номер провадження справи 28/61/17-32/70/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 Справа № 908/1809/17

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Колодій Н.А. при секретарі судового засідання Зеленцовій К.Ю., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Будівельний майданчик (04060, м.Київ, вул. Максима Берлінського, б. 20, офіс 4)

до відповідача приватного акціонерного товариства Запорізьке кар`єроуправління (69600, м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, б. 1)

про стягнення 1190188,35 грн.

За участю представників:

Від позивача: Міхантьєв М.Д., довіреність № 0102 від 07.02.2018

Від відповідача : не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області 08.09.2017 звернувся позивач товариство з обмеженою відповідальністю Будівельний майданчик з позовною заявою до відповідача приватного акціонерного товариства Запорізьке кар`єроуправління про стягнення заборгованості в розмірі 927558,96 грн. за договором оренди основних засобів (техніки) №120117 від 12.01.2017, 3% річних 13015,76 грн., пені 108760,74 грн., інфляційних втрат 48097,00 грн., штрафу 92755,89 грн., усього 1190188,35 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області позовні вимоги задоволені частково, відмовлено у частині стягнення пені у розмірі 108 760, 74 грн. та інфляційних у розмірі 2 197, 90 грн, в іншій частині позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду частково змінено рішення Господарського суду Запорізької області уточнено суму інфляційних втрат та суму судового збору.

Постановою Верховного суду від 16.05.2018 рішення Господарського суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14 грудня 2017 року у справі № 908/1809/17 скасовано, а справу передано на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Протоколом автоматизованого розподілу господарського суду Запорізької області від 10.07.18 справа № 908/1809/17 визначена для розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 12.07.2018 справу прийнято до провадженні

Ухвалою суду від 20.05.2019 провадження у справі № 908/1809/17 зупинити до отримання результатів розгляду Верховним Судом касаційної скарги у справі №910/19776/17.

16 липня 2019 від позивача у справі надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з усуненням обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі № 908/1809/17.

Ухвалою суду від 06.05.2019 провадження у справі було поновлено, підготовче засідання призначено на 20.05.2019.

До канцелярії Господарського суду Запорізької області від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним судом касаційної скарги у справі № 910/19776/17 та клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/2330/19/ (провадження № 1-кп/334/568/19). Клопотання судом прийняті до розгляду.

В судовому засіданні представником відповідача підтримано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з подачею касаційної скарги на рішення першої та апеляційної інстанції у справі № 910/19776/17. В обґрунтування поданого клопотання заявник вказує, на те, що в провадженні Господарського суду м. Києва знаходилась справа предметом якої є визнання недійсним договору, який покладено в основу стягнення заборгованості по даній справі. Апеляційною інстанцією рішення Господарського суду м. Києва залишено без змін. У зв`язку з подачею касаційної скарги на рішення першої та апеляційної інстанції 06.05.2019 Верховним Судом порушено касаційне провадження по справі № 910/19776/17.

Клопотання відповідача (вх. № 08-08/10241/19 від 20.05.2019) про зупинення провадження у справі до отримання результатів розгляду Верховним Судом касаційної скарги у справі № 910/19776/17 судом задоволено.

Провадження у справі зупинено до отримання результатів розгляду Верховним Судом касаційної скарги у справі № 910/19776/17

Клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 08-08/10242/19 від 20.05.2019) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/2330/19 (провадження № 1-кп/334/568/19) представником відповідача не підтримано, розглянуто судом та залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 18.07.2019 продовження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 30.07.2019. Ухвалою суду від 30.07.2019 судом продовжено строк підготовчого провадження, закрито підготовче провадження розгляд справи по суті призначено на 02.09.2019. В зв`язку з неявкою представника відповідача розгляд справи по суті відкладено на 11.09.2019.

В судове засідання 11.09.2019 представник відповідача не з`явився. Заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити з підстав викладених в відзиві на позовну заяву (відзив за вх. № 08-08/3650/18 від 31.07.2018 долучено до матеріалів справи).

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до ч. 3 п. 2 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю представників сторін.

11.09.2019 в присутності представника позивача судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельний майданчик (далі - орендодавець) та Приватним акціонерним товариством Запорізьке кар`єроуправління (далі - орендар) був укладений договір оренди основних засобів №120117 (далі - договір).

Як вбачається з п.1.1, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду основні засоби (техніку):

-навантажувач фронтальний САSЕ821Е, вартість якого визначено за даними балансу орендодавця станом на дату укладення договору становить 2,5 млн.грн. (без ПДВ);

-екскаватор КОВЕLСО SК330LC, вартість якого визначено за даними балансу орендодавця станом на дату укладення договору становить 1166666,67грн. (без ПДВ).

Згідно з п.1.2 вартість майна, що передається в оренду, збільшена на суму ПДВ, є вартістю, яка використовується сторонами для вирішення питань, пов`язаних із відновленням стану майна, що підлягає поверненню з оренди, відшкодуванням збитків, пов`язаних із втратою орендованого майна та ін.

Відповідно до п.1.3 передача в оренду здійснюється:

-навантажувача фронтального САSЕ821Е з 16.01.2017р. Строк оренди становить з 16.01.2017р. по 29.03.2017р.;

-екскаватора КОВЕLСО SК330LC з 01.02.2017р. Строк оренди становить з 01.02.2017р. по 29.03.2017р.

Передача здійснюється на території орендаря за актом приймання-передачі в оренду, що є невід`ємною частиною цього договору.

Основні засоби (техніка) передаються в оренду для їх використання за технологічним призначенням в межах господарської діяльності орендаря. Час оренди визначається, як фактичний погодинний час роботи основних засобів (техніки) (п.1.4).

Пунктом 2.1 узгоджено, що вступ орендаря у користування орендованими основними засобами настає одночасно з підписанням сторонами акту приймання-передачі.

Якщо, під час складання акту прийому-передачі орендарем будуть виявлені недоліки, що перешкоджають використанню майна за його призначенням, сторонами визначається строк для усунення виявлених недоліків.

Відповідно до п.2.3, 2.4 передача техніки в оренду та її повернення здійснюється за актом приймання-передачі. Основні засоби (техніка) вважаються поверненими орендодавцю з оренди з часу підписання сторонами акта приймання-передачі з оренди.

Згідно з п.3.1 договору, орендна плата за оренду становить:

-навантажувача фронтального САSЕ 821Е встановлена сторонами за домовленістю та складає 1 година роботи екскаватора 550,00грн. з ПДВ. Сторони домовились, що мінімальний час роботи навантажувача протягом робочого тижня не повинен становити менше 40 годин. Максимальний час роботи навантажувача протягом одного дня, не повинен перевищувати 20 годин з метою надання часу для його технічного огляду та обслуговування.

-екскаватора КОВЕLСО SК330LC встановлена сторонами за домовленістю та складає з 01.02.2017р. по 28.02.2017р. 1 година роботи екскаватора - 1.125грн. з ПДВ, а з 01.03.2017р. по 29.03.2017р. складає 1 година роботи екскаватора 1.208,25грн. з ПДВ. Сторони домовились, що мінімальний час роботи екскаватора протягом робочого тижня не повинен становити менше 40 годин. Максимальний час роботи екскаватора протягом одного дня, не повинен перевищувати 20 годин з метою надання часу для його технічного огляду та обслуговування.

Як вбачається з п.3.4 кожного разу, протягом п`яти днів від дати складання та підписання акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), передбаченого п.3.2. даного договору, орендар на підставі відповідних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) сплачує орендодавцю суму вартості оренди за поточний період користування технікою, шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок орендодавця. У платіжному дорученні повинно міститись посилання на номер та дату даного договору, номер та дату акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) за яким здійснюється оплата. Видача орендодавцем рахунку та отримання його орендарем не є обов`язковою умовою проведення платежів.

Орендар, відповідно до п.4.1.3, зобов`язується своєчасно здійснювати за свій рахунок обслуговування та поточний ремонт техніки.

Відповідно до п.5.1.3 у разі порушення строків оплати орендар зобов`язується оплатити на користь орендаря суму 3% річних, пені та інфляційні втрати за весь час прострочки відповідно до вимог діючого законодавства України. Додатково, за кожним випадком, у разі порушення строку оплати оренди більше ніж на десять календарних днів, орендар зобов`язаний заплатити на користь орендодавця додатковий штраф в розмірі 10% від суми боргу.

Цей договір набирає чинність з дати його підписання та діє до 31.12.2017р., а в частині обов`язків по розрахунках або відшкодуванні нанесених збитків до повного проведення розрахунків та відшкодування збитків між сторонами.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору сторонами підписано акт приймання-передачі основних засобів (техніки) в оренду від 16.01.2017р. (навантажувач фронтальний CASE 821Е). та акт приймання-передачі основних засобів (техніки) в оренду від 01.02.2017р. (екскаватор KOBELCO SK330LC).

Крім того, сторонами підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): №ОУ-16 від 01.02.2017р. на суму 115500,00грн. (з ПДВ); №ОУ-17 від 15.02.2017р. на суму 161400грн. (з ПДВ); №ОУ-22 від 28.02.2017р. на суму 217660,00грн. (з ПДВ); №ОУ-35 від 29.03.2017р. на суму 432998,96грн. (з ПДВ).

29.03.2017р. сторонами складено та підписано акт приймання передачі основних засобів (техніки) з оренди - навантажувача фронтальний CASE 821Е та екскаватора KOBELCO SK330LC.

Зазначені вище акти підписані з обох сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди основних засобів №120117 від 12.01.2017р. стало підставою звернення Товариства з обмеженою Будівельний майданчик з позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши обставини справи та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку,

Статтею 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення закріплені в ст.283 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Частиною першою статті 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 статті 286 ГК України передбачено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.4 договору оренди встановлено, що кожного разу, протягом п`яти днів від дати складання та підписання акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) передбаченого п.3.2 даного договору, орендар на підставі відповідних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) сплачує орендодавцю суму вартості оренди за поточний період користування технікою, шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок орендодавця. У платіжному дорученні повинно міститись посилання на номер та дату даного договору, номер та дату акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) за яким здійснюється оплата. Видача орендодавцем рахунку та отримання його орендарем не є обов`язковою умовою проведення платежів.

Враховуючи умови зазначеного пункту договору, приймаючи до уваги дати підписання актів здачі-прийняття робіт ( надання послуг), суд вважає вірним строки для внесення орендних платежів: за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-16 від 01.02.2017р. - до 07.02.2017р.; №ОУ-17 від 15.02.2017р. - до 21.02.2017р.; №ОУ-22 від 28.02.2017р. - до 07.03.2017р.; №ОУ-35 від 29.03.2017р. - до 04.04.2017р.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З огляду на зазначене, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів внесення орендних платежів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 927558,96грн.

За порушення відповідачем строків внесення орендних платежів, з посиланням на п.5.1.3 договору, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 108760,74грн. та штраф у розмірі 92755,89грн.

Положеннями ст.230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання чи неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до п.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

За таких обставин, враховуючи відсутність домовленості між сторонами щодо розміру пені, не встановлення судом визначення певним законодавчим актом обов`язку та умов її сплати, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені.

Перевіривши розрахунок штрафу, зроблений позивачем, суд зазначає, що він є вірним та підлягає стягненню з відповідача у розмірі 92755,89грн.

З посиланням на п.5.1.3 договору та на ст.625 ЦК України, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 3% річних за загальний період з 08.02.2017 по 31.08.2017 у розмірі 13015,76грн. та 48097,00грн. інфляційних за загальний період з 08.02.2017. по 31.07.2017.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, суд погоджується з позивачем про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 13015,76грн.

В пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Перевіривши розрахунок позивача наданий суду щодо суми індексу інфляції, судом встановлено, що сума індексу інфляції підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з тексту позовної заяви та детального розрахунку позовних вимог, позивачем здійснено розрахунок інфляційних за кожним актом окремо, за загальний період з 08.02.2017 по 31.07.2017.

Суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають 38777,96грн. інфляційних, нараховані: за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-16 від 01.02.2017р. за період з 08.02.2017р. по 31.07.2017р.; №ОУ-17 від 15.02.2017р. за період з 22.02.2017р. по 31.07.2017р.; №ОУ-22 від 28.02.2017р. за період з 07.03.2017р. по 31.07.2017р.; №ОУ-35 від 29.03.2017р. за період з 04.04.2017р. по 31.07.2017р.

В решті пред`явленої до стягнення суми інфляційних нарахувань слід відмовити.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає про те, що договір оренди №120117 від 12.01.2017 не є укладеним оскільки відсутній предмет договору. Крім того, зазначає, що документів, які підтверджують права Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельний майданчик на експлуатацію спецтехніки та передачу її в суборенду суду не надано.

Оспорюючи дійсність договору оренди № 120117 від 12.01.2017 до Господарського суду м. Києва, відповідачем у даній справі, було подано позовну заяву про визнання недійсним договору оренди № 120117 від 12.01.2017. Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.01.2019 № 910/19776/17 в позові було відмовлено. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 Господарського суду м. Києва від 22.01.2019 № 910/19776/17 залишено без змін.

Стосовно посилань відповідача на перевищення головою правління повноважень при підписанні договору, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.3.1 договору вартість орендної плати за договором визначається сторонами із розрахунку вартості однієї години фактичної роботи використання орендарем екскаватора (1125,00грн. за одну годину роботи) та навантажувача (550,00 грн. з ПДВ за одну годину роботи), отже в момент підписання договору, загальна вартість оренди не перевищувала фінансового обмеження повноважень голови правління відповідача 500000,00грн. Заперечення відповідача спростовані наданими долученими до матеріалів справи доказами.

Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги частково доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у спірних правовідносинах, судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача на користь позивача в частині задоволених вимог, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 46, 129, 202, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельний майданчик (04060, м. Київ, вул. Максима Берлінського, б. 20, офіс 4) до відповідача приватного акціонерного товариства Запорізьке кар`єроуправління (69600, м. Запоріжжя, вул.Дніпровські зорі, б. 1) про стягнення 1190188,35 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запорізьке кар`єроуправління» (69600, м. Запоріжжя, вул.Дніпровські зорі, б. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний майданчик» (04060, м. Київ, вул. Максима Берлінського, б. 20, офіс 4, )

- суму заборгованості за договором оренди основних засобів (техніки) №120117 від 12.01.2017 року у розмірі 927558 (дев`ятсот двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 96 коп.

- суму 3% річних у розмірі 13015 (тринадцять тисяч п`ятнадцять) грн. 76 коп.

- суму інфляційних втрат у розмірі 38 777 (тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 96 коп.;

- суму штрафу 92755 (дев`яносто дві тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 89 коп.;

- суму судового збору 16081 (шістнадцять тисяч вісімдесят одна) грн. 62 коп.

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення оформлено і підписано 26 вересня 2019.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 254-256 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій