Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/796/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №63Д від 29.07.2019;

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РДО Україна" (м.Вінниця)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода-2005" (с.Озерянка, Житомирський район, Житомирська область)

про стягнення 59433,93грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РДО Україна" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода-2005" про стягнення 59433,93грн, з яких: 50400,00грн основного боргу, 2369,49грн 3% річних та 6664,44грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №293/16-жт/тс від 26.09.2016.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.08.2019, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.09.2019.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.09.2019 відкладено розгляд справи по суті на 02.10.2019.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання 12.09.2019 та 02.10.2019 не з`явився, повноважного представника не направив.

На адресу Господарського суду Житомирської області повернулась не врученою копія ухвали Господарського суду Житомирської області від 12.09.2019, яка направлялась на адресу відповідача: 12463, Житомирська область, Житомирський район, с.Озерянка, вул.Пушкіна 3Б з відміткою пошти "адресат відсутній" (а.с.55-58).

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви, телеграми, в тому числі і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Враховуючи те, що неявка в засідання суду відповідача, неподання відповідачем письмового відзиву, не перешкоджають розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "РДО Україна" (виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Злагода-2005" (замовник/відповідач) укладено договір про продаж послуг технічного ремонту (сервісу) на умовах відстрочення остаточного розрахунку (далі - договір) (а.с.13-15).

Відповідно до п.1.1. договору виконавець зобовязується надати послуги з технічного сервісу (ремонту) сільськогосподарської техніки (за умови наявності у замовника всіх необхідних запчастин і матеріалів зазначених у Додатку №3), а замовник оплатити вартість цих робіт, запчастин та матеріалів згідно умов цього договору.

Згідно з п.1.2 договору, замовник погоджується, що кількість годин, витрачених на ремонт сільськогосподарської техніки, а також вартість однієї години робіт для певного виду операцій, повязаних із технічним сервісом (ремонтом), визначається згідно внутрішніх документів виконавця, що діють на дату підписання цього договору.

Ціна договору складає загальну вартість затраченого виконавцем часу для кожного виду операцій, пов'язаних із технічним сервісом (ремонтом) сільськогосподарської техніки замовника, а також суми грошових коштів, що підлягають оплаті замовником протягом строку дії цього договору (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 2.2. договору сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов'язання замовника існують і підлягають сплаті в гривнях. Замовник сплачує ціну договору шляхом перерахування сум коштів, що наведені виконавцем в акті(ах) виконаних робіт на банківський рахунок виконавця, в порядку передбаченому в п.2.4. договору. Платіжні реквізити виконавця вказані в кінці тексту договору.

Пунктом 2.4 договору сторони погодили, що за надання послуг за цим договором, замовник зобов'язаний сплатити суму грошових коштів, яка зазначена виконавцем в актах виконаних робіт на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати підписання відповідного акту виконаних робіт. В разі не підписання замовником відповідного акту виконаних робіт та відсутності письмових зауважень до нього протягом 2 (двох) днів з дати отримання, акт вважається узгодженим сторонами та сума грошових коштів, що зазначена в даному акті підлягає сплаті замовником. Суми платежів вказані з врахуванням податку на додану вартість. При перерахуванні коштів обовязково вказувати в платіжному дорученні на оплату номер і дату укладення цього договору.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору, замовник зобов'язаний своєчасно провести оплату за роботи та матеріали, вартість яких зазначена у відповідних актах виконаних робіт.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині оплати - до повного розрахунку. Якщо жодна зі сторін за 1 місяць до закінчення строку дії цього договору не заявить про намір його розірвати, цей договір автоматично пролонгується на наступний календарний рік (пункт 4.1 договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов зазначеного договору, позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 50400,00грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг): №ВН-10102-13039 від 19.12.2017 на суму 37800,00грн та №ВН-10102-00054 від 25.01.2018 на суму 12600,00грн (а.с.16-17).

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як зазначалось вище, пунктом 2.4 договору сторони домовились, що за надання послу і за цим договором, замовник зобов'язаний сплатити суму грошових коштів, яка зазначена виконавцем в актах виконаних робіт на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати підписання відповідного акту виконаних робіт.

Таким чином, згідно погоджених сторонами строків проведення розрахунків, за отримані послуги відповідач зобов'язаний був здійснити остаточний розрахунок:

- за актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ВН-10102-13039 від 19.12.2017 в строк до 22.12.2017;

- за актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ВН-10102-00054 від 25.01.2018 в строк до 30.01.2018.

Проте, відповідач у зазначені строки свої зобов'язання щодо своєчасної оплати послуг за актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) вчасно не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в загальній сумі 50400,00грн (37800,00грн+12600,00грн ).

Позивач звертався до відповідача листом №281 від 18.12.2018 з вимогою про погашення існуючої заборгованості в розмірі 50400,00грн (а.с.18).

Судом також встановлено, що позивач направляв на адресу відповідача та засновника відповідача претензію №94 від 29.03.2019 з вимогою про погашення заборгованості (а.с.19, докази надіслання а.с.20-21). Однак, відповідач відповіді на зазначені лист та претензію позивача не надав, розрахунки з позивачем не провів.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

На час розгляду справи, відповідач зобов'язання щодо проведення розрахунків з позивачем за отримані послуги у встановлений строк не виконав, у зв'язку з чим у відповідача існує заборгованість перед позивачем в сумі 50400,00грн, що підтверджується бухгалтерською довідкою позивача №275 від 01.10.2019 (а.с.59).

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 50400,00грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 2369,49грн 3% річних та 6664,44грн інфляційних втрат.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до зазначеної норми та умов п.5.1 договору, згідно з якими, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань згідно даного договору та чинного законодавства України, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 6664,44грн, а також 3% річних у сумі 2369,49грн за період з 26.12.2017 по 30.01.2018 на суму заборгованості 37800,00грн, а також з 31.01.2018 по 29.07.2019 на суму заборгованості 50400,00грн (розрахунки а.с.8-9).

Перевіривши проведені позивачем нарахування 3% річних, господарський суд вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 2369,49грн та правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Здійснивши перевірку проведених позивачем нарахувань інфляційних втрат, з огляду на вищевикладене, суд встановив, що правомірним є нарахування інфляційних втрат в сумі 6325,46грн, а саме:

- у період 26.12.2017 - 30.01.2018 на суму боргу 37800,00грн, сума інфляційних втрат становить 567,00грн;

- у період 31.01.2018 - 29.07.2019 на сума боргу 50400,00грн, сума інфляційних втрат становить 5758,46грн.

Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 6325,46грн (567,00 + 5758,46). В частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 338,98грн (6664,44грн - 6325,46грн = 338,98грн) вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 50400,00грн основного боргу, 2369,49грн 3% річних та 6325,46грн інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 338,98грн суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода-2005" (12463, Житомирська область, Житомирський район, с.Озерянка, вул.Пушкіна, буд.3Б; ідентифікаційний код 33558575) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РДО Україна" (21022, Вінницька область, м.Вінниця, Житомирське шосе, буд.6; ідентифікаційний код 33720215):

- 50 400,00грн основного боргу,

- 2 369,49грн 3% річних,

- 6 325,46грн інфляційних втрат,

- 1 910,04грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.10.19

Суддя Кравець С.Г.

Друк.:

1 - до справи,

2,3 - сторонам (рек. з пов.).