ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.09.2019 Справа № 905/1081/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Бутовій Є.В., у судовому засіданні, розглянувши матеріали по справі № 905/1081/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислове об`єднання «Аріста», м. Київ,

до Акціонерного товариства «К.Енерго» ( на час подання позову Акціонерне товариство «Київенерго») , м. Курахове Донецької області,

про стягнення суми основного боргу у розмірі 197451,24 грн., 3% річних у розмірі 6 349,59 грн. та інфляційні збитки у розмірі 18 639,11 грн., що разом становить 222 439,94 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислове об`єднання «Аріста», звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення суми основного боргу у розмірі 197 451,24 грн., 3% річних у розмірі 6 349,59 грн. та інфляційних збитків у розмірі 18 639,11 грн., що разом становить 222 439,94 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем договору постачання № 1576/ДМТЗ-16 від 30.11.2016р., внаслідок чого виникли правові підстави для стягнення грошової заборгованості та штрафних санкцій в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

9 липня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній заперечує проти заявлених вимог з наступних підстав. Відповідач вважає, що позивач не надав ґрунтовних доказів щодо невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань та не надав доказів, які свідчать про виконання зобов`язань позивачем, у зв`язку з чим, відповідач вважає, що позивач помилково визначив розмір основної заборгованості, що, у свою чергу, ставить під сумнів належне нарахування позивачем штрафних санкцій.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 3 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті на 25 вересня 2019 року.

Представники сторін не з`явилися в судове засідання, проте, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень сторонам.

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та сторонами не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.202 ГПК України без явки сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач змінив повне та скорочене найменування. Станом на 25.09.2019 року за кодом ЄДРОПОУ 00131305 значиться Акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО" (дані про реєстрацію змін до установчих документів внесені 09.08.2019). Проте, зміна найменування юридичної особи не тягне за собою процесуальних та цивільно-правових наслідків, у зв`язку з чим, визначення правового статусу відповідача із новою назвою не потребує окремих процесуальних рішень суду. Враховуючи викладене, суд враховує при прийнятті рішення нову назву відповідача.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2016 року між Акціонерним товариством «Київенерго» (далі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «торгівельно-промислове об`єднання «Аріста» (далі Постачальник) укладений Договір постачання за № 1576/ДМТЗ-16 (далі - Договір)., згідно з п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар, зазначений у Специфікації, а Покупець у свою чергу прийняти і оплатити такий товар, код ДК 016-2010: 20.13.4. сульфіди, сульфати, нітрати, фосмати і карбонати (Залізний купорос) (далі Товар), в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі Специфікацією.

Специфікація включена до п. 1.1. договору та має наступні вимоги до Товару, який поставляється в межах договору:

- купорос залізний технічний у кількості 600, 00 тон загальною сумою 1 305 000, 00 грн. (ціна за одиницю складає 2 175, 00 грн. за одиницю без ПДВ);

- купорос залізний технічний у кількості 115, 00 тон загальною сумою 326 600, 00 грн. (ціна за одиницю складає 2 840, 00 грн. за одиницю без ПДВ).

Ціна Товару складає 1 957 920, 00 грн., з яких 326 920, 00 грн. ПДВ. (з урахуванням Додаткової Угоди № 1 від 16 грудня 2016 року до Договору).

Відповідно до умов договору сторони визначили, що розрахунки проводяться шляхом оплати Покупцем поставленого Покупцю товару зі 100% відтермінуванням платежу 60 (шістдесят) календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору (п. 4.1. Договору).

За змістом п.п. 5.1., 5.1.1 договору строк поставки товару визначений протягом 10 календарних днів з моменту відправлення письмової заявки Покупцем, яка направляється за допомогою технічних засобів зв`язку (факсом та/або електронним листом) за реквізитами Постачальника з обов`язковим наступним направленням рекомендованого письмового повідомлення кур`єрською поштою та/або поштовим повідомленням зв`язку Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

Відповідно до п. 5.4. Договору Товар вважається поставленим Покупцю з дати підписання Сторонами видаткових накладних (дата поставки Товару). Право власності та всі ризики втрати Товару переходять до покупця з моменту поставки.

При поставці Постачальник надає Покупцю одночасно з Товаром, що поставляється, видаткову накладну на Товар, що поставляється, акт приймання-передавання за якістю, товарно-транспортну накладну (у разі постачання Товару автотранспортом), сертифікат відповідності (якщо Товар підлягає обов`язковій сертифікації), технічну документацію, зокрема, сертифікат (або паспорт) якості заводу-виготовлювача на кожну партію Товару. (п. 5.6. Договору). Зазначені документи надаються Постачальником у повній мірі, у належному стані, оформлені відповідно до вимог чинного законодавства України та такими, що відповідають технічним та якісним характеристикам Товару, що поставляється за цим Договором. (п. 5.6.1. Договору)

Розділом 6 Договору регламентовано права та обов`язки контрагентів, зокрема, п. 6.1.1. Договору зобов`язує Покупця своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений Товар, а Постачальника у свою чергу п. 6.3.1. Договору зобов`язує Постачальника здійснити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором.

П. 7.5. Договору сторонами узгоджено, що нарахування штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано Постачальником. Строк позовної давності три роки застосовується для вимог про стягнення з Постачальника штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня).

За змістом Розділу 9 Договору у випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. У разі недосягнення Сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку. Для спорів за цим Договором встановлюється обов`язкова процедура досудового врегулювання. Усі претензії за цим Договором повинні бути розглянуті Сторонами в місячний термін з моменту отримання претензії.

Договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2018 року включно, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань. (п. 10.1. Договору з урахуванням Додаткової Угоди № 2 від 28.12.2017р. до Договору)

Спірний договір та додаткові угоди до нього складено, підписано та скріплено печатками сторін без зауважень.

До матеріалів справи позивачем надано копії акту приймання-передавання № 24 від 7 лютого 2018 року та видаткової накладної № 070201, якими підтверджує факт передання Товару позивачем у власність відповідачу у кількості 4, 990 тон вартістю 17 005, 92 грн. Акт та видаткова накладна підписані та скріплені печатками сторін без зауважень.

На підтвердження належного виконання податкових зобов`язань позивач долучив до матеріалів справи податкову накладну від 7 лютого 2019 року № 54, якою підтверджено здійснення поставки товар у кількості 4, 990 тон.

Також до матеріалів справи надані копії видаткових накладних № 200305 від 20 березня 2018 року та № 50401 від 5 квітня 2018 року, згідно яких позивач, нібито, поставив відповідачеві товар у кількості 67, 833 тони вартістю 177 044, 14 грн. , враховуючи ПДВ у розмірі 29 507, 36 грн. та у кількості 0, 998 тон загальною ціною 3 401, 18 грн. (разом з ПДВ у розмірі 566, 86 грн.)

Зазначені накладні підписані лише з боку позивача.

В підтвердження цих поставок позивачем надано суду податкові накладні від 20 березня 2018 року за № 105 та від 5 квітня 2018 року № 31.

Надавши правову кваліфікацію відносинам, що склались між сторонами, суд робить висновок, що вони пов`язані із поставкою. За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

Проаналізувавши докази, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог та враховуючи заперечення відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 74 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи умови п. п.5.4, 5.5 договору, укладеного між позивачем та відповідачем, суд зазначає про доведеність належним та допустимими доказами факту належного виконання позивачем зобов`язань за договором в частині постачання 4, 990 тон купоросу залізного вартістю 17 005, 92 грн., що підтверджено видатковою накладною та актом приймання-передавання та , як наслідок, про виникнення зобов`язань відповідача щодо сплати зазначеної вартості на користь позивача. У зв`язку з викладеним позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про відсутність належних та допустимих доказів виникнення зобов`язань відповідача щодо оплати Товару, який, нібито, поставлений за видатковими накладними № 200305 та № 50401, рівно як і про відсутність доказів належного виконання зобов`язань з боку позивача щодо поставки.

Як вже було зазначено вище, позивач у якості доведення реальності виконання господарської операції за спірним Договором долучив до матеріалів справи копії видаткових накладних № 200305 та № 50401, які не підписані з боку відповідача.

Проте, за змістом п. 5.4 договору товар вважається поставленим покупцю з моменту підписання сторонами видаткових накладних.

Відсутність підпису відповідача у видаткових накладних та його негативна позиція у ході розгляду справи, ставить під сумнів належність та допустимість доказів виконання позивачем зобов`язань по поставці товару за накладними, підписаними лише з боку останнього.

За змістом п. 5.1 договору сторони визначили, що поставка товару здійснюється протягом 10 днів з моменту відправлення покупцем на адресу продавця письмової заявки. Позивачем не доведено відповідним доказами факту звернення відповідача з вимогою про поставку товару, вартість якого стягується за спірними накладними.

Таким чином, відсутність доказів звернення відповідача із письмовою заявкою про постачання товару, відсутність доказів прийняття товару за накладними № 200305 та № 50401, заперечення з боку відповідача, а також приписи п. 4.1 договору (виникнення зобов`язання по оплаті товару з моменту підписання відповідачем видаткової накладної із відтермінуванням строку платежу на 60 днів) унеможливлюють задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за видатковими накладними № 200305 та № 50401.

Суд не може прийняти в якості доказів фактичного постачання товару за договором податкові накладні, складені відповідачем на підставі Податкового кодексу України, оскільки останні самі по собі не можуть підтверджувати реальність господарської операції та можуть бути доказами лише у сукупності із первинними документами, які мають відомості про господарську операцію та відповідають вимогам, визначеним Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та сторонами для підтвердження її проведення.

За змістом ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, одним з яких є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Виходячи зі змісту видаткових накладних № 200305 та № 50401, участь відповідача у господарської операції з постачання залізного купоросу та залізного купоросу (технічного) не підтверджена.

Враховуючи відсутність належного обґрунтування позовних вимог позивачем у розумінні приписів господарського судочинства та будь-яких заперечень або пояснень позивача щодо відсутності підписів відповідача на спірних видаткових накладних, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 180 445, 32 грн. за видатковими накладними № 200305 та № 50401 необґрунтованими та такими, що не підлягають задовленю.

Крім основної заборгованості позивач просив суд стягнути інфляційні нарахування у розмірі 18 639, 11 грн. та 3 % річних у розмірі 6 349, 59 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися у строки, встановлені договором.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту викладених вище приписів договору відповідач зобов`язаний оплатити вартість Товару протягом 60 календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної, акта приймання-передавання та товарно-транспортної накладної.

Видаткова накладна № 070201 та інші необхідні документи були підписані 7 лютого 2018 року. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання сплатити заборгованість протягом наступних 60 днів. Виконання зобов`язання вважається простроченим з наступного дня після спливу строку в який зобов`язання повинно було бути виконано, тобто з 9 квітня 2018 року.

Проте, позивачем до позовної заяви було надано розрахунок 3 відсотків річних, відповідно до якого за видатковою накладною № 070201 від 07.02.2019р. був визначений період прострочення з 8 квітня 2018 року по 10 червня 2019 року, що є порушенням ст. 612 ЦК України. Перевіривши наданий розрахунок та врахувавши момент виникнення прострочення зобов`язання, а саме 9.04.2018 року, суд задовольняє вимоги щодо стягнення 3 відсотків річних в частині 598,20 грн. В іншій частині відмовляє з підстав недоведеності позивачем фактів поставки та виникнення зобов`язань по оплаті за накладними № 200305 та № 50401.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні збитки у розмірі 18 639, 11 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що розмір інфляційних збитків в рамках доведених позивачем вимог на суму у розмірі 17 005, 92 грн. за період з 8 квітня 2018 року по 10 червня 2019 року є арифметично вірним, проте позивач не врахував момент виникнення простроченої заборгованості. Розрахувавши суму інфляційних витрат за період 9.04.2019-10.06.2019 року , суд зазначає, що вона складає 1775,60 грн., проте позивач просить стягнути 1 737, 91 грн., у зв`язку з чим суд задовольняє вимоги в цій частині в повному обсязі.

Суд відмовляє в задоволені вимог щодо стягнення інфляційних збитків у розмірі 16 901, 20 грн. , які нараховані у зв`язку із невиконанням зобов`язань за видатковими накладними № 200305 та № 50401 з підстав, викладених вище.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислове об`єднання «Аріста» до Акціонерного товариства «К.Енерго» про стягнення суми основного боргу у розмірі 197 451,24 грн., 3% річних у розмірі 6 349,59 грн. та інфляційних збитків у розмірі 18 639,11 грн., що разом становить 222 439,94 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «К.Енерго» (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, вулиця Енергетиків, будинок 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислове об`єднання «Аріста» (04119, м.Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 21, код ЄДРПОУ 3322188) основний борг у розмірі 17 005, 92 грн., 3% річних у розмірі 598, 20 грн. та інфляційні збитки у розмірі 1 737, 91 грн., що разом становить 19 342, 03 грн., судовий збір у розмірі 290, 13 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2019р.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).