УХВАЛА

м. Київ

03.10.2019Справа № 910/21004/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства "Київгаз" до публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про визнання правочину недійсним,

за участі представників:

позивача: Данилевського О.М. за довіреністю від 7 травня 2019 року № Д-6919;

відповідача: Онищенка І.П. за довіреністю від 6 червня 2019 року № 1-1160;

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство "Київгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17 грудня 2015 року між ним та публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" було укладено договір транспортування природного газу № , на підставі якого 31 грудня 2015 року відповідачем складено односторонній акт надання послуг балансування обсягів природного газу № 12-15--БАЛАНС на суму 73 153 013,34 грн. Оскільки вказаний акт, на думку позивача, суперечить приписам чинного законодавства, зокрема, положенням Кодексу газотранспортної системи та пунктам 9.4, 9.5 вказаного договору, останній, посилаючись на статті 16, 203, 215 та 229 Цивільного кодексу України, просив визнати даний правочин недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18 листопада 2016 року порушено провадження у справі № 910/21004/16 та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 5 січня 2017 року провадження у справі № 910/21004/16 було зупинено до вирішення Господарським судом міста Києва пов`язаної з нею справи № 910/14115/16 за позовом публічного акціонерного товариства "Київгаз" до публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про визнання договору недійсним.

15 грудня 2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 вересня 2019 року провадження у справі було поновлено та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 3 жовтня 2019 року.

1 жовтня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла заява позивача від 30 вересня 2019 року № 2322/09-1, в якій останній просив суд прийняти його відмову від позову та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні 3 жовтня 2019 року представник позивача підтримав вищенаведену заяву про відмову від позову та просив закрити провадження у даній справі. Крім того, останній повідомив про те, що в процесі розгляду справи здійснено зміну найменування юридичної особи позивача на акціонерне товариство "Київгаз", що підтверджується наданим позивачем витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вищевказаної заяви позивача про відмову від позову не заперечував.

Відповідно до частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Як вбачається з поданої позивачем заяви про відмову від позову, остання підписана представником позивача Лебедєвим Ю.В., який згідно наявної у матеріалах справи довіреності від 7 травня 2019 року № Д-62/19 має повноваження на вчинення такої процесуальної дії.

За висновком суду, відмова позивача від позовних вимог не суперечить чинному законодавству і не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про прийняття відмови акціонерного товариства "Київгаз" від позову та наявність правових підстав для закриття провадження у справі № 910/21004/16 за позовом акціонерного товариства "Київгаз" до публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про визнання правочину недійсним.

Водночас суд додатково наголошує, що за умовами частини 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Крім того, у своїй заяві від 30 вересня 2019 року № 2322/09-1 позивач в порядку частини 1 статті 130 ГПК України просив повернути йому з Державного бюджету України 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна за змістом норма міститься у частині 1 статті 130 ГПК України.

Отже, враховуючи закриття провадження у даній справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, а також беручи до уваги наявність його клопотання про повернення 50 відсотків судового збору, суд дійшов висновку про те, що сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 689,00 грн. (50% від 1 378,00 грн.) підлягає поверненню акціонерному товариству "Київгаз".

Керуючись статтями 130, 191, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України "Про судовий збір", суд

УХВАЛИВ:

Прийняти заяву акціонерного товариства "Київгаз" про відмову від позову в справі № 910/21004/16.

Провадження у справі № 910/21004/16 за позовом акціонерного товариства "Київгаз" до публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про визнання правочину недійсним закрити.

Повернути акціонерному товариству "Київгаз" (01103, місто Київ, вулиця Михайла Бойчука, будинок 4Б; ідентифікаційний номер 03346331) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп., сплачений на підставі платіжного доручення від 16 листопада 2016 року № 6136 на загальну суму 1 378,00 грн. (оригінал якого залишається у матеріалах справи № 910/21004/16).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата складення повного тексту: 3 жовтня 2019 року

Суддя Є.В. Павленко