем у зв`язку з цими злочинами, судом першої інстанції не ставились, колегією суддів оцінюються критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2019, якою місцевий господарський суд запропонував позивачу надати належні та допустимі докази, що підтверджують вартість викраденого майна відповідно до підпункту 6.2.4 пункту 6.2 договору №2278П/11-448 від 30.04.2018, належні та допустимі докази, що підтверджують факт та обставини крадіжки, а також письмові пояснення щодо одностороннього визначення вартості викраденого майна.

Між тим, вимоги зазначеної ухвали позивачем виконано не було, а тому, з огляду на приписи частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, вищезазначені аргументи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що скаржником не доведено належними та достатніми доказами існування усіх елементів складу цивільного правопорушення, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що правові підстави для застосування до відповідача юридичної відповідальності у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування позивачу збитків у сумі 44829,64 грн відсутні.

Посилання апелянта на те, що місцевий господарський суд безпідставно вийшов за межі узгоджених сторонами умов договору, в результаті чого звільнив Товариство з обмеженою відповідальністю "Позавідомча охорона" від відповідальності, апеляційним господарським судом до уваги не приймаються, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позову стало не звільнення відповідача від юридичної відповідальності, а відсутність правових підстав для стягнення з останнього збитків, зумовлена недоведеністю позивачем наявності складу цивільного правопорушення. При цьому зазначений висновок місцевого господарського суду стосується заявлених позивачем вимог в цілому, а тому аргументи скаржника про незазначення підстав для відмови у задоволенні позову в частині стягнення збитків, заподіяних позивачу викраденням майна з відділення поштового зв`язку, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академічна, 5а, є необґрунтованими.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для зберігання моноблоків, які, за твердженням останнього, були викрадені, у сейфах, як і аргументи відповідача про протилежне, до уваги судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки, враховуючи недоведеність самого факту скоєння кримінального правопорушення, питання необхідності зберігання техніки у сейфі не має вирішального значення для розгляду даної справи.

Відповідно до приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 10.07.2019 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі №916/116/19 без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.09.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук