ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа№ 910/3496/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пашкіної С.А.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Добрицька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Самойленко П.М . ;

від відповідача: Пушкарь О.М.;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 року (повний текст рішення складено 10.07.2019)

у справі №910/3496/19 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Попова В`ячеслава Євгеновича

до Приватного акціонерного товариства "акціонерна страхова компанія "ОМЕГА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3

про стягнення 109 198,15 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа - підприємець Попов Вячеслав Євгенович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" (далі - відповідач) про стягнення 109 198, 15 грн., з яких 100 000, 00 грн. сума страхового відшкодування, пеня у розмірі 7 101, 37 грн., 3 % річних у розмірі 591,78 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 505, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 12.09.2018 набув право вимоги первісного кредитора ( ОСОБА_3 ) щодо відшкодування збитків завданих останньому у зв`язку з пошкодженням тягача марки "MAN" д.н.з. " НОМЕР_1 ", внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.08.2018 року, за участю транспортного засобу "Mercedes- Benz" д.н. з. " НОМЕР_2 " під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу "MAN" д.н.з. " НОМЕР_1 ", з навіпричепом марки "KOGEL" номерний знак " НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . У ОСОБА_4 виникло зобов`язання відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля MAN" д.н.з. " НОМЕР_8 " ОСОБА_3 понесені збитки. Цивільна - правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ "АСК "ОМЕГА", а тому позивач зазначає, що обов`язок з відшкодування збитків в межах фактичних затрат покладається на відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 позов Фізичної особи - підприємця Попова Вячеслава Євгеновича задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" 100 000,00 грн. страхового відшкодування, 6 904,11 грн. пені, 575,34 грн. 3% річних, 500,00 грн. інфляції, 1 899,56 грн. судового збору, 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_6 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/3496/19 від 24.06.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не було доведено протиправної поведінки ОСОБА_4 , що стало причиною виникнення ДТП, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою водія та шкодою, завданою транспортному засобу, що належить третій особі. Також, позивачем не було надано документ, необхідний для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, передбачений п. 35.2. б) статті 23 Закону та відсутні документи, які б підтверджували цивільно-правову відповідальність водія у настанні ДТП, а тому заява виплату відшкодування подана з порушенням строку, встановленого п. 35.1. ст. 35 Закону.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/3496/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Пашкіна С.А., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019, з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/3496/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 та призначено справу до розгляду на 25.09.2019.

Позиції учасників справи

18.09.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти вимог та доводів апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Також, 20.09.2019 апелянтом був поданий відповідь на відзив позивача.

Явка представників сторін у судове засідання

Представник третьої особи у судове засідання 25.09.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи міститься відзив на апеляційну скаргу, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 25.09.2019.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

09.08.2018 м. Києві по вул. Лебединській в напрямку вул. Полярної неподалік будинку № 20, водій автомобіля "Mercedes - benz E-Class", державний номерний знак НОМЕР_7 , ОСОБА_4 в порушення п.п. 11.3, 12.1. Правил дорожнього руху України не обрав в установлених межах безпечної швидкості, не впорався з керуванням, допустив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив наїзд на припаркований автомобіль "MAN", державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом "Kogel", державний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився в нерухомому стані, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 09.08.2018, довідкою ДАІ № 55103/Д/125/51/04-2018 від 09.08.2018 та Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2018 у справі № 686/29608/18.

З протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 09.08.2018 та з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_4 в порушення п.п. 11.3, 12.1. Правил дорожнього руху України не обрав в установлених межах безпечної швидкості, не впорався з керуванням, допустив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «MAN».

При цьому Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2018 у справі № 686/29608/18 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за статтею 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за закінченням на моменту розгляду справи строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до звіту № 466/08-18 складеного оцінювачем ОСОБА_5 матеріальний збиток завданий автомобілю MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_6 в результаті пошкодження складає 130 427, 33 грн.

Згідно з полісом АМ /4213019 цивільно - правова відповідальність ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП. була зареєстрована у Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА".

Відповідно до умов договору (полісу) № АМ/421309 страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки Mercedes - benz ", державний номерний знак НОМЕР_7 .

Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 100 000,00 грн. та розмір франшизи - 0,00 грн.

10.08.2018 ОСОБА_3 подав до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" повідомлення про настання страхового випадку.

12.09.2018 між ОСОБА_3 (далі - первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Поповим Вячеславом Євгеновичем укладено Договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п.2.1. даного Договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора щодо відшкодування збитків завданих останньому у зв`язку з пошкодженням тягача марки MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_6 , внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 09.08.2018 року в м. Києві з вини ОСОБА_4 , який керував автомобілем "Mercedes - benz", державний номерний знак НОМЕР_7 .

Згідно з п.2.2 Договору розмір заборгованості боржника, право вимоги до яких відступаються з цього Договору становить 132 427,33 грн.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1 Договору)

15.04.2019 року між ОСОБА_3 (далі - первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Поповим Вячеславом Євгеновичем (далі - новий кредитор) укладено Додатковий Договір до Договору про відступлення права вимоги №12/09/2018 від 12.09.2018.

Сторони досягли згоди та виклали в наступній редакції п. 2.1 Договору:

"Первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора щодо відшкодування збитків завданих останньому у зв`язку з пошкодженням тягача марки MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_6 , внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 09.08.2018 року в м. Києві з вини ОСОБА_4 , котрий керував автомобілем "Mercedes -benz ", державний номерний знак НОМЕР_7 . "

05.10.2018 Фізична особа - підприємець Попов Вячеслав Євгенович звернувся до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" із заявою про виплату страхового відшкодування.

Заява про виплату страхового відшкодування була отримана відповідачем 08.10.2018 року.

Проте, як вказує позивач у позовній заяві, відповідач жодним чином не відреагував на претензію та не здійснив виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач звернувся з заявленим позовом до відповідача про стягнення 109 198,15 грн., з яких 100 000,00 грн. сума страхового відшкодування, пеня у розмірі 7 101, 37 грн., 3 % річних у розмірі 591, 78 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 505, 00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами ст. 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Статтею 988 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування у встановлений договором строк.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes - benz", державний номерний знак НОМЕР_7 , була застрахована відповідачем згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ /4213019.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вина особи, яка керувала автомобілем марки "Mercedes-benz", державний номерний знак НОМЕР_7 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 09.08.2018, довідкою ДАІ № 55103/Д/125/51/04-2018 від 09.08.2018 та Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2018 у справі № 686/29608/18.

Посилання апелянта на те, що в межах справи № 686/29608/18 не досліджувалось обставини ДТП та відповідно не було встановлено протиправність дій та вина ОСОБА_4 , є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2018 у справі № 686/29608/18 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.

Отже, судом першої інстанції було правомірно прийнято в якості належних доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні 09.08.2018 дорожньо-транспортної пригоди постанову Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2018 у справі № 686/29608/18 та довідку ДАІ № 55103/Д/125/51/04-2018 від 09.08.2018.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

12.09.2018 між ОСОБА_3 та Фізичною особою - підприємцем Поповим Вячеславом Євгеновичем укладено Договір про відступлення права вимоги.

За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки позивачу, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в межах, передбачених полісом № АМ/4213019.

В матеріалах справи наявна заява № Ф/05/10/2018 від 05.10.2018 на виплату страхового відшкодування, в якій позивач просив перерахувати на його рахунок страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

В той же час, відповідач отримавши вимогу позивача 08.10.2018 не виплатив суму страхового відшкодування.

Враховуючи, що відповідно до експертного висновку № 466/08-18 вартість матеріального збитку була оцінена експертом у розмірі 130 427,33 грн. (з урахуванням зносу), а тому у відповідача у зв`язку настанням страхового випадку виник обов`язок з відшкодування позивачеві оціненої шкоди, завданої власнику автомобіля MAN TGX 18.400, державний номерний знак НОМЕР_6 .

А тому, враховуючи ліміт на шкоду майну, встановлену в полісі (100 000,00 грн.), судом першої інстанції було правомірно задоволено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн.

Посилання апелянта на порушення позивачем вимоги п.п. «б» п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставним, оскільки положення даного пункту визначають перелік документів, що подаються у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Водночас, позивач у даному випадку є саме потерпілою особою.

Крім того, п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений вичерпний перелік документів, що подаються до заяви про страхове відшкодування, в якому відсутній обов`язок надавати страховику документ, який підтверджує настання страхового випадку.

А тому, доводи апелянта щодо пропуску строку подачі позивачем заяви про виплату відшкодування є безпідставними.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Одним із правових наслідків порушення зобов`язання, згідно ст. 611 ЦК України є сплата боржником неустойки.

Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Так, позивач датою початку період прострочення виплати відповідачем страхового відшкодування визначив 07.01.2019 р.

Заява позивача № Ф/05/10/2018 від 05.10.2018 на виплату страхового відшкодування від 05.10.2018 отримана відповідачем 08.10.2018 року, що підтверджується витягом з сайту Укрпошта за № 050, відтак виплата страхового відшкодування в сумі 100 000, 00 грн. мала бути здійснена відповідачем до 08.01.2019 року включно.

А тому, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що початком періоду прострочення є 09.01.2019.

Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені за період з 09.01.2019 по 19.03.2019 погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 6 904, 11 грн.

Стосовно позивних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, то колегія суддів вважає за можливе зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 р. №62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16.

Як вже було встановлено вище, початком періоду прострочення є 09.01.2019.

А тому, колегія суддів погоджується з здійсненим судом першої інстанції перерахунком 3 % річних та інфляційних витрат, відповідно до яких з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у сумі 575, 34 грн. та 500, 00 грн. інфляційних втрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача 100 000,00 грн. страхового відшкодування.

Також, у зв`язку з невиконанням обов`язку щодо виплати страхового відшкодування у строк, встановлений Законом, судом першої інстанції було правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення 6 904,11 грн. пені, 575,34 грн. 3 % річних та 500,00 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі № 910/3496/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі № 910/3496/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі № 910/3496/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/3496/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 03.10.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді С.А. Пашкіна

Б.О. Ткаченко