ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 904/2090/19

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Жиляєва Є.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" (61000, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 32)
про стягнення штрафних санкцій по договору в сумі 37266,05 грн.
без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Дніпропетровської області подано позов Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" про стягнення штрафних санкцій по договору в сумі 37266,05 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконання з боку відповідача своїх зобов`язань за договором №286/2/17/7 від 28.03.2017р. про закупівлю харчування (послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах у тому числі годування штатних тварин) в частині виявлення використання небезпечних харчових продуктів (з порушенням маркування, з відсутнім маркуванням, з подвійним маркуванням).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2019 справу №904/2090/19 за позовом Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 37266,05 грн. направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями, для розгляду справи № 904/2090/19 визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Жиляєва Є.М., про що керівником апарату суду складено та підписано відповідний Витяг з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2019.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 29.08.2019 року, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Військторг", у встановлений судом та частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позов суду не подав, наданими йому процесуальними правами не скористався.

Ухвала господарського суду Харківської області від 19.09.19 та від 29.08.19 (якою відповідачу було встановлено строк - протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву) направлена на адресу відповідача, що вказана у позовній заяві та яка підтверджена інформацією з ЄДРПОУ. Однак вказані ухвали повернулася на адресу суду без вручення адресату з довідкою відділення поштового зв`язку: "причина повернення: адресат відсутній".

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Військторг" не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Згідно з приписами статті 2 Закону України Про оборону України та статті 15 Закону України Про Збройні Сили України фінансування потреб національної оборони та Збройних Сил України здійснюється виключно за рахунок державного бюджету України, а отже шкода, яка спричиняється Міністерству оборони України, є безпосередня шкода інтересам держави.

Із матеріалів справи вбачається, що безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №730) є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади.

Так, 28.03.2017 між позивачем - Міністерством оборони України (замовником) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Військторг" (виконавцем), відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України від 20.03.2017 № 75/14/8, 28.03.2017 було укладено Договір №286/2/17/7 (далі - Договір) (т.с. І а.с. 12-22) про закупівлю харчування (послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах, у тому числі годування штатних тварин).

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору, виконавець зобов`язався у 2017 році надати Замовнику Послуги, зазначені у Специфікації до цього Договору, освіження продовольства, а Замовник - прийняти послуги і оплатити у строки та за цінами згідно з положенням цього Договору.

Послуги щодо організації харчування та послуги щодо забезпечення харчовими продуктами, за цим Договором, надаються військовим частинам, закладам, установам, які дислоковані в Чернівецькій, Закарпатській та Івано-Франківській областях.

Відповідно до п. 2.4 Договору ціна, кількість та строки надання послуг зазначаються у специфікації Договору.

У даному разі, представниками замовника є уповноважені особи Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та інших органів військового управління, військових частин (установ, закладів) на вчинення дій у межах цього Договору. Представником виконавця є визначена виконавцем особа, яка виконує зобов`язання згідно з договором про закупівлю харчування та має право підпису відповідних документів.

Якісні та кількісні показники послуг, порядок їх надання повинні відповідати вимогам законодавства України, що регулює питання у цій сфері.

Відповідно до умов п. 3.2. Договору, послуги надаються відповідно до законодавства України, а саме, Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 426 Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, постанови Кабінету Міністрів України від 15.10.2001 № 1348 Про норми годування штатних тварин військових частин, закладів, установ і організацій Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ та установ кримінально-виконавчої системи наказів Міністерства оборони України, зазначені у цьому пункті Договору, наказу Міністра оборони України від 09 грудня 2002 р. №402 «Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час» та інших нормативно-правових актів України, а також прийнятих під час дії Договору нормативно-правових актів, спрямованих на регулювання відносин, визначених умовами даного Договору.

Харчові продукти, які використовуються виконавцем для надання послуг за Договором повинні відповідати вимогам чинних стандартів для харчових продуктів: ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ У та ТУ, розробленими та затвердженими Міністерством оборони України, які зареєстровані установленим порядком відповідно до чинного законодавства.

Приймання послуг відповідно до п. 3.5. Договору за якістю та обсягом здійснюють представники замовника відповідно до вимог чинного законодавства у присутності представника виконавця.

Контроль за станом виконання договірних зобов`язань виконавцем здійснюють замовник та представники замовника.

Згідно п. 6.17.1. Договору контроль здійснюється за:

- технологією приготування їжі, її якістю;

- відповідно даних накладних фактичній наявності виданих харчових продуктів;

- санітарним станом об`єктів продовольчої служби; безпекою якості харчових продуктів під час постачання та зберігання; відповідністю харчових продуктів, що використовуються для надання Послуг за цим Договором чинним стандартам;

- порядком зберігання харчових продуктів на складі (або місцях); якістю та повнотою доведення встановлених норм харчування до кожного військовослужбовця та норм годування для штатних тварин і забезпечення їх кормами та фуражем, вивозом і видачею їжі; порядком освіження харчових продуктів;

- дотримання санітарних заходів під час кулінарної обробки харчових продуктів, приготування і роздачу готової їжі, утримання їдалень, складів, овочесховищ;

- своєчасним проходженням медичного обстеження обслуговуючим персоналом, який задіяний в організації продовольчого забезпечення;

- використанням і утриманням виконавцем військового майна та його обслуговуванням відповідно до експлуатаційної документації.

Розділом VIII Договору, встановлена відповідальність сторін за порушення умов договору.

Відповідно до п. 6.17.3 Договору при виявленні порушень будь-яких умов Договору представником замовника складається Акт про порушення договірних зобов`язань за участі представника виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії та засвідчується підписами сторін.

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що при наданні послуг з харчування 26.10.2018 у військовій частині НОМЕР_1 м. Мукачево, було виявлено порушення умов зазначеного Договору, про що свідчать Акт про порушення суб`єктом господарювання договірних зобов`язань у в/ч НОМЕР_1 від 03.11.2018 №300, Зведений акт №106/1556 приймання наданих послуг з харчування від 26 жовтня 2018 року, а саме, у порушення вимогам Договору були виявлені небезпечні харчові продукти: у зв`язку із порушенням маркування, з відсутнім маркуванням, з подвійним маркуванням.

Так, в Акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання №300 вказано, що всупереч ст.39 ЗУ "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", вимог пункту 3.1 ,3.3 розділу III Договору, п.6 Наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.10.2010 р. №487 "Про затвердження Технічного регламенту щодо правил маркування харчових продуктів" на продовольчому складі виявлено продовольство, що не відповідає вказаним вище вимогам.

У даному разі, наявні у матеріалах справи: Акт про порушення договірних зобов`язань №300, Зведений акт приймання наданих послуг із харчування, Акт приймання наданих послуг із харчування, містять зазначені порушення та підписані представником відповідача.

Згідно з розрахунком позивача, сума штрафу за порушення зобов`язань, зафіксованих у вищезазначених актах становить 37266,05 грн., що нараховані на суму 186330,24 грн. (вартість наданої послуги з харчування з 21 жовтня по 31 жовтня 2018 (включно)) х 20% : 100 = 37266,05 грн.

З метою досудового врегулювання спору між сторонами, позивачем було скеровано відповідачу Претензію за вих. № 286/6/6471 від 05.12.18 з вимогою про сплату 37266,05 грн. штрафу (т.с. І а.с. 30-31).

Однак відповідач відповіді не надав та кошти позивачу не повернув.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст.11 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, ( ч. 2 ст.11 ЦК України)

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами по цій справі, виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 286/2/17/7 від 28.03.2017, який за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до Закону України "Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції" продукти харчування без відповідного маркування, етикетування та з вичерпним терміном придатності - належать до небезпечних та підлягають вилученню з обігу.

У даному разі, відповідно до абзацу 4 підпункту 8.2.1 пункту 8.2 розділу VIII Договору, сторони погодили, що у разі виявлення порушень договірних зобов`язань щодо використання виконавцем харчових продуктів з порушенням маркування та харчових продуктів, які є небезпечними виконавець сплачує замовнику штраф за кожен встановлений та зафіксований випадок у розмірі 20% від вартості наданої послуги, відповідно до акту приймання наданих послуг з харчування на день виявлення порушення:

- за використання під час надання послуги з харчування харчових продуктів з порушенням маркування та харчових продуктів, які є небезпечними.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як штраф, пеня та їх розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

У даному разі, враховуючи, що відповідачем добровільно, у передбачений законом спосіб, було уклало із позивачем спірний Договір, тому відповідач зобов`язаний виконати його умови з урахуванням штрафних санкцій за порушення умов цього Договору.

За розрахунком позивача, сума штрафу за порушення зобов`язань, зафіксованих у вищезазначених актах становить 37266,05 грн., що нараховані на суму 186330,24 грн. (вартість наданої послуги з харчування з 21 жовтня по 31 жовтня 2018 (включно)) х 20% : 100 = 37266,05 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам Договору, нарахований арифметично вірно.

Відповідно до вимог статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 визначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовчу діяльність.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач подав суду належні докази, які об`єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію щодо позовних вимог про стягнення заборгованості, тому вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" штрафних санкцій за порушення умов договору від 28.03.2017 № 286/2/17/7 у розмірі 37266,05 грн. визнаються судом правомірними, обґрунтованими, тому підлягають задоволенню повністю.

З урахуванням вимог статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки господарського суду про наявність підстав для повного задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються у даному разі на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" (61000, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 32, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ) - 37266,05 грн. штрафу за порушення умов договору № 286/2/17/7 від 28.03.2017 та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "30" вересня 2019 р.

Суддя Є.М. Жиляєв