ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019м. ДніпроСправа № 904/3291/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислова фінансова компанія "Теркон", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 200 596,33 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислова фінансова компанія "Теркон" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 200 596,33 грн., з яких: 117 383,18 грн. - пеня, 73 431,15 грн. - інфляційні втрати, 9 782,00 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ПР/П-18809/НЮ від 02.08.2018 в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 31.07.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислова фінансова компанія "Теркон" залишено без руху. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислова фінансова компанія "Теркон" усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду поштового чеку та опису вкладення у цінний лист (оригіналів або належним чином засвідчених копій), які підтверджують факт відправлення відповідачу (на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) копії позовної заяви та доданих до неї документів у строк до 14.08.2019 включно.

06.08.2019 до господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2019 про залишення позовної заяви без руху. Разом із вказаною заявою позивач подав до суду докази направлення на адресу Акціонерного товариства "Українська залізниця" позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

21.08.2019 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що 18.12.2018 було здійснено перерахування грошових коштів, що підтверджується платіжним дорученням від 18.12.2018 № 1438030. День фактичної оплати заборгованості не включається до часу прострочення виконання грошового зобов`язання при здійсненні розрахунку пені, оскільки відповідний розрахунок здійснюється у днях, протягом яких не виконувалось (неналежно виконувалось) грошове зобов`язання. День фактичної оплати заборгованості не може вважатись днем, протягом якого не виконувалось грошове зобов`язання. Таким чином, 18.12.2018 зобов`язання відповідача з оплати наданих послуг було припинене шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача. Тому, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за день, коли зобов`язання фактично було виконане. Також, враховуючи те, що позовна заява не містить доводів про наявність у позивача збитків внаслідок прострочення грошового зобов`язання, АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» відповідач просить суд зменшити розмір заявленого штрафу до 50 %. Таким чином відповідач категорично не згоден з нарахованими позивачем пенею, інфляційними та 3% річних на суму 200 596,33 грн. за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати послуги з поставки товару. Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а у випадку, прийняття судом рішення щодо задоволення позовних вимог врахувати майновий стан відповідача та у випадку задоволення позовних вимог зменшити розмір штрафних санкцій на 50%

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислова фінансова компанія "Теркон" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі структурного підрозділу «Синельниківська дистанція колії» регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (покупець) було укладено договір № ПР/П-18809/НЮ (далі договір).

Предметом договору є поставка постачальником покупцю рейкорізного верстату з ДВЗ та абразненим колом (далі - товар) згідно специфікації №1 (додаток № 1 до договору). Рік виготовлення: не раніше 01.07.2017-2018 (п. 1.1. договору).

Найменування товару зазначене у специфікації № 1 (додаток № 1) (п. 1.2. договору).

Виробник товару Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова фінансова компанія «Теркон» (п. 1.3. договору).

Кількість та асортимент товару визначено у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) (п. 3.1. договору).

Датою поставки товару вважається дата приймання товару і підписання акта прийому-передачі товару обома сторонами договору (п. 4.2. договору).

Товар постачається на склад покупця (52500, Дніпропетровська обл., м. Сінельникове, вул. Виконкомівська 64, структурний підрозділ «Синельниківська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця») на умовах DDР (згідно з Інкотермс 2010) (п. 4.3. договору).

Представник покупця під час прийняття товару зобов`язаний звірити його відповідність кількості та асортименту товару, вказаним у рахунку-фактурі і/або накладній, перевірити наявність і відповідність документів, що підтверджують якість товару згідно з умовами договору, розписатися за отримання товару та видати представнику постачальника доручення на отримання товару (п. 4.4. договору).

Ціна постачальника на товар згідно Специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) визначається торгами (п. 5.1. договору).

Загальна сума договору складає 1 859 568,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% 309 928,00 грн. та зазначається у звіті про результати здійснення процедури торгів (п. 5.2. договору).

Ціни в накладних і в рахунках-фактурах вказуються в національній валюті України (п. 5.3. договору).

Постачальник передає у власність покупцю товар, а покупець оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації № 1 (додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною, на умовах поставки на склад покупця DDР (Інкотермс у редакції 2010 року) (п. 6.1. договору).

Розрахунок за поставлений товар здійснюється таким чином: 100% перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 6.2. договору).

Покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дня отримання товару, але не раніше реєстрації податкової накладної. Днем отримання товару вважається день підписання уповноваженими представниками сторін приймання товару і підписання акта прийому-передачі товару, оформленого належним чином (п. 6.3. договору).

Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість поставленого товару у відповідності до розділу 6 даного договору (п. 9.1.1. договору).

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за даним договором винна сторона несе відповідальність згідно з умовами цього договору (п. 10.1. договору).

Покупець за даним договором несе таку відповідальність: у разі порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня (п. 10.2. договору).

Термін дії договору - з моменту його підписання сторонами і до 31 грудня 2018 року (п. 15.1. договору).

Сторонами укладено Додаток № 1 до договору «Специфікацію № 1» (а.с. 23), в якому сторони визначили товар, що підлягає поставці, а саме рейкорізний верстат з ДВЗ та абразненим колом ТС-800-Т у кількості 38 шт. на суму 1 859 568,00 грн. з ПДВ.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору 31.10.2018 здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 1 859 586, 00 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками:

- видатковою накладною № 201 від 31.08.2018 про поставку відповідачу товару: рейкорізний верстат з ДВЗ та абразненим колом ТС-800-Т на суму 1 859 568, 00 грн. з ПДВ (а.с. 24);

- товарно-транспортною накладною № 3108 від 31.08.2018 про поставку відповідачу товару на суму 1 859 568, 00 грн. з ПДВ (а.с. 25-26);

- актом прийому-передачі від 31.08.2018, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв товар: рейкорізний верстат з ДВЗ та абразненим колом ТС-800-Т у кількості 38 шт. Відповідно до вказаного акту, сторонами проведено огляд продукції, що передається. Покупець не має претензій до постачальника по кількості та комплектності продукції (а.с. 29).

Також на підтвердження здійснення поставки відповідачу спірного товару, позивач надав копію довіреності № 231 від 31.08.2018 на отримання ТМЦ (а.с. 27-28) та Податкову накладну № 39/ від 31.08.2018 (а.с. 30-31).

Як вказано вище, відповідно до п. 4.2. договору датою поставки товару вважається дата приймання товару і підписання акта прийому-передачі товару обома сторонами договору.

Покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дня отримання товару, але не раніше реєстрації податкової накладної. Днем отримання товару вважається день підписання уповноваженими представниками сторін приймання товару і підписання акта прийому-передачі товару, оформленого належним чином (п. 6.3. договору).

Враховуючи викладене, відповідно до п. 6.3. договору, відповідач повинен був сплатити за поставлений товар у строк до 12.10.2018 включно (31.08.2018 + 30 банківських днів).

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання по повній оплаті поставленого товару виконав лише 18.12.2018, тобто із значним простроченням, що підтверджується платіжним дорученням № 1438030 від 18.12.2018, відповідно до якого відповідач перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 1 859 568, 00 грн., з призначенням платежу: «оплата за рекорізні верстати з ДВЗ та образн.колом ТС-800-Т, рах. № 339 від 31.08.2018, по договору ПР/П-18809/НЮ від 02.08.2018» (а.с. 32).

Відповідно до п. 10.2. договору у разі порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня.

Таким чином, за розрахунком позивача з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 15.10.2018 по 18.12.2018 у розмірі 117 383,18 грн.

Також, із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 9 782,00 грн. за період з 15.10.2018 по 18.12.2018 та інфляційні втрати у розмірі 73 431,15 грн. за той же період.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленого товару у встановлений договором строк відповідач не надав.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Договором передбачено стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені та 3% річних позивача та встановлено, що він виконаний не правильно.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню та 3 % річних на заборгованість у розмірі 1 859 586,00 грн., в той час коли вартість спірного товару, несвоєчасно оплачена відповідачем, становить 1 859 568,00 грн.

Також з наданого позивачем розрахунку вбачається, що він нараховує пеню та 3% річних за період з 15.10.2018 по 18.12.2018, тобто при розрахунку позивачем не враховано приписи п. 1.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, згідно якого день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Однак в той же час, з того ж самого розрахунку вбачається, що кількість днів прострочення становить 64, що в свою чергу відповідає кількості днів прострочення за період з 15.10.2018 по 17.12.2018 (без урахування дня фактичної оплати).

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку, до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 117 382,05 грн. та 3 % річних у розмірі 9 781,84 грн. (за період з 15.10.2018 по 17.12.2018).

Щодо нарахованого розміру інфляційних втрат.

Позивач нараховує інфляційні втрат за період з 15.10.2018 по 18.12.2018.

Однак при розрахунку позивачем не враховано приписи абз. 3 п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013р., відповідно до яких розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як вказано вище, відповідач повинен був сплатити за поставлений товар у строк до 12.10.2018 включно. Отже період нарахування інфляційних втрат повинен починатися з наступного місяця, тобто з листопада 2018 року.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 24.04.2019 по справі № 910/5625/18 сказав наступне.

«Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

…в розрахунок інфляційних втрат не може включатися заборгованість менше місяця.»

Враховуючи викладене, оскільки заборгованість відповідачем була сплачена 18.12.2018 в повному обсязі, грудень 2018 року не може включатися в розрахунок інфляційних втрат, оскільки має місце заборгованість менше місяця.

Отже інфляційні втрати підлягають нарахуванню за листопад 2018 року.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 26 033,95 грн.

Відповідач у своєму відзиві просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50%.

Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що Придніпровська залізниця внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Зазначений перелік затверджений Постановою КМУ від 04.03.2015 № 83. Стратегічне значення для економіки держави забезпечує економічну незалежність країни, її державність. Так, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 891 залізничний транспорт здійснює військові залізничні перевезення. Таким чином, в умовах, коли стан автомобільних доріг в Україні залишає бажати кращого, а також можливості в будь-який момент оголошення нового військового стану, позбавлення оборотних грошових коштів АТ «Українська залізниця» як стратегічного та надійного перевізника військових вантажів підриває безпеку держави. Наприклад, Указом Президента України від 26.11.2018 № 393/2018, затвердженого Законом № 2630-VIII від 26.11.2018, в Україні було введено воєнний стан з 14-00 год. 26.11.2018 строком на 30 діб до 14-00 год. 26.12.2018. Позовна заява не містить доказів про наявність у позивача збитків внаслідок прострочення оплати поставленого товару. На підставі наведеного відповідач просить суд зменшити розмір неустойки вдвічі. Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Дослідивши матеріали справи, оскільки розмір штрафних санкцій не є надмірно великим та відповідачем не надано доказів винятковості випадку для зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд не вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 153 197,84 грн., з яких: 117 382,05 грн. - пеня, 9 781,84 грн. - 3% річних, 26 033,95 грн. - інфляційні втрати.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1 921,00 грн.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 008,95 грн. згідно з платіжним дорученням № 1807 від 29.07.2019, замість 3 008,94 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 0,01 грн.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 0,01 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 711,01 грн. (23,63 %), на відповідача 2 297,93 грн. (76,37 %).

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5а, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-промислова фінансова компанія "Теркон" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Мануйлівський, буд. 57, кв. 7, ідентифікаційний код 21866643) 153 197,84 грн., з яких: 117 382,05 грн. - пеня, 9 781,84 грн. - 3% річних, 26 033,95 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 297,93 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.В. Мілєва