ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Справа№ 910/6855/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 01.10.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 (повний текст рішення складено 30.05.2019)

у справі №910/6855/18 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро"

2) Публічного акціонерного товариства "Місто Банк"

третя особа: Компанія "Таліскер Трейдінг Лімітед" (Company TALISKER TRADING LIMITED)

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" та Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна №771 від 01.07.2017, укладеного між відповідачами, з тих підстав, що відповідач в порушення вимог ст. 761 Цивільного кодексу України розпорядився майном, яке йому не належить, чим порушив права позивача, який з 2009 року є власником спірного нерухомого майна (предмету оренди).

У відзиві на позов відповідач-1 заперечував проти позову, посилаючись на те, що відповідач-2 станом на 01.07.2017 був власником спірного майна, тобто мав законні права на укладення оспорюваного правочину.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі №910/6855/18 позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди нерухомого майна №771 від 01.07.2017, укладений між відповідачами. Стягнуто з відповідачів на користь позивача по 1762,00 судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач-2 в порушення вимог ст. 761 Цивільного кодексу України уклав договір оренди від 01.07.2017, предметом якого є 92/100 цілісного майнового комплексу з переробки сої, розташованого за адресою: Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Індустріальна, 19, не будучи його власником, не маючи майнових прав та не будучи особою уповноваженою на вчинення такого правочину, тобто відповідач-2 безпідставно розпорядився майном, яке йому не належить, чим порушив права позивача, оскільки права володіння, користування та розпорядження спірним майном з 2009 року належали позивачу, як власнику, на законних підставах, що також було встановлено постановою Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №910/16594/15.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, відповідач-1 подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі №910/6855/18 та прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому апелянт стверджував, що судом першої інстанції належним чином не досліджено та в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано наявність підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, з якими закон пов`язує недійсність правочину з моменту його вчинення, а також не вірно застосовано норми ст. 761 ЦК України, оскільки остання не регулює зміст (умови) спірного правочину. Відповідач-1 вказує, що станом на момент укладення спірного правочину - 01.07.2017, ПАТ "Місто Банк" був законним власником об`єкту оренди, право власності на яке виникло на підставі договору іпотеки від 30.06.2015, який є чинним та не визнаний в судовому порядку недійсним. Також апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься витяг з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №120887389, з якого вбачається, що станом на 01.07.2017 власником об`єкту оренди було ПАТ "Місто Банк", що спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність у ПАТ "Місто Банк" майнових прав на об`єкт оренди в момент вчинення спірного договору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі № 910/6855/18 та призначено розгляд апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

В судове засідання апеляційної інстанції представники відповідача-2, третьої особи не з`явились.

Оскільки явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників учасників справи про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників відповідача-2, третьої особи.

В судовому засідання представник відповідача-1 відмовився від розгляду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду та набрання законної сили рішенням у справі №910/6917/19 у зв`язку з чим розгляд вказаного клопотання судом апеляційної інстанції не здійснювався.

В судовому засіданні представник відповідача-1 підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

01.07.2017 між Публічним акціонерним товариством "Місто Банк", як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Arpo", як орендарем, було укладено договір оренди нерухомого майна №771 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого орендодавець передає у тимчасове платне користування (оренду), надалі за текстом - "оренду", нерухоме майно, визначене у п. 1.3. договору, а орендар зобов`язується прийняти та належним чином використовувати дане нерухоме майно, здійснювати плату за користування, на умовах та в порядку визначених договором.

Пунктом 1.3. договору визначено, що нерухомим майном, що передається в оренду за договором є 92/100 цілісного майнового комплексу - виробництво по переробці сої, що розташований за адресою: Херсонська обл. місто Нова Каховка, вул. Індустріальна, 19, загальною площею 10355,9 кв. м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07, що надалі за текстом іменується "об`єкт".

Предметом спору є визнання недійсним договору оренди нерухомого майна №771 від 01.07.2017 з тих підстав, що відповідач в порушення вимог ст. 761 Цивільного кодексу України розпорядився майном, яке йому не належить, чим порушив права позивача, який з 2009 року є власником спірного нерухомого майна (предмету оренди).

Відповідно до ч. 1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч.3 - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, відповідно до ч.4 - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, відповідно до ч.5 - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 761 Цивільного кодексу України унормовано, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).

Виходячи зі змісту статей 317-319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Здавання майна в оренду є одним із способів здійснення належного наймодавцю права власності, зокрема повноваження розпорядження майном, що входить до його складу та при цьому нормами законодавства визначена обов`язкова умова для укладення договору оренди - це знаходження орендованого майна у власності орендодавця або уповноваження на це особи власником.

Колегією суддів встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 25.02.2016, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 та постановою Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №910/16594/15, частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" до Міністерства юстиції України, товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції", Компанії "Ретт Інтер Ес. Ей", Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", Приватне підприємство "Спеціалізоване підприємство "Юстиція", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство "Місто Банк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Компанія Модерн Ворлд Лтд. (MODERN WORLD LTD.) (Сейшельські острови, о. Мае, м. Вікторія), Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" про визнання недійсними торгів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності на майно, витребування майна та про зобов`язання вчинити дії; визнано право власності на нерухоме майно - 92/100 частини цілісного майнового комплексу з переробки сої, який розташований за адресою: Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Індустріальна,19 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" та витребувано на його користь вищевказане майно. В частині зобов`язання Міністерства юстиції України скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та записи про право власності провадження у справі припинено. В іншій частині в позові відмовлено.

При цьому, в постанові від 05.07.2018 у справі №910/16594/15 Верховний Суд дійшов висновку, що майно вибуло з володіння позивача поза його волею, а вчинені третіми особами щодо спірного майна правочини в період з 20.03.2013 до моменту розгляду спору у даній справі, не створюють правових наслідків, оскільки права володіння, користування та розпорядження спірним майном з 2009 року належали позивачу, як власнику, на законних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, які містяться в матеріалах справи, 92/100 цілісного майнового комплексу - виробництво по переробці сої, що розташований за адресою: Херсонська обл. місто Нова Каховка, вул. Індустріальна, 19, загальною площею 10355,9 кв.м належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро".

Вищевикладені обставини спростовують доводи відповідача-1, викладені у відзиві на позов та апеляційній скарзі стосовно наявності у ПАТ "Місто Банк" станом на 01.07.2017 права власності на об`єкт оренди.

З огляду на викладе, враховуючи те, що відповідач-2, в порушення вимог ст. 761 Цивільного кодексу України, уклав договір оренди від 01.07.2017, предметом якого є 92/100 цілісного майнового комплексу з переробки сої, розташованого за адресою: Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Індустріальна, 19, не будучи його власником, не маючи майнових прав та не будучи особою уповноваженою на вчинення такого правочину, тобто відповідач-2 безпідставно розпорядився майном, яке йому не належить, чим порушив права позивача, оскільки права володіння, користування та розпорядження спірним майном з 2009 року належали позивачу, як власнику, на законних підставах, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" про визнання договору оренди нерухомого майна від 01.07.2017 №771 недійсним є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Протеїн Агро" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі №910/6855/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/6855/18 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 07.10.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук