РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2019Справа № 910/10314/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Майстер»

до Національного медичного університету імені О.О.Богомольця

про стягнення заборгованості в сумі 29 090,90 грн

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Майстер» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Національного медичного університету імені О.О.Богомольця про стягнення заборгованості в сумі 29 090,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № 69/280119-СМ/126 від 12.03.2019, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10314/19. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана відповідачем 08.08.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 870.

27.08.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову, зазначає, що у межах строку, встановленого ч. 6 ст. 222 ГК України відповідач надав відповідь на претензію, у якій зазначив про неможливість перерахування коштів без порушення чинного бюджетного законодавства.

Також, відповідач зазначає, що бухгалтерія відповідача не може здійснити оплати за Договором, оскільки з актів приймання-передачі наданих послуг неможливо визначити обсяг наданих послуг та місце їх надання згідно Дислокації послуг з дератизації та дезінсекції.

Таким чином, відповідач зазначає, що в розпорядженні відповідача відсутні оформлені відповідним чином акти приймання-передачі послуг реально наданих за Договором.

10.09.2019 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що акт приймання передачі послуг за лютий 2019 був підписаний відповідачем та з його боку не було жодних зауважень. Послуги за період лютий, березень, квітень 2019 були сплачені, а отже наданих документів відповідачу було достатньо. Що стосується факту надання послуг та не підтвердження комендантами адміністративно-господарських підрозділів, позивач зазначає, що замовником послуг є саме Національний медичний університет імені О.О.Богомольця, а не кожен комендант окремо та Акт приймання передачі послуг уповноважений підписувати лише замовник. Обов`язок надання висновку щомісячного обстеження будівель, визначених Дислокацією послуг з дератизації та дезінсекції на ТОВ "Сервіс Майстер" договором не покладено, а отеж така вимога є необгрунтованою. Стосовно п. 2.2.1 договору, ТОВ "Серві Майстер" не зобов`язано надавати пропозиції Національному медичному університету імені О.О.Богомольця, а є правом виконавця договору. В актах, що були надані відповідачу і раніше були ним підписані, дотримані вимоги Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідач своїм правом на подання до суду заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Майстер» (далі - виконавець, позивач) та Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця (далі - замовник, відповідач) укладено Договір № 69/280119-СМ/126 (далі - Договір), відповідно до умов якого, замовник доручає, а виконавець зобов`язується проводити захист від шкідників та комплекс протиепідемічних заходів на території та в будівлях замовника (дезиртація, дезінсекція) своїми силами та засобами в залежності від санітарно-технічного стану згідно з встановленими цінами, обсягами та видами робіт/послуг. Найменування послуги - ДК 021:2015 код 90920000-2 Послуги з санітарно-гігієнічної обробки приміщень.

№Вид послугОб`єкти та їх дислокаціяФізична площаЦіна за 1 м2 місяць (без ПДВ) грн.Сума в місяць (без ПДВ), грн.
1ДезатизаціяЗгідно дислокації97 341,3
2ДезінсекціяЗгідно дислокації85 086,5

Всього без ПДВ:133 333,33
ПДВ 20%:26 666,67
Ціна договору на місяць становить з ПДВ14 545,45
Ціна Договору на рік становить з ПДВ:160 000
Згідно з п. 2.1 Договору виконавець зобов`язується проводити комплекс протиепідемічних заходів згідно нормативно-правових актів та методичних вказівок, затверджених Міністерством охорони здоров`я; забезпечити ефективність та якість дератизаційних, дезінсекційних заходів; проводити обстеження території та будівель замовника з метою оцінки їх санітарно-технічного стану, визначення обсягів та складності робіт/послуг; використовувати дератизаційні, дезінсекційні засоби, зареєстровані МОЗ України. Для виконання Договору буде використано 60 літрів; проводити деззаходи професійно підготовленими фахівцями, у кількості двох осіб.

Замовник зобов`язується, зокрема щомісячно проводити оплату наданих послуг за поточний місяць у безготівковій формі на банківський рахунок виконавця у розмірі суми вказаної в пункті 1.1 Договору. Оплата послуг проводиться у національні грошовій одиниці на підставі акту виконаних робіт/послуг (п. 2.3.4 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна на послуги встановлена п. 1.1 Договору. Ціни на дератизаційні, дезінсекційні послуги за умови підписання Договору на постійне обслуговування розроблені згідно з нормативно-правовими актами стосовно ціноутворення, а на об`єктах підвищеного епідеміологічного ризику з більш складними умовами виконання дезінфекційних заходів та незадовільним санітарно-технічним станом оплата здійснюється за обумовленою сторонами ціною. Ціна може змінюватись за погодженням сторін шляхом підписання додаткових угод. Платіжні зобов`язання за цим Договором виникають при наявності фактичного фінансування замовника.

У відповідності до п. 4.1 та п. 4.2 Договору щомісячно виконавець повинен надавати замовнику звіт про обсяг та вартість фактично виконаних робіт/послуг за місяць (акт виконаних робіт/послуг).

Замовник повинен виділити відповідальну особу, зобов`язану бути присутньою під час виконання робіт/послуг та засвідчувати підписом, скріпленим печаткою (штампом) факт проведення робіт/послуг в акті виконаних робіт/послуг.

Пунктами 6.1 та 6.2 Договору узгоджено, що зауваження щодо якості послуг наданих виконавцем приймаються від замовника у письмовому вигляді протягом десяти днів, з дня підписання сторонами акту виконаних робіт/послуг.

Якщо протягом зазначеного строку такі зауваження від замовника не надійшли, сторони вважають, що якість послуг відповідає вимогам сторін.

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2019, а в частині проведення взаєморозрахунків - до повного їх завершення.

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Дислокацію послуг з дератизації і дезінсекції на 2019 рік.

Як зазначає позивач, ним було належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за Договором, та надано у травні та червні 2019 року обумовлені Договором послуги, однак відповідач за послуги не розрахувався, в зв`язку з чим, станом на день складання позовної заяви, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 29 090,90 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, з тих підстав, що у межах строку, встановленого ч. 6 ст. 222 ГК України відповідач надав відповідь на претензію, у якій зазначив про неможливість перерахування коштів без порушення чинного бюджетного законодавства.

Також, відповідач зазначає, що бухгалтерія відповідача не може здійснити оплати за Договором, оскільки з актів приймання-передачі наданих послуг неможливо визначити обсяг наданих послуг та місце їх надання згідно Дислокації послуг з дератизації та дезінсекції.

Таким чином, відповідач зазначає, що в розпорядженні відповідача відсутні оформлені відповідним чином акти приймання-передачі послуг реально наданих за Договором.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1.1 Договору вартість щомісячних послуг складає 14 545,45 грн.

Замовник зобов`язується, зокрема щомісячно проводити оплату наданих послуг за поточний місяць у безготівковій формі на банківський рахунок виконавця у розмірі суми вказаної в пункті 1.1 Договору. Оплата послуг проводиться у національні грошовій одиниці на підставі акту виконаних робіт/послуг (п. 2.3.4 Договору).

У відповідності до п. 4.1 Договору щомісячно виконавець повинен надавати замовнику звіт про обсяг та вартість фактично виконаних робіт/послуг за місяць (акт виконаних робіт/послуг).

З матеріалів справи вбачається, що з Листом № 30 від 08.07.2019, направленим 09.07.2019 на адресу відповідача, позивачем було передано на узгодження Акти наданих послуг за травень та червень 2019 року на суму 14 545,45 грн. кожний.

Пунктами 6.1 та 6.2 Договору узгоджено, що зауваження щодо якості послуг наданих виконавцем приймаються від замовника у письмовому вигляді протягом десяти днів, з дня підписання сторонами акту виконаних робіт/послуг.

Якщо протягом зазначеного строку такі зауваження від замовника не надійшли, сторони вважають, що якість послуг відповідає вимогам сторін.

З матеріалів справи вбачається, що означені Акти отримані відповідачем 10.07.2019, однак будь-яких зауважень відповідачем у визначений п. 6.1 Договору строк надано не було, що відповідачем не спростовано.

В свою чергу, заперечення висловлені відповідачем у Листі вих. № 120/9-1706 від 09.08.2019 після закінчення строку, встановленого п. 6.1 Договору.

При цьому, суд зазначає, що посилання відповідача на те що такі заперечення висловленні ним у строк встановлений ч. 6 ст. 222 ГК України строк, судом відхиляються, оскільки статтею 222 ГК України передбачений досудовий порядок реалізації господарсько-правової відповідальності, а згідно ст. 530 ЦК України визначається строк (термін) виконання зобов`язання. В матеріалах справи міститься Лист позивача № 30 від 08.07.2019, який за своєю суттю є вимогою в розумінні ст. 530 ЦК України до якої додано Акти приймання передачі послуг.

Суд також зазначає, що за умовами Договору послуги надаються щомісячно, однак, матеріали справи не містять будь-яких повідомлень відповідача адресованих позивачу про порушення умов Договору та надання послуг неналежної якості та у менших обсягах під час фактичного надання послуг для можливості позивача вжити відповідних заходів реагування, з яких би можливо було встановити конкретні випадки порушенням позивачем умов Договору.

Водночас, згідно з договором про надання послуг важливим є не сам результат, а дії, які до нього призвели. З урахуванням наведених особливостей слід зазначити, що стаття 177 Цивільного кодексу України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт, при цьому її характерною особливістю, на відміну від результатів робіт, є те, що послуга споживається замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем. Тобто, характерною ознакою послуги є відсутність результату майнового характеру, невіддільність від джерела або від одержувача та синхронність надання й одержання послуги.

Таким чином, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження надання позивачем послуг неналежної якості та у менших об`ємах.

Отже, суд приходить до висновку, що послуги є такими, що надані позивачем та прийняті відповідачем без зауважень, а отже у період травень, червень 2019 року позивачем надано відповідачу послуги за Договором на загальну суму 29 090,90 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вказана норма передбачає як безпосереднє встановлення строку (терміну) виконання зобов`язання, так і визначення цього строку вказівкою на певну подію, яка неминуче має настати. В іншому випадку кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Водночас, сторонами у Договорі узгоджено обов`язок з оплати отриманих послуг за Договором відповідачем, проте не узгоджено строків його виконання, а відтак у даному випадку підлягають застосуванню приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Так, відповідно до ч. ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із Листом № 30 від 08.07.2019, який отриманий відповідачем 10.07.2019, у якому позивач вимагав сплатити заборгованість.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отримані послуги, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманих послуг у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 29 090,90 грн.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 29 090,90 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за Договором в частині оплати отриманих послуг, в свою чергу заперечення відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національного медичного університету імені О.О. Богомольця (01601, м. Київ, бульвар Шевченка, 13; ідентифікаційний код: 02010787) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Майстер» (01041, м. Київ, вулиця Іоанна Павла ІІ, 20; ідентифікаційний код: 38291318) заборгованість в розмірі 29 090 (двадцять дев`ять тисяч дев`яносто) грн 90 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 02.10.2019

Суддя О.А. Грєхова