УХВАЛА

м. Київ

23.09.2019Справа № 910/4812/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянувши

заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

про розстрочення виконання рішення

у справі

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

про стягнення 22 941 317,60 грн

та

за зустрічним позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання"

про визнання договору недійсними,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 23.09.2019

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" (далі - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, Підприємство) про стягнення 9 747 565,36 грн, з яких: 9 675 200,17 грн - заборгованості, 66 798,64 грн - пені, 5 566,55 грн - 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати послуг з розподілу електричної енергії на підставі Договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого відповідач приєднався 26.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4812/19 для розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 зустрічну позовну заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" про визнання недійсним договору прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням від 14.08.2019 суд закрив провадження у справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 22 941 317,60 грн в частині стягнення 20 899 496,20 грн основного боргу, первісний позов задовольнив частково, стягнув з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" 20 546,39 грн основного боргу, 1 642 232,45 грн пені, три проценти річних у розмірі 139 991,52 грн, інфляційні втрати в розмірі 134 032,23 грн та 333 094,48 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю, судові витрати, пов`язані з розглядом зустрічної позовної заяви, покладено на Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

09.09.2019 до канцелярії суду надійшла заява Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про розстрочення виконання рішення суду в порядку статті 331 ГПК України.

Ухвалою від 13.09.2019 Господарський суд міста Києва прийняв заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про розстрочення виконання рішення у справі № 910/4812/19 до розгляду та призначив судове засідання для розгляду заяви на 18.09.2019

У зв`язку з перебуванням судді Джарти В. В. у щорічній основній відпустці ухвалою від 16.09.2019 судове засідання, призначене на 18.09.2019 було перенесено на 23.09.2019.

23.09.019 до канцелярії суду представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" було подано заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення.

У судове засідання 23.09.2019 прибули представники сторін та надали пояснення.

Представник Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" підтримав подану заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" заперечив проти задоволення зазначеної заяви.

Розглянувши подану Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" заяву про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі № 910/4812/19, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 237 Господарського кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення № 16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі статті 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004 Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 по справі № 910/4812/19, яке набрало законної сили 18.09.2019, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 по справі № 910/4812/19 станом на час розгляду заяву про розстрочення його виконання Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" не виконано.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Приписами частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Аналогічна правова позиція викладена в пункті 7.2 постанови № 9 від 17.10.2012 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

При цьому, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

Суд зазначає, що заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження існування виняткових обставин, що можуть бути підставами для відстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість його виконання або обумовлюють наявність ускладнень під час виконання судового акту.

Обставини, на які Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" посилається як на підставу для розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі № 910/4812/19, а саме на складний (дефолтний) фінансовий стан Підприємства, який обумовлений низьким рівнем та несвоєчасністю розрахунків споживачів з Підприємством, зокрема і непобутових, для яких заявник відповідно до розпорядження КМУ від 12.12.2018 № 1023-р є постачальником «останньої надії», на думку суду не є безумовними підставами, що ускладнюють та/або роблять неможливим виконання рішення.

У той же час, жодних доказів відсутності грошових коштів для погашення заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі № 910/4812/19 заявником суду не надано.

Отже, враховуючи вищевикладене, оскільки обставини, на які посилається Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у своїй заяві про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі № 910/4812/19, не ускладнюють його виконання та не роблять таке виконання неможливим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі № 910/4812/19.

На підставі викладеного та керуючись статями 170, 231-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про розстрочення виконання рішення у справі № 910/4812/19 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 22 941 317,60 грн та за зустрічним позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання"про визнання договору недійсними - відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили 23.09.2019 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 30.09.2019.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ