ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.09.2019 р. Справа№ 914/1797/19

Суддя Мороз Н. В., розглянувши заяву про забезпечення позову: Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», Львівська обл., м. Новий Розділ

у справі №914/1797/19

за позовом: Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», Львівська обл., м. Новий Розділ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», Львівська обл., м. Новий Розділ

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Представники:

Не викликались

Суть спору:

03.09.2019 Державне підприємство «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Предметом позову у даній справі є естакада тепломатеріалопроводів, інв.номер 26126, котра, як зазначено у позовній заяві, була збудована підприємством позивача господарським методом у 1979 році та з того часу залишається на балансі Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» та у повному господарському віданні. Зазначене майно внесено до Єдиного реєстру об`єктів державної власності, як таке що відноситься до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та перебуває на балансі ДП «РГХП «Сірка». Проте, як вбачається з позовної заяви, відповідач вважає, що вказана естакада належить йому, внаслідок правонаступництва прав та обов`язків, згідно наказу РВ ФДМ по Львівській області від 30.05.2017 «Про перетворення Державного підприємства «Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» у Приватне акціонерне товариство «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка».

Ухвалою суду від 09.09.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення виявлених недоліків.

25.09.2019 Державне підприємство «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» звернулось до Господарського суду Львівської області із заявою від 20.09.2019 №01-230 про вжиття заходів забезпечення позову, згідно якої позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на естакаду тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо - хімічне підприємство «Сірка», як естакада газопроводу за інв. номером 00241;

- заборони Приватному акціонерному товариству «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» вчиняти будь-які дії щодо демонтажу, реконструкції, ремонту, знищення, відчуження та/або обтяження будь-яким способом (в тому числі, але не виключно шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння, користування третім особам, передачі в іпотеку), повністю або частково естакади тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі ПрАТ «НГХП «Сірка» як естакада газопроводу за інв. номером 00241;

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів, нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів прав на нерухоме майно, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо нерухомого майна Приватному акціонерному товариству «Новороздільське гірничо - хімічне підприємство «Сірка» естакади газопроводу.

Обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає, що наявна реальна загроза знищення державного майна чи його частини (естакади тепломатеріалопроводів), що може унеможливити чи істотно ускладнити виконання рішення суду у справі за позовом Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» до Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про витребування майна з чужого незаконного володіння, та поновлення прав або інтересів заявника, а також інтересів держави, як власника майна у випадку його задоволення.

Зокрема, посилається на проведення працівниками відповідача несанкіонованого демонтажу елементів естакади тепломатеріалопроводів інвентарний №26126 (залізобетонних балок розміром L=7.0м, перетином 0,40м х 0,20м в кількості 21 шт), що підтверджується актом комісії від 07.06.2019. Внаслідок таких дій відповідача, за зверненням позивача, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000233, за ознаками кримінального провопорушення, передбаченого ст.356 КК України. Як зазначено в заяві про забезпечення позову, відповідач облікував в себе також і споруду естакади, як об`єкта власності разом із газопроводом, по якій його прокладено, присвоївши цим об`єктам один інвентарний номер №00241.

Крім того, у заяві про забезпечення позову заявником звернуто увагу суду на факт продажу державного пакету акцій підприємства відповідача розміром 100 % статутного капіталу, що відбувся 10.12.2018, в результаті чого новий власник повинен провести перереєстрацію об`єктів власності з державної на приватну.

Відтак, на думку позивача існує загроза вчинення відповідачем реєстраційних дій на газопровід, а відповідно і естакаду, що в свою чергу може унеможливити виконання рішення суду у випадку його задоволення та призвести до нових судових справ вже щодо оспорювання прав власності.

На підтвердження обставин, наведених як підставу для вжиття заходів забезпечення позову, заявник подав копію оприлюдненого повідомлення про малу приватизацію товариства відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 136 ГПК України, правом господарського суду є вжиття за заявою учасника справи визначених у ст. 137 заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Системний аналіз законодавства, що регулює інтитут забезпечення позову дає підстави для висновку, що такі заходи можуть вживатися виключно у випадках, коли їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Згідно ч. 1 ст. 146 ГПК України, у випадку залишення позову без розгляду або закриття провадження з інших, ніж зазначені у частині першій статті 142 цього Кодексу підстав, або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» звернулося з позовом, в якому просить суд вилучити з незаконного володіння ПАТ «Новороздільське гірничо- хімічне підприємство «Сірка» естакаду тепломатеріалопроводів (інв. номер ДП «РГХП «Сірка» 26126), передавши її ДП «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», оскільки вважає, що така залишається на балансі підприємства позивача.

На підтвердження доводів, викладених у заяві, позивачем додано до матеріалів позовної заяви Інвентарну карточку основних засобів та Довідку ДП «Сірка», підписану директором та головним бухгалтером про те, що на балансі ДП «Сірка» знаходиться естакада тепломатеріалопроводів з інвентарним номером 26126, а також Акт від 07.06.2019 яким зафіксовано несанкціонований демонтаж відповідачем елементів естакади тепломатеріалопроводів.

Європейським судом з прав людини у справі «Пантелеєнко проти України» зазначається про необхідність ефективного засобу юридичного захисту як на практиці, так і за законом.

Характеризуючи поняття «ефективний захист» Європейський суд у рішенні від 31.07.2003 року по справі «Дорани проти Ірландії» зазначив, що це поняття передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

В свою чергу держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім цього, суд враховує те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України №6-2552цс16 від 18.01.2017р. суд враховує відповідно до ст. 236 ГПК України).

Наведені у позовній заяві та заяві про забезпечення позову обставини свідчать про достатню обґрунтованість припущення, що у випадку невжиття даного заходу забезпечення позову, може істотно ускладнитись виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, забезпечення позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» вчиняти будь-які дії щодо демонтажу, реконструкції, ремонту, знищення, відчуження та/або обтяження будь-яким способом (в тому числі, але не виключно шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння, користування третім особам, передачі в іпотеку), повністю або частково естакади тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі ПрАТ «НГХП «Сірка» як естакада газопроводу за інв. номером 00241 безпосередньо пов`язане із позовними вимогами, а невжиття даного заходу забезпечення позову у випадку задоволення позову ускладнить поновлення прав сторін.

У заяві про забезпечення позову заявник просить суд забезпечити позов, серед іншого, шляхом накладення арешту на естакаду тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо - хімічне підприємство «Сірка», як естакада газопроводу за інв. номером 00241, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду у випадку його задоволення та може призвести до нових судових справ вже щодо оспорювання прав власності, враховуючи приватизацію підприємства відповідача.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в господарському процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в господарській справі.

Як зазначено вище, заявник (позивач), звертаючись до суду із зазначеною заявою про забезпечення позову просить, зокрема, накласти арешт на майно, яке закріплене за ним на праві повного господарського відання.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Однак, суд звертає увагу, що такий спосіб забезпечення позову законодавством не передбачений, оскільки нормами чинного ГПК України не визначено можливості накладення арешту за заявою особи на майно, яке їй належить на праві власності (господарського відання). Відтак, вказана вимога задоволенню не підлягає.

Щодо заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів, нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів прав на нерухоме майно, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо нерухомого майна Приватному акціонерному товариству «Новороздільське гірничо - хімічне підприємство «Сірка» естакади газопроводу.

На переконання суду, заборона органам та особам, які здійснюють державну реєстрацію, реєстраційні дії щодо нерухомого майна може бути предметом самостійного позовного провадження у судах адміністративної юрисдикції у випадках оскарження дій таких реєстраторів як уповноваженого державою органу та у випадку цивільного (господарського) спору про право власності на майно, похідним від якого є державна реєстрація прав у реєстрі.

За відсутності предмета спору про право власності на нерухоме майно чи спору про законність дій державного реєстратора (осіб, яким делеговано повноваження щодо державної реєстрації) такі заходи забезпечення є неадекватними щодо обраного позивачем предмету спору та, в порушення ч.4 ст.137 ГПК України, неспівмірними щодо заявлених немайнових вимог про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Така ж правова позиція стосовно неспівмірності заборони здійснювати державну реєстрацію при вирішенні спорів, не пов`язаних безпосередньо з правом власності, наведена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 11.03.2019 у справі №922/1528/18 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 11.09.2018 у справі №908/1941/17.

Враховуючи наведене, заява Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню частково, шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» вчиняти будь-які дії щодо демонтажу, реконструкції, ремонту, знищення, відчуження та/або обтяження будь-яким способом (в тому числі, але не виключно шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння, користування третім особам, передачі в іпотеку), повністю або частково естакади тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі ПрАТ «НГХП «Сірка» як естакада газопроводу за інв. номером 00241.

Окремо суд наголошує, що обрані заходи забезпечення позову за своїм змістом не є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки на цій стадії судом лише вживаються заходи по збереженню об"єктів нерухомого майна щодо речового права на яке виник спір та недопущення вчиненню можливих незаконних дій щодо даного майна, які в подальшому можуть ускладнити ефективний захист (відновлення) порушених (оспорюваних) прав заявника.

Керуючись ст. ст. 137, 140, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву про вжиття заходів забезпечення позову від 20.09.2019 №01-230 задоволити частково.

2. Забезпечити позов Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ) до Приватного акціонерного товариства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ) про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом:

- заборони Приватному акціонерному товариству «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ) вчиняти будь-які дії щодо демонтажу, реконструкції, ремонту, знищення, відчуження та/або обтяження будь-яким способом (в тому числі, але не виключно шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння, користування третім особам, передачі в іпотеку), повністю або частково естакади тепломатеріалопроводів, інв. номер 26126, що обліковується на балансі ПрАТ «НГХП «Сірка» як естакада газопроводу за інв. номером 00241.

3. В решті заяви про вжиття заходів забезпечення позову від 20.09.2019 №01-230 відмовити.

Стягувачем за даною ухвалою є: Державне підприємство «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ).

Боржником за даною ухвалою є: Приватне акціонерне товариство «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» (Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича, 2, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання до 27.09.2022.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи в порядку, передбаченому ст.145 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Мороз Н.В.