ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. Справа № 911/2097/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до Управління соціального захисту населення Згурівської районної державної адміністрації

про стягнення 54403,85 грн.

за участю представників

позивача: Чорноморець Я.А. - предст. за дов. № 3798 від 10.12.2018;

відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» з позовом до Управління соціального захисту населення Згурівської районної державної адміністрації про стягнення 54403,85 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.08.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 23.09.2019.

Через канцелярію суду 04.09.2019 позивачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копії акту звіряння заборгованості між сторонами.

Присутня в судовому засіданні 16.09.2019 представник позивача обґрунтувала в усному порядку заявлені вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заперечень щодо вимог позивача не надав, про розгляд справи та дату судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

23.09.2019, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікацій і у своїй діяльності керується нормами діючого законодавства, зокрема Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012 № 295 (далі - Правила № 295), іншими законодавчими актами України.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 Правил № 295 оператори телекомунікацій повинні надавати споживачам, які мають установлені законодавством пільги, телекомунікаційні послуги з урахуванням цих пільг, відповідно до законодавства України.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про охорону дитинства» встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для окремих категорій осіб.

Київська міська філія позивача надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія вищезазначених законів.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв`язку визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі - Порядок № 256).

Зокрема, п. 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг є Управління соціального захисту населення Згурівської районної державної адміністрації, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови, Порядку № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ №256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги».

Згідно п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (далі - Положення) підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці згідно з формою " 2-пільга".

Відповідно до п. 11 Положення №117 уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, та складають акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга».

Судом встановлено, що у період з 01.09.2018 по 31.12.2018 позивачем було надано відповідним категоріям споживачів телекомунікаційні послуги на пільгових умовах на загальну суму 54403,85 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.09.2018 по 31.12.2018, станом на 15.08.2019 та Актами звірки розрахунків за послуги зв`язку пільговим категоріям населення за формою « 3-пільга» станом на 01.10.2018 на суму 13912,98 грн., 01.11.2018 на суму 9524,35 грн., 01.12.2018 на суму 16031,04 грн., 01.01.2019 на суму 14935,48 грн., які наявні в матеріалах справи.

Крім того, на виконання п. 10 Положення позивачем направлялись відповідачу супровідними листами № 82і250/58-1042 від 09.10.2018; № 82і250/58-1439 від 07.11.2018; № 82і250/58-1394 від 10.12.2018; № 82і250/58-40 від 09.01.2019 з описом вкладення та на електронну адресу , розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, форма « 2-пільга», зокрема: за вересень 2018 року на суму 13912,98 грн., за жовтень 2018 року на суму 9524,35 грн., за листопад 2018 року на суму 16031,04 грн., за грудень 2018 року на суму 14935,48 грн.

Отримання зазначених листів підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, копії яких долучені до позовної заяви.

Судом також встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлено листи з описом вкладення № 82і250/58-1147 від 02.11.2018 та № 82і250/58-1334 від 05.12.2018, в яких повідомлялось про розмір абонентної плати.

Також, позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія №14 (вих. № 11/55 від 05.04.2019) щодо відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у 2018 році. У відповідь на зазначену претензію відповідач листом № 6-23/1099 від 18.04.2019 повідомив позивача, що вимоги претензій визнає в повному обсязі та зазначив, що відшкодування витрат позивача за 2018 рік буде проведено протягом 2019 року на підставі рішення суду.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням телекомунікаційних послуг здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про телекомунікації», іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Предметом позову є вимоги про стягнення 54403,85 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В силу ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Судом встановлено, що відповідачем не відшкодовано витрати, понесені внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.09.2018 по 31.12.2018, внаслідок чого заборгованість за надані на пільгових умовах телекомунікаційні послуги за цей період становить 54403,85 грн., що не заперечується відповідачем.

До того ж, як вбачається з акту звіряння заборгованості, складеного та підписаного уповноваженими представниками сторін станом на 15.08.2019 поточна заборгованість відповідача за надані послуги на пільгових умовах за період з 01.09.2018 по 31.12.2018 складає 54403,85 грн. Належним чином засвідчена копія вказаного акта міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді даної справи судом вразовано правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 911/2865/17, від 06.06.2018 у справі № 911/1541/17, від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16.

Судом зазначає, що чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, при цьому, такі зобов`язання виникають безпосередньо із законів України. Тобто, обов`язкове укладення договору на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням послуг зв`язку пільговим категоріям громадян чинним законодавством не передбачено.

Оскільки, телекомунікаційні послуги на пільгових умовах ПАТ «Укртелеком» надавались на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, то в результаті уповноважений на те державою орган - відповідач у справі - в силу закону має відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 924/781/17.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 54403,85 грн., розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 54403,85 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, відповідачем не заперечена, а тому підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Згурівської районної державної адміністрації (07600, Київська обл., Згурівський р-н, смт Згурівка, вул. Українська, буд. 19; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, буд. 18; ) в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01033, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 40; ) 54403 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста три) грн. 85 коп. заборгованості та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.10.2019.

Суддя О.В. Щоткін