ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019 м.Дніпро Справа № 904/5508/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Ковальова К.О., довіреність №14/1879 від 01.03.2019, адвокат;

від відповідача-1: Шпакова Т.С., довіреність №б/н від 20.09.2019, адвокат;

від відповідача-2: представник не з`явився, про день час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 (повний текст складений 01.07.2019, суддя Мілєва І.В.) у справі №904/5508/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваррі", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання недійсним договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсним договору поруки №2/10-2017 від 02.10.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кваррі".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі №904/5508/18 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що фактичне вчинення відповідачами дій на виконання своїх обов`язків за договором поруки (подання позову у справі №904/4697/18), спростовує аргументи позивача про відсутність у відповідача-2 наміру взяти на себе обов`язки позивача за основним зобов`язанням.

Місцевим господарським судом відхилені доводи позивача про суперечливість істотних умов спірного договору, оскільки обсяг відповідальності поручителя визначений сторонами у договорі та узгоджується з умовами основного договору (договору підряду №46-17 від 01.01.2017).

Також місцевий господарський суд зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджували б укладення спірного договору між відповідачами після залишення господарським судом Дніпропетровської області позовної заяви у справі №904/2847/18 без розгляду. Вказує, що заявляти позовні вимоги лише до основного боржника при наявності укладеного договору поруки це право позивача, яке не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивачем на надано доказів на підтвердження наявності підстав для визнання договору поруки недійсним, а також порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів з боку відповідачів у зв`язку з укладенням та виконанням договору поруки, доказів, які б вказували на умисел відповідачів на укладення фіктивного правочину, а також того, що сторони спірного договору поруки не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення або ж діяли з обопільним умислом не створювати такі наслідки, а також жодних аргументованих підстав, які б свідчили про вчинення неправомірних дій сторонами договору поруки в момент його укладення, тому визнав позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними та відмовив у задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі №904/5508/18 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про наявність доказів про вчинення сторонами дій, спрямованих на належне виконання умов договору поруки, директори відповідачів є родичами, тому до наданого відповідачами письмового повідомлення №345 від 14.09.2018 необхідно ставитись критично, а посилання на рішення у справі №904/4697/18 є порушенням частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, оскільки на час прийняття рішення у справі №904/5508/18, рішення у справі №904/4697/18 не набрало законної сили.

Апелянт посилається на те, що спірний договір поруки містить суперечливі положення в частині визначення його істотних умов, а саме стосовно зобов`язання, яке забезпечується порукою щодо його змісту та розміру, з огляду на що неможливо дійти висновку, яке саме зобов`язання та в якому обсязі забезпечується порукою, що вказує на відсутність згоди щодо істотної умови договору поруки.

Апелянт зазначає, що встановлення фактичної дати укладення спірного договору можливе лише за наслідками судової експертизи, у проведенні якої місцевим господарським судом відмовлено, що призвело до неможливості довести позивачу про укладення спірного договору пізніше зазначеної у ньому дати укладення.

Оскільки договір поруки укладений після настання строку виконання основного договору, тому є помилковим висновок місцевого господарського суду про спрямованість договору поруки на реальне настання наслідків та відповідність його чинному законодавству.

Апелянт зазначає, що укладення спірного договору поруки переслідувало протизаконні цілі, які полягали у штучній зміні підсудності між кредитором і боржником за основним зобов`язанням, оскільки відповідно до умов третейського застереження розгляд спорів між позивачем та відповідачем-1 повинен відбуватися у Постійно діючому Регіональному третейському суді України при асоціації "Регіональна правова група".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді Широбокова Л.П., Кощеєв І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі №904/5508/18, розгляд скарги призначений у судове засідання на 25.09.2019.

27.08.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповіач-1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Не погоджується із доводами апелянта про помилковість встановлення місцевим господарським судом вчинення відповідачами дій, спрямованих на виконання спірного договору, оскільки, за його твердженням, рішення у справі №904/4697/18, яке набрало законної сили, спростовує вказані доводи апелянта.

Відповідач-1 вважає, що доводи апелянта про суперечливість істотних умов договору зроблені на підставі помилкового ототожнення предмету поруки та обсягу відповідальності поручителя.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс" вважає безпідставними доводи стосовно укладення спірного договору в іншу дату, ніж зазначено у договорі, не спрямованість його на реальне настання наслідків, штучну зміну підсудності спору, оскільки, на його думку, матеріалами справи такі доводи спростовуються.

27.08.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваррі" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний правочин є нікчемним або недійсним, натомість місцевим господарським судом встановлено відсутність підстав для визнання його недійсним.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.01.2017 між Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс" (підрядник) укладений договір підряду №46-17, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується надавати послуги з технічного і технологічного обслуговування бурових установок замовника власним обладнанням, долотами діаметром 244,5 мм, персоналом і матеріалами, відповідно до технічного завдання замовника (додаток №1), а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх відповідно до умов цього договору (п. 1.1. договору підряду).

Підрядник здійснює технічне і технологічне обслуговування бурових установок з використанням шарошечних долот, при бурінні вибухових свердловин в кар`єрі замовника відповідно до Плану помісячного виробництва бурових робіт підрядним способом на 2017 рік (Додаток 1 до технічним завданням), яке є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1. договору підряду).

За виконання зобов`язань за цим договором замовник проводить оплату підряднику за технологічне обслуговування кожного пробуреного погонного метра з урахуванням вартості шарошечного долота підрядника при категорії буримости рівній XVII в розмірі 91,6 гривень без урахування ПДВ. Оплата здійснюється на розрахунковий рахунок ТОВ "Глубур-Сервіс" зазначений в п. 13 цього договору. Ціна за 1 п.м. вказана без ПДВ при курсі НБУ долара USD до гривні 26,307416 (в тому числі витрати за статтею "шарошечное долото" становить 87,34 гривень без ПДВ). У разі зміни курсу НБУ за 1 долар USD, ціна за 1 п.м. перераховується пропорційно курсу за статтею "шарошечное долото" на дату складання акта виконаних робіт. При цьому Сторони в якості єдиного джерела інформації використовують сайт http://minfin.com.ua/currency/nbu/ (пункт 3.1. договору підряду).

Орієнтовний обсяг буріння становить 498 900,0 п.м., орієнтовна сума договору становить 54 839 088,0 гривень, в т.ч. ПДВ 9 139 848,00 гривень. Вартість послуг розраховується виходячи з фактичного обсягу наданих послуг за фактичною категорії буримости, наведеної прямо пропорційно до XVII категорії буримости (пункт 3.2. договору підряду).

Оплата здійснюється замовником з відстрочкою платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання акту виконаних робіт, на підставі рахунку, виставленого підрядником, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника (пункт 3.3. договору підряду).

Послуги повинні бути надані в період з 01.01.2017 по 31.12.2017 (пункт 5.1. договору підряду).

Обсяг послуг, виконаних підрядником, а також фактична категорія міцності порід підтверджується протоколом засідання комісії кар`єра з приймання послуг в складі: начальник кар`єра, головний інженер, заступник головного інженера по БПР, маркшейдер, геолог, начальник бурового ділянки цеху кар`єр і представник підрядника (пункт 6.1. договору підряду).

Здача-приймання наданих послуг здійснюється сторонами відповідно до чинних норм і правил та оформляються двостороннім актом, який здається замовнику не пізніше ніж за чотири останніх робочих дні календарного місяця разом з рахунком. Підрядник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, із застосуванням відтвореного в установленому порядку цифрового підпису уповноваженої підрядником особи і спеціалізованого програмного забезпечення, яке використовується для реєстрації податкових накладних), здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 6.2. договору підряду).

За порушення умов договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (пункт 10.1. договору підряду).

Будь-які зміни і доповнення до договору дійсні лише за умови, якщо вони вчинені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін (пункт 13.1. договору підряду).

Договір набуває чинності з 01.01.2017 і діє по 31.01.2018, а в частині оплати до повного погашення заборгованості за надані послуги (пункт 13.2. договору підряду).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кваррі" (поручитель) укладено договір поруки №2/10-2017 від 02.10.2017, відповідно до пункту 1.1 якого поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобов`язань Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (код за ЄДРПОУ - 00190905) (надалі - боржник) за договором підряду №46-17 від 01.01.2017 (надалі основний договір), укладеним між кредитором та боржником, включаючи можливу відповідальність за несвоєчасну оплату коштів, сплату пені, процентів та штрафів, передбачених основним договором.

Відповідно до пункту 2.1. договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором включає:

- зобов`язання, які були не виконані боржником, та які передбачені основним договором (основне зобов`язання), зокрема, але не обмежуючись: здійснити розрахунок відповідно до пунктів 3.1.-3.3. договору підряду № 46-17 від 01.01.2017, зокрема, сплатити за технологічне обслуговування кожного пробуреного погонного метра з урахуванням вартості шарошечного долота боржника при категорії буримості рівній XVII в розмірі 91,6 гривень без урахування ПДВ; зобов`язання сплатити кредитору будь-які інші платежі (якщо такі платежі передбачені умовами основного договору) в строки і в порядку, встановлені в основному договорі (пункт 2.1.1. договору поруки);

- зобов`язання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобов`язання (пункт 2.1.2. договору поруки);

- зобов`язання сплатити кредитору три проценти річних відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України від простроченої суми у разі прострочення боржником виконання основного зобов`язання, передбаченого пунктами 3.1. - 3.3. основного договору (пункт 2.1.3. договору поруки);

- зобов`язання, зазначені в пункті 2.1. цього договору у разі прострочення їх виконання підлягають виконанню поручителем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (пункт 2.1.4. договору поруки).

Поручитель відповідно до цього договору приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання основного договору за боржника, а також за будь-якого нового боржника, в разі переведення боргу боржника на іншу особу чи припинення боржника (пункт 2.2. договору поруки).

Згідно п.3.1 договору поруки поручитель заявляє, гарантує і зобов`язується на користь кредитора, що на момент укладення цього договору:

а) укладення і виконання поручителем цього договору не суперечить жодному положенню угод з третіми особами, в т.ч. з боржником;

б) не існує ніяких дій/рішень з боку господарського або третейського суду, органів державної виконавчої служби, правоохоронних і будь-яких інших органів, служб, посадових осіб, що можуть привести до невиконання або неналежного виконання поручителем зобов`язань по цьому договору;

в) будь-яка інформація, надана ним кредитору у зв`язку з підготовкою до підписання цього договору, на момент його укладення, є достовірною;

г) він має необхідну дієздатність для укладення та виконання положень цього договору;

д) він має право укладати цей договір і виконувати свої зобов`язання по ньому і відсутні будь-які обставини, що обмежують його право укласти і виконати цей договір;

е) надані поручителем кредитору документи не містять будь-яких недостовірних відомостей, складені та/або отримані в порядку, передбаченому чинним законодавством України;

є) поручитель повністю розуміє умови цього договору, свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними.

Боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов`язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов`язання за основним договором не будуть виконані повністю (пункт 4.1. договору поруки).

Передбачена розділом 2 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобов`язань за основним договором. Причини невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов`язань за цим договором. В такому випадку кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання боржником зобов`язань, що зазначені в розділі 2 цього договору, та їх обсяг, та вимогою виконання цих зобов`язань поручителем як солідарним боржником (пункт 4.2. договору поруки).

Поручитель протягом 2 (двох) календарних днів з моменту отримання повідомлення, зазначеного в абз.2 пункту 4.2. цього договору або в інший термін, зазначений у такому повідомленні, зобов`язаний погасити заборгованість боржника за основним договором за реквізитами, зазначеними в повідомленні кредитора (пункт 4.3. договору поруки).

Кредитор має право у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Ці вимоги є обов`язковими для виконання поручителем протягом стоку, зазначеному в пункті 4.3. цього договору (пункт 5.1.1. договору поруки).

Дія цього договору починається з моменту його підписання й до 31.12.2018, або до повного виконання поручителем або боржником зобов`язань за основним договором (пункт 7.1. договору поруки).

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" вважає, що спірний договір поруки №2/10-2017 від 02.10.2017 не містить істотних умов, необхідних для його укладання (містить суперечливості щодо його істотних умов); не направлений на настання реальних правових наслідків, обумовлених таким договором, що є підставою для визнання його недійсним в силу приписів частини 5 статті 203, статей 215, 234 Цивільного кодексу України.

Предметом спору є визнання недійсним договору поруки №2/10-2017 від 02.10.2018.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину визначено статтею 215 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом частині 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав та із застосуванням наслідків, передбачених законом. Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, та настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на меті настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином.

У разі, коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ необхідно враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов до висновку, що позивачем на надано доказів на підтвердження наявності підстав для визнання договору поруки недійсним, а також порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів з боку відповідачів, у зв`язку з укладенням та виконанням договору поруки, доказів, які б вказували на умисел відповідачів на укладення фіктивного правочину, а також того, що сторони спірного договору поруки не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення або ж діяли з обопільним умислом не створювати такі наслідки, а також жодних аргументованих підстав, які б свідчили про вчинення неправомірних дій сторонами договору поруки в момент його укладення.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, вважає помилковим висновок про вчинення сторонами оспорюваного договору дій, спрямованих на належне виконання договору поруки, оскільки повідомлення №345 від 14.09.2018 у позивача викликає сумнів (враховуючи, що директори відповідачів є родичами), а рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/4697/18 не набрало законної сили. Окрім того, встановлення фактичної дати укладення спірного договору можливе лише за наслідками судової експертизи, у проведенні якої, на думку апелянта, місцевим господарським судом відмовлено безпідставно.

Між тим, матеріалами справи підтверджується, що після укладання оспорюваного договору поруки Товариство з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс" 14.09.2018 надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Кваррі" письмове повідомлення № 345 від 14.09.2018 (а.с. 64-66, том 1), в якому вимагало сплатити заборгованість.

В провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/4697/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваррі" відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за договором підряду № 46-17 від 01.01.2017 у розмірі 12 939 844,14 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 у справі №904/4697/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваррі" та відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору підряду № 46-17 від 01.01.2017 задоволено; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваррі" та Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глубур-Сервіс" 12 245 054 грн. 74 коп. - основного боргу, 284 369 грн. 11 коп. - 3% річних та 410 420 грн. 29 коп. - інфляційних втрат.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 у справі №904/4697/18 залишено без змін.

Таким чином, фактичне вчинення відповідачами дій на виконання своїх обов`язків за договором поруки спростовує аргументи апелянта про відсутність у відповідача-2 наміру взяти на себе обов`язки позивача за основним зобов`язанням та про його укладання сторонами без спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Апелянт також посилається на те, що спірний договір поруки містить суперечливі положення в частині визначення його істотних умов, а саме стосовно зобов`язання, яке забезпечується порукою щодо його змісту та розміру, з огляду на що неможливо дійти висновку, яке саме зобов`язання та в якому обсязі забезпечується порукою, що вказує на відсутність згоди щодо істотної умови договору поруки.

Між тим, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про суперечливість таких істотних умов спірного договору та погоджується з висновком місцевого господарського суду що обсяг зобов`язань поручителя повинен бути визначений не лише змістом договору поруки, але й узгоджуватися з умовами основного договору. При цьому, якщо у договорі поруки не визначено умови забезпечення зобов`язання (розмір і строк виконання зобов`язання, розмір процентів тощо), проте з умов договору можливо встановити, яке саме зобов`язання було або буде забезпечене порукою, чи в договорі поруки є посилання на договір, що регулює забезпечене зобов`язання з відповідними умовами, то у такому випадку відсутні підстави для визнання цього договору поруки недійсним.

Доводи апелянта на те, що укладання договору поруки після настання строку виконання основного договору підтверджує відсутність спрямованості спірного договору поруки на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним, відхиляються апеляційним господарським судом як помилкові, оскільки Цивільний кодекс України не містить заборону укладення договору поруки після настання строку виконання зобов`язань за договором підряду. Більш того, за загальним правилом, як і інші способи забезпечення виконання зобов`язань, договір поруки забезпечує дійсне зобов`язання (стаття 548 Цивільного кодексу України), тобто, на момент укладення договору поруки вже має існувати основне зобов`язання, або вони укладаються одночасно.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №912/2185/16, у якій суд зазначив, що порука за вимогу, строк виконання якої настав, свідчить про її реальність.

Апеляційний господарський суд відхиляє як необґрунтовані доводи апелянта про те, що укладення спірного договору поруки переслідувало протизаконні цілі, які полягали у штучній зміні підсудності з Постійно діючого Регіонального третейського суду України при асоціації "Регіональна правова група" на Господарський суд Дніпропетровської області, оскільки укладений відповідачами договір поруки відповідає вимогам чинного законодавства, спрямований на реальне настання наслідків, а укладення правочину із третейським застереженням не позбавляє права сторін у подальшому укладати договори поруки без такого третейського застереження, тому відсутні підстави стверджувати, що відповідачі переслідували протизаконні цілі.

Отже, враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі №904/5508/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі №904/5508/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26.09.2019.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Кощеєв