ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/146/15-г
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Разюк Г.П.,
суддів: Бєляновського В.В., Діброви Г.І.,
(склад колегії змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019 у зв`язку з перебуванням суддів Принцевської Н.М. та Ярош А.І. у відпустці)
при секретарі судового засідання Полінецької В.С.,

за участю представників учасників справи:
від Військової частини НОМЕР_1 Гогомана О.В. за довіреністю №350/304/14/2156/пс від 16.07.2019;
від ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» - адвоката Чернохатнього Д.А. за свідоцтвом 003813 від 15.05.2019 та довіреністю б/н від 21.02.2017;
від Міністерства оборони України Дубчака Д.В за довіреністю № 220/527/д від 03.12.2018;
від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Полякова О.Г. за довіреністю №554 від 04.02.2019;
від Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України - Сушка В.М. за посвідченням №046580 від 13.04.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» та Військової частини НОМЕР_1
на рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2019, постановлене суддею Петровим В.С. о.17.50 у м. Одеса, повний текст складено 25.04.2019,
у справі № 916/146/15-г
за позовом Військової частини НОМЕР_1
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом:
1. Міністерства оборони України;
2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси
за участю Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України
про розірвання договору оренди нерухомого військового майна і про повернення майна
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ»
до Військової частини НОМЕР_1
про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 74 956,17 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Військова частина (далі ВЧ) НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» про:
-стягнення заборгованості за договором оренди № 42-с/2003/ГоловКЕУ від 07 травня 2003 року в сумі 56 998,20грн.;
-розірвання договору оренди від 07 травня 2003 року № 42-с/2003/ГоловКЕУ, укладеного між ВЧ НОМЕР_1 та ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ»;
-зобов`язання ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» повернути передане в оренду нерухоме військове майно, згідно договору № 42-с/2003/ГоловКЕУ від 07 травня 2003 року в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору щодо сплати орендних платежів, використанням об`єкту оренди не за призначенням, знесенням об`єктів оренди без дотримання встановленої чинним законодавством процедури та самочинним будівництвом нових об`єктів нерухомості без погодження з орендодавцем.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.03.2015 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати у сумі 41 013,86 грн., пеню у сумі 7 621,82 грн., інфляційні втрати у сумі 8 362,52 грн.. Розірвано договір та зобов`язано відповідача повернути позивачу передане в оренду нерухоме військове майно - будівлю за генпланом № 7 (гараж - 306,54 кв.м) на умовах, передбачених договором. В решті позову відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 рішення Господарського суду Одеської області від 31.03.2015 скасовано повністю та прийнято рішення, яким в позові відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2016 рішення Господарського суду Одеської області від 31.03.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 скасовано в частині позовних вимог ВЧ НОМЕР_1 про розірвання договору та повернення будівлі за генпланом № 7 (гараж - 306,54 кв.м.), розташованої за адресою: м. Одеса, 6 км Овідіопольської дороги, що знаходиться на балансі ВЧ НОМЕР_1 та в цій частині справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
10.05.2016 під час нового розгляду справи, місцевим господарським судом спільно до розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» про стягнення з ВЧ НОМЕР_1 безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 74 956,17 грн.
Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що дію договору оренди нерухомого військового майна №42-с/2003/ГоловКЕУ від 07.05.2003 було припинено внаслідок знищення об`єкту оренди, зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 21.04.2009 у справі №30/11-09-266. Так, на думку ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ», договір оренди в силу п. 4 ч. 2 ст. 291 ЦК України припинив свою дію з 2009 року, у зв`язку з чим, грошові кошти, перераховані на користь ВЧ НОМЕР_1 за період з 2009 по 2015 роки, підлягають стягненню з останньої на підставі ст. 1212 ЦК України.
Крім цього, ухвалою суду першої інстанції від 10.05.2016 до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.12.2017 первісний позов ВЧ А 2171 задоволено: договір оренди нерухомого військового майна від 07 травня 2003 року №42-с/2003/ГоловКЕУ, розташованого на території військового містечка № НОМЕР_2 за адресою: м. Одеса, вул. 6-й км., Овідіопольської дороги, укладений між ВЧ А2171та ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ», розірвано. Зобов`язано ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» повернути передане в оренду нерухоме військове містечко, згідно договору №42-с/2003/ГоловКЕУ від 07 травня 2003 року в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду. Стягнуто з ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» на користь ВЧ НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 2 436,00 грн. В задоволенні зустрічного позову ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 рішення місцевого суду скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовлено повністю, зустрічну позовну заяву задоволено. Присуджено до стягнення з ВЧ НОМЕР_1 на користь ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 74 956,17 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн. Стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 на користь ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 5 721,00 грн.
Постановою Верховного Суду від 08.08.2018 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 та рішення Господарського суду Одеської області від 05.12.2017 у справі скасовано, вказану справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що судами не було належним чином з`ясовано, з чиєї саме вини не була проведена судово-будівельна експертиза та головне, яким чином це вплинуло на доведеність чи недоведеність своїх вимог та заперечень учасниками судового процесу.
Крім цього, судами попередніх інстанцій не перевірено повно, всебічно та об`єктивно доводи та заперечення учасників справи щодо питання, чи гараж загальною площею 306,54 кв.м, який був об`єктом оренди, дійсно був повністю знищений, а гараж площею 307,8 кв.м, на який визнано право власності зустрічного позивача, є саме гаражем, побудованим взамін знищеного, а не іншим додатковим гаражем.
Під час нового розгляду даної справи в суді першої інстанції, 21.01.2019 ВЧ НОМЕР_1 подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила:
- розірвати договір оренди нерухомого військового майна від 07 травня 2003 року № 42-с/2003/ГоловКЕУ, розташованого на території військового містечка № НОМЕР_3 за адресою: м. Одеса, вул. 6-й км Овідіопольської дороги, укладеного між Військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ»;
- зобов`язати ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» повернути передане в оренду нерухоме військове майно, згідно договору № 42-с/2003/ГоловКЕУ від 07 травня 2003 року в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.
Вказана заява була прийнята судом до розгляду.
12.02.2019 ВЧ НОМЕР_1 подано до суду ще одну заяву про уточнення позовних вимог, яку чинною ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2019 повернуто заявнику.
Також під час підготовчого провадження 07.02.2019 ВЧ НОМЕР_1 було подано до суду клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи для визначення оціночної вартості спірного об`єкту оренди будівлі за генпланом № 7 гаражу, площею 306,54 кв.м, переданого за договором № 42-с/2003/ГоловКЕУ від 07.05.2003 в оренду ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ». В задоволені зазначеного клопотання було відмовлено, оскільки встановлення оціночної вартості спірного об`єкту оренди не входить в предмет доказування.
05.03.2019 судом першої інстанції для повного та всебічного розгляду справи було здійснено виїзд на місце для огляду спірного об`єкту оренди, а саме нежитлової будівлі гаражу № 7 площею 306,54 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено протокол огляду доказів за їх місцем знаходженням в порядку ст. 82 ГПК України.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.04.2019 відмовлено в задоволенні як зустрічного так і первісного позовів.
Відмовляючи в задоволенні первісного позову, господарський суд встановив, що не відповідають фактичним обставинам справи посилання відповідача на те, що спірний договір від 07.05.2003 припинив свою дію ще у 2009 році, оскільки об`єкт оренди - гараж за генпланом №7 (гараж -306,54 кв.м) був знищений ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» лише в листопаді 2017 року, що підтверджується актом про перевірку території військового містечка № НОМЕР_2 від 21.11.2017 №350/304/14/3261/пс, наявним в матеріалах справи. Отже, суд дійшов висновку, що договір оренди №42-с/2003/Голов КЕУ нерухомого військового майна, розташованого на території Військового містечка № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, 6-й км Овідіопольської дороги від 07.05.2003, припинив свою дію в силу приписів п. 4 ч. 2 ст. 291 ГК України та п. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у зв`язку зі знищенням об`єкту оренди з 21.11.2017, що виключає можливість його розірвання в судовому порядку.
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції зазначив, що грошові кошти із призначенням платежів «оренда плата за договором №42-с/2003/ГоловКЕУ від 07.05.2003» в сумі 74 956,17 грн. за період з 2009 по 2015 роки в якості орендної плати на виконання зобов`язань за спірним договором оренди, були набуті ВЧ НОМЕР_1 на правовій підставі, оскільки спірний договір оренди припинив свою дію лише у 2017 році.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_1 звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, яку ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.06.2019 залишено без руху та встановлено скаржнику строк (10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху) для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів оплати судового збору у сумі 2 740,50 грн. Однак, у зв`язку з тим, що скаржник не усунув вищевказані недоліки апеляційної скарги, у встановлений строк, судова колегія ухвалою від 15.07.2019 повернула апеляційну скаргу та додані до неї документи ВЧ НОМЕР_1 без розгляду.
12.08.2019 ВЧ НОМЕР_1 , виправивши недоліки першої апеляційної скарги, вдруге звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просила поновити пропущений строк для подання апеляційної скарги, рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову ВЧ НОМЕР_1 до ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» про розірвання договору оренди нерухомого військового майна і про повернення майна, прийняти нове рішення, яким встановити дату знищення будівлі за генеральним планом №7 гараж загальною площею 306,54 кв.м. та вказати момент припинення дії договору оренди №42-с/2003/Голов КЕУ від 07 травня 2003 року. В частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» до ВЧ НОМЕР_1 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 74 956,17 грн. рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2019 залишити без змін. За результатами розгляду справи витрати розподілити відповідно до приписів ГПК України.
В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 містяться доводи, за якими позивач не погоджувався з попередніми рішеннями судів в даній справі, і стверджується, що і дане рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, одначе в судовому засіданні представник військової частини, якого підтримали представники третіх осіб, просив залишити без змін оскаржуване рішення.
Також, не погоджуючись з рішенням господарського суду, ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, яку також ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів оплати судового збору у сумі 5 721,00 грн. 19.06.2019 до суду апеляційної інстанції від ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» надійшли докази оплати скаржником судового збору за подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 21.06.2019 поновлено строк ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» на апеляційне скарження рішення суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження.
В апеляційній скарзі Товариство просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийти нове, яким у задоволенні первісного позову ВЧ НОМЕР_1 відмовити, а зустрічний позов ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» задовольнити.
Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта висновки господарського суду є помилковими та безпідставними, оскільки проігноровано ряд доказів по даній справі, що й призвело до помилкового вирішення даного спору.
ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» вважає, що господарський суд помилково не прийняв до уваги, що знищення об`єктів №6 та 7 сталося у 2009 році, що було встановлено в рамках справи № 30/11-09-266.
Факт знищення саме збудованого Товариством об`єкту (а не гаражу військової частини) підтверджується висновком експерта №02-03/18 будівельно-технічної експертизи. Даний висновок судового експерта іншими учасниками спростовано не було, судом першої інстанції жодним чином не вмотивовано відхилення такого висновку. Таким чином, скаржник вважає доведеним факт знищення у 2017 об`єкта нерухомості - гаражу, належного Товариству на підставі рішення від 21.04.2009 у справі № 30/11-09-266.
Крім цього, скаржник зазначає, що визнання директором Товариства заборгованості по орендній платі за користування об`єктом №7 станом на 2013 рік в рішенні Господарського суду Одеської області від 12.03.2014 у справі №916/3259/13 не свідчить про існування власне такого об`єкту нерухомого майна.
Також, апелянт вважає, що протокол огляду місяця події від 27.04.2017, складений представниками Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону, не може бути доказом у даній справі, оскільки складений без представників Товариства або інших незацікавлених осіб. Таким чином, підтверджень факту здійснення обстеження саме будівлі № 7, а не належного Товариству гаражу, протокол не містить. Вказане унеможливлює використання його як доказу існування об`єкту оренди № 7 (гаражу площею 306,54 кв.м.) станом на 2017 рік.
На думку скаржника, висновок місцевого господарського суду про існування об`єкту оренди № 7 (гаражу площею 306,54 кв.м.) після 2009 року є припущенням.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення дії договору оренди з огляду на знищення всіх його об`єктів, проте судом в мотивувальній частині рішення помилково зазначено, що знищення об`єкту оренди №7 (гаражу) відбулося не у 2009 році, а у 2017 році.
08.07.2019 до суду апеляційної інстанції від ВЧ НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не визнає та заперечує проти апеляційної скарги Товариства та зазначає, що факт існування та перебування будівель воєнного містечка № 203 в оренді Товариства за період з 2003 по 2017 підтверджується наступними документами:
- відповідь КЕВ м. Одеси від 29.03.2013, №832;
- лист директора ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» від 26.03.2013, №21;
- договори страхування майна в ПрАТ «АСКА» за період з 2004 по 2016 роки, за якими вигодо набувач є ВЧ НОМЕР_1 ;
- рішення господарського суду Одеської області від 12.03.2014 у справі №916/3259/13.
Крім цього, у рішенні господарського суду Одеської області від 21.04.2009 у справі №30/11-09-266, судом встановлено, що ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» без будь-яких дозволів ВЧ, Міністерства оборони України та КЕВ м. Одеси знищило нерухоме військове майно, а згодом побудувало нові будівлі на землях Міністерства оборони України та отримало право власності на них.
Також, ВЧ НОМЕР_1 зазначає, що відповідно до протоколу огляду місця події від 27.04.2017 складеного представниками Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону гараж станом на 27.04.2017 знаходиться у придатному для користування стані. Отже факт розібрання будівлі №7 є недоведеним.
У зв`язку з вищевикладеним ВЧ НОМЕР_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ».
29.07.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення від Міністерства оборони України, в яких останній вважає доводи апеляційної скарги ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» безпідставними та незаконними. Кошти, які за зустрічним позовом Товариство просить стягнути з ВЧ НОМЕР_1 , є сплаченою орендною платою і відповідно такі кошти набуто ВЧ НОМЕР_1 за наявності правової підстави (договору), а тому вони не можуть бути стягнуті з останньої відповідно до положень ст.1212 ЦК України, як безпідставно набуті.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг судова колегія дійшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2003 між ВЧ НОМЕР_1 (Орендодавець) та ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» (Орендар) укладено договір оренди №42-с/2003 Голов КЕУ (далі договір №42-с/2003 від 07.05.2003), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно, що не використовується у повсякденній діяльності військової частини-будівлі за генпланом №1 (технічний будинок -200,15 кв.м); №5 (будинок ПЕС -177,55 кв.м); №6 (казарма-штаб-487,2 кв.м); №7 (гараж -306,54 кв.м), загальною площею 1171,44 кв.м військового містечка № НОМЕР_2 , за адресою: м. Одеса, 6-й кілометр Овідіопольської дороги, що знаходиться на балансі військової частини НОМЕР_1 та обліковується в КЕЧ Одеського району, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою 420 347,00 грн.; майно передається орендареві для використання під сховище та автостоянку (том 1 а.с.10-13, 84-87).
Відповідно до п. 1.2 договору склад орендованого майна згідно з актами інвентаризації (Додаток № 1 на 4 листах).
Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Назване в п. 1.1. нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під сховища та автостоянку (п.п. 2.2., 2.3. договору).
Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (лютий 2003 року) 3 502,89 грн.. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за період з базового до першого місяця оренди.
Цей договір діє з 07.05.2003 строком на 15 (п`ятнадцять) років (п. 10.1 договору).
Відповідно до п. 10.8 договору сторони узгодили, що цей договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар: використовує майно не відповідно до умов договору; не вніс плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку платежу; не робить капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна згідно з умовами договору; передає орендоване майне (його частину) у суборенду без письмового дозволу орендодавця; не застрахував орендоване майно згідно п. 5.3 цього договору; не переглядає орендну плату у разі внесення змін до методики, яка передбачає збільшення розміру орендної плати.
Чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації орендованого майна орендарем; загибелі орендованого майна; банкрутства орендаря; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України (п. 10.9 договору).
За актами приймання-передачі від 10.08.2003, від 14.08.2003 та від 10.11.2003 позивач передав відповідачеві орендоване майно (том 1, а.с.89-91).
01 січня 2007 року між ВЧ НОМЕР_1 (орендодавець) та ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» (орендар) укладена додаткова угода № 1 до договору оренди №42-с/2003/Голов КЕУ від 07.05.2003, згідно п. 1 якої пункт 3.1 розділу 3 викладено в новій редакції: «Орендна плата встановлена без ПДВ за базовий та перший місяць оренди (січень 2007 року на рівні 6 225,21 грн. за результатами конкурсу (домовленості) з врахуванням моніторингу орендної плати по аналогічних об`єктах оренди, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 № 1846, яка становить без ПДВ за базовий та перший місяць оренди (січень 2007 року) 6 225,21 грн. (додаток № 8). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування базової орендної плати на індекси інфляції за період з базового до першого місяця оренди» (т. 1, а.с. 94).
В подальшому, до договору оренди №42-с/2003/Голов КЕУ від 07.05.2003, знову були внесені зміни.
Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 07.03.2007 у справі №16/517-06-13598, яке набрало законної сили, були внесені зміни до договору оренди № 42-с/2003/ГоловКЕУ від 07.05.2003, шляхом викладення п. 1.1 та п. 3.1 в наступній редакції: п.1.1. орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно, що не використовується у повсякденній діяльності військової частини будівлі за генпланом № 6 (казармаштаб - 487,2 кв.м); № 7 (гараж 306,54 кв.м) загальною площею 793,74 кв.м військового містечка № НОМЕР_2 за адресою: м. Одеса, 6-й км Овідіопольської дороги, що знаходяться на балансі військової частини НОМЕР_1 ; п. 3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (лютий 2007 року) 2 373,29 грн. (т.1, а.с. 41-46).
Звертаючись з позовом до суду ВЧ НОМЕР_1 вказувала на існування у ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» заборгованості за укладеним договором оренди та те, що відповідач за первісним позовом використовує спірний об`єкт не за його цільовим призначенням, крім цього останній здійснив знесення об`єктів оренди без дотримання встановленої чинним законодавством процедури та без дозволу ВЧ НОМЕР_1 , що є підставами для дострокового розірвання договору оренди та повернення об`єкту оренди (гаражу) військової частині в належному стані.
В свою чергу, ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» звертаючись з зустрічним позовом до ВЧ А 2171 про стягнення з останнього безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 74 956,17 грн., зазначало про припинення оспорюваного договору оренди у 2009 році, що за його переконанням виключає можливість задоволення позовних вимог ВЧ НОМЕР_1 , заявлених в первісному позові. При цьому, ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» вказало, що внаслідок юридичної неграмотності керівника підприємства, останнє продовжувало помилково сплачувати на рахунки позивача за первісним позовом грошові кошти із призначенням платежів «оренда плата за договором №42-с/2003/ГоловКЕУ від 07.05.2003» Оскільки з моменту припинення дії договору припиняються всі зобов`язання сторін, в тому числі і щодо сплати орендних платежів, - перераховані на користь ВЧ НОМЕР_1 грошові кошти за фактично неіснуючим договором є безпідставно набутим майном, що за правилами ст.1212 Цивільного кодексу України підлягає поверненню.
Стосовно первісних позовних вимог ВЧ НОМЕР_1 про розірвання договору оренди нерухомого військового майна та повернення орендованого майна судова колегія зазначає наступне.
Статтею 291 ГК України визначено, що договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на якій його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди, ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.
Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.
Загибель (знищення) об`єкта оренди, тобто, припинення його існування, безпосередньо пов`язується із об`єктивними причинами (пожежа, землетрус, інше стихійне лихо, прийняття компетентним органом рішення про знесення об`єкта оренди, тощо), які не залежать від волі (умисних дій, бездіяльності) орендаря та які унеможливлюють відновлення об`єкта оренди. Отже, встановлення обставин щодо знесення відповідачем орендованих об`єктів безпосередньо впливає на можливість застосування до спірних правовідносин положень п. 4 ч. 2 ст. 291 ГК України.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі спірного договору оренди первісний позивач передав первісному відповідачу в платне користування наступне нерухоме військове майно з чотирьох об`єктів:
№1 (технічний будинок -200,15 кв.м);
№5 (будинок ПЕС -177,55 кв.м);
№6 (казарма-штаб-487,2 кв.м);
№7 (гараж -306,54 кв.м).
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.03.2007 у справі №16/517-06-13598, у зв`язку із встановленими обставинами щодо часткового знищення об`єктів оренди, п.1.1 Договору викладено у наступній редакції: «Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно, що не використовується у повсякденній діяльності військової частини - будівлі за генпланом №6 (казарма - штаб 487,2 кв.м); №7 (гараж - 306,54 кв.м.), загальною площею 793,74 кв.м, військового містечка № НОМЕР_2 , що розташоване за адресою: м. Одеса, 6-й кілометр Овідіопольської дороги, що знаходяться на балансі військової частини (т. 1, а.с. 41-46), тобто в оренді залишилося два об`єкти.
Крім цього, в рішенні Господарського суду Одеської області від 21.04.2009 у справі №30/11-09-266 суд встановив, що з метою здійснення господарської діяльності та належного використання об`єктів оренди, враховуючи незадовільний стан об`єкту оренди казарми-штабу за ГП № 6, орендар розібрав дерев`яну збірно-щитову будівлю казарми-штабу. Так, вказаним судовим рішенням у справі №30/11-09-266 встановлено факт знищення ще одного об`єкта оренди - казарми-штабу за ГП № 6, у зв`язку з чим за вказане руйнування одного об`єкту стягнуто збитки з Товариства на користь ВЧ у розмірі 31 090,00 грн. Крім цього, зазначеним рішенням визнано за ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» право власності на нежитлову будівлю складу площею 628,8 кв.м та нежитлову будівлю гаражу площею 307,8 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 33-а, які були збудовані Товариством за власні кошти (т. 1, а.с. 35-39).
Разом з тим, згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 12.03.2014 у справі № 916/3259/13, яке набрало законної сили 31.03.2014 та є чинним, відповідач у відзиві на позов, що був поданий до суду 27.02.2014, визнав позовні вимоги частково із такими застереженнями, а саме наявна заборгованість у сумі 13 345,30грн. (включаючи нараховану пеню) за договором оренди №42-с/2003/Голов КЕУ стосується виключно плати за користування будівлею № 7 - гаражем загальною площею 306,54 кв.м. протягом періоду часу по листопад 2013 року включно. Отже, з вказаних обставин випливає, що відповідач підтвердив користування будівлею №7 - гаражем загальною площею 306,54 кв.м протягом періоду часу по листопад 2013 року включно (т. 1, а.с. 47-51).
Зазначені рішення набрали законної сили, враховуючи положення ст. 75 ГПК України, обставини встановлені вищевказаними рішеннями не потребують доказування.
27.04.2017 відповідно до протоколу огляду місця події, складеного представниками Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону, а також фото таблиці будівля за генеральним планом №7 (гараж) площею 306,54 кв.м, військового містечка №203 станом на 27.04.2017 знаходилась у придатному для користування стані (т. 5, а.с. 181-182).
Таким чином, посилання відповідача на те, що спірний договір від 07.05.2003 припинив свою дію ще у 2009 році не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що станом на 27.04.2017 будівля № 7 (гараж) площею 306,54 кв.м, військового містечка №203 знаходилась у придатному для користування стані, а отже факт розібрання будівлі №7 є недоведеним.
21.11.2017 представники ВЧ НОМЕР_1 прибули до військового містечка № НОМЕР_2 за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 33-а та в ході огляду території виявили, що ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» без будь-яких дозволів та дотримання вимог про знищення нерухомого військового майна, зруйнувало будівлю за генпланом №7 (гараж), а на його місці закладений новий фундамент для будівництва. За результатами огляду вищевказаної території складено акт №350/304/14/3261/пс від 21.11.2017 про перевірку території військового містечка №203 за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 33-а, який підписаний помічником командира ВЧ А2171 з правової работи-начальник юридичної групи, начальником служби КЕС ВЧ НОМЕР_1 , начальником РЛС (т. 5, а.с. 175-180).
Крім цього, під час підготовчого провадження судом першої інстанції було здійснено огляд спірного об`єкту оренди і згідно протоколу огляду доказів за їх місцезнаходженням від 05.03.2019, складеного в порядку ст. 82 ГПК України, при огляді нежитлової будівлі гаражу № 7 площею 306,54 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, 6-й км Овідіопольської дороги / вул. Аеропортівська, 33-а, на території, огородженої бетонованим забором та проволокою за адресою: м. Одеса, 6-й км Овідіопольської дороги / вул. Аеропортівська, 33-а (на заборі було зазначено нову адресу - вул. Аеропортівська, 31) не було виявлено спірного об`єкту, а саме нежитлової будівлі гаражу № 7 площею 306,54 кв.м. Відсутність вказаної нежитлової будівлі підтвердили всі присутні на огляді речового доказу. На території було виявлено бетонований фундамент, на місці якого зі слів представників Військової частини НОМЕР_1 та КЕВ м. Одеса знаходився спірний гараж (т. 8, а.с. 216-219).
Таким чином, вищевказані обставини, свідчать про знищення останього об`єкту оренди - гаражу № 7 площею 306,54 кв.м, що був розташований за адресою: м. Одеса, 6-й км Овідіопольської дороги / вул. Аеропортівська, 33-а.
За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що господарський суд правомірно відмовив у задоволенні первісних позовних вимог, оскільки договір оренди №42-с/2003/Голов КЕУ нерухомого військового майна, розташованого на території Військового містечка № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, 6-й км Овідіопольської дороги від 07.05.2003 припинив свою дію в силу приписів п. 4 ч. 2 ст. 291 ГК України та п. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у зв`язку зі знищенням об`єкту оренди, що виключає можливість розірвання спірного договору оренди в судовому порядку.
Стосовно зустрічних вимог ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» про стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України з Військової частини НОМЕР_1 безпідставно набутих коштів у розмірі 74 956,17 грн. (за період з 2009 по 2015 роки) судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Враховуючи встановлені обставини справи, судова колегія зазначає, що грошові кошти у розмірі 74 956,17 грн., набуті ВЧ А 2171 як орендна плата у період з 2009 по 2015 роки на підставі чинного на той час договору оренди №42-с/2003/Голов КЕУ від 07.05.2003, адже судовою колегією з наявних в матеріалах справи доказів було встановлено, що останній спірний об`єкту оренди - гараж № 7 площею 306,54 кв.м, було зруйновано Товариством лише у листопаді 2017 року, отже підстави для віднесення цих коштів до безпідставно набутих або таких, що підлягають поверненню, як виконане однією із сторін договору у разі дострокового його припинення, відсутні.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ», що існування об`єкту оренди № 7 (гаражу площею 306.54 кв.м.) після 2009 року є припущенням суду першої інстанції, адже матеріали справи містять лист ТОВ «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» № 21 від 26.03.2013, в якому останнє повідомляє начальника КЕВ м. Одеси, що Товариство відповідно до договору оренди №42-с/2003/Голов КЕУ від 07.05.2003 року орендує будівлі воєнного містечка №203 (м. Одеса, 6-й км Овідіопольської дороги / вул. Аеропортівська, 33-а): ГП №6 «Казарма-штаб»; ГП №7 «Гараж» (т. 6, а.с. 86).
Крім цього, протилежних належних та допустимих доказів, що об`єкт оренди № 7 (гараж площею 306.54 кв.м.) було знищено раніше ніж у 2017 році як це було встановлено судом, скаржником до суду не надано, а отже і не доведено.
Що стосується апеляційної скарги ВЧ А 2171, то остання не містить жодних доводів та доказів, які саме норми процесуального та матеріального права були порушенні судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.
Таким чином, наведені скаржниками в апеляційних скаргах доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що Господарський суд Одеської області ретельно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржене рішення слід залишити без змін.
Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржників по сплаті судового збору за розгляд апеляційних скарг не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2019 у справі №916/146/15-г залишити без змін, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ВЕТЕРАН ЗБРОЙНИХ СИЛ» та Військової частини НОМЕР_1 без задоволення.
Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст. 288 ГПК України.
Повний текст складено 27.09.2019 о 10.30.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Діброва Г.І.