РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2019Справа № 910/6047/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Неодім Захід»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «КЕС-УА Холдинг»
провизнання акту дійсним
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕС-УА Холдинг»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Неодім Захід»
простягнення 100 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом:Горбяк В.В.
від відповідача за первісним позовом:ОСОБА_1 .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Неодім Захід» (надалі - ТОВ «Неодім Захід») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕС-УА Холдинг» (надалі - ТОВ «КЕС-УА Холдинг») про визнання акту дійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нам думку позивача існують підстави для визнання в судовому порядку дійсним фінального акту до укладеного між позивачем та відповідачем договору підряду №37.LN від 22.03.2017, який мав бути підписаний після виконання позивачем як підрядником всього комплексу робіт за таким договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

14.06.2019 до канцелярії суду представником ТОВ «КЕС-УА Холдинг» подано зустрічну позовну заяву до ТОВ «Неодім Захід» про стягнення збитків у розмірі 100 000,00 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що у виконаних ТОВ «Неодім Захід» як підрядником згідно умов договору №37.LNвід 22.03.2017 роботах були виявлені недоліки, які таким підрядником усунуті не були, у зв`язку з чим ТОВ «КЕС-УА Холдинг» змушене було звернутися до послуг третьої особи, яка виконала роботи по усуненню дефектів, внаслідок чого ТОВ «КЕС-УА Холдинг» понесло збитки на суму 100 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ТОВ «КЕС-УА Холдинг», вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

У поданому до суду відзиві на первісний позов представник ТОВ «КЕС-УА Холдинг» проти задоволення позовних вимог заперечував повністю з огляду на те, що виконані позивачем роботи мали дефекти, які позивач відмовився усунути. Крім того, відповідач за первісним позовом вказував на неналежний спосіб захисту прав, з яким звернулося ТОВ «Неодім Захід» до суду.

ТОВ «Неодім Захід» у відзиві на зустрічний позов заперечував проти задоволення позовних вимог повністю, оскільки на його думку дефекти у виконаних ним підрядних роботах були відсутні, а зазначені у дефектному акті недоліки стали наслідком допущених порушень підрядною організацією, яка здійснювала подальшу обшивку рам інсталяцій підвісних унітазів, встановлених ТОВ «Неодім Захід».

15.07.2019 від представника позивача за первісним позовом до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог та зміну предмету позову, в якій позивач просив суд змінити первісні позовні вимоги та примусити ТОВ «КЕС-УА Холдинг» виконати обов`язок за договором підряду №37.LN від 22.03.2017 в натурі, а саме: підписати фінальний акт у відповідності до умов укладеного між відповідачем та позивачем договору підряду №37.LN від 22.03.2017.

Вказана заява не була прийнята судом до розгляду, а відтак суд продовжив розглядати первісний позов з редакцією позовних вимог, викладених в позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.09.2019.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним в судове з`явився, надав пояснення по суті спору, первісний позов підтримав та просив задовольнити, проти зустрічного заперечив.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті спору, проти первісного позову заперечив, зустрічний підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні 16.09.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2017 між ТОВ «КЕС-УА Холдинг» (генеральний підрядник) та ТОВ «Неодім Захід» (підрядник) був укладений договір підряду №37.LN (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого генеральний підрядник доручає, а підрядник зобов`язується за завданням генерального підрядника та згідно з будівельними нормами виконати на свій ризик, власними та залученими силами і своїми матеріально-технічними засобами комплекс будівельних робіт з влаштування систем внутрішнього водопостачання та каналізації виробничого корпусу та АПК (за виключенням приміщення кухні, зокрема В1, Т3, Т4, К1, К2 випуски К2-1, К2-3, К3) на об`єкті «Будівництво заводу кабельної продукції LEONI по вул. І.Шарлая в м. Коломия Івано-Франківської області», відповідно до умов цього договору, додатків та додаткових угод до нього, котрі являються невід`ємною частиною договору, ліквідувати недоробки та дефекти, що виявлені в ході виконання робіт, приймання робіт генеральним підрядником або протягом гарантійного строку та передати закінчені роботи генеральному підряднику, а генеральний підрядник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані роботи.

Згідно з п. 7.1 Договору роботи, виконані за цим договором, приймаються генеральним підрядником за актом приймання виконаних будівельних робіт, форма якого встановлена згідно додатку №3 до даного договору та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, форма якої встановлена згідно додатку №4 до даного договору. Дата підписання сторонами яких є датою передачі такого обсягу робіт (етапів робіт).

Пунктом 7.2.1 Договору передбачено, що після завершення виконання робіт (етапів робіт) підрядник повідомляє письмово генерального підрядника про готовність виконаних робіт до здачі та надає генеральному підряднику 3-ри примірники актів приймання виконаних будівельних робіт та два примірники довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат. Акти приймання виконаних будівельних робіт надаються підрядником для розгляду генеральному підряднику в строк не пізніше 20-го числа поточного місяця. подавати акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати підрядник має право лише один раз на календарний місяць та не пізніше 1-го місяця з дати їх фактичного виконання на об`єкті.

Відповідно до п. 7.5 Договору факт виконання робіт в повному обсязі підтверджується фінальним актом здачі-приймання всього обсягу виконаних підрядних робіт підписаним уповноваженими представниками обох сторін. Фінальний акт - акт, який сторони підписують після виконання підрядником всього комплексу робіт за цим договором. Фінальний акт надається по закінченню всіх етапів робіт, передбачених графіком робіт та підписання всіх актів приймання виконаних будівельних робіт і з урахуванням інших умов Договору. Даний акт підписується сторонами протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з моменту повного завершення виконання всіх робіт за договором, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт.

На виконання умов Договору, позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 2 626 132,86 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних будівельних робіт №1 за квітень 2017 року від 28.04.2017, №2 за червень 2017 року від 30.06.2017, №3 за червень 2017 року від 30.06.2017, №4 за липень 2017 року від 31.07.2017, №5 за серпень 2017 року від 31.08.2017, №6 за грудень 2017 року від 29.12.2017, №7 за грудень 2017 року від 29.12.2017 та №8 за липень 2018 року від 31.07.2018.

В свою чергу, відповідачем оплачено позивачу виконані на підставі договору роботи на загальну суму 2 573 610,20 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку відповідача.

Листом №276/18 від 20.09.2018 позивач направив відповідачу фінальний акт до Договору, який не підписаний з боку відповідача, у зв`язку з тим, що у виконаній роботі були виявлені недоліки про що ТОВ «КЕС-УА Холдинг» було складено дефектний акт від 30.08.2018, який направлено на адресу ТОВ «Неодім Захід» листом №578 від 18.09.2018.

У відповідь на лист №578 від 18.09.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №281/18 від 26.09.2018, в якому зазначив про виконання з його боку робіт відповідно до державно-будівельних норм, які прийняті відповідачем, а зазначені у дефектному акті недоліки виникли по причині неякісно виконаних робіт підрядною організацією, яка здійснювала подальшу обшивку рам інсталяцій підвісних унітазів, а саме: влаштування цементних стяжок та обшивання гіпсокартонними плитами.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання із прийняття виконаних на підставі Договору робіт, а саме: необґрунтованої відмови від підписання фінального акту виконання будівельних робіт, у зв`язку з чим позивач заявляє вимогу про визнання такого акту дійсним.

Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріалами справи підтверджується (акти приймання виконаних будівельних робіт №1 за квітень 2017 року від 28.04.2017, №2 за червень 2017 року від 30.06.2017, №3 за червень 2017 року від 30.06.2017, №4 за липень 2017 року від 31.07.2017, №5 за серпень 2017 року від 31.08.2017, №6 за грудень 2017 року від 29.12.2017, №7 за грудень 2017 року від 29.12.2017 та №8 за липень 2018 року від 31.07.2018) виконання позивачем та прийняття відповідачем робіт згідно Договору на загальну суму 2 626 132,86 грн.

В свою чергу, відповідачем сплачено позивачу за виконані на підставі Договору роботи 2 573 610,20 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку відповідача.

Разом з тим, відповідачем не підписано фінальний акт до Договору, який відповідно до п. 7.5 підтверджує факт виконання робіт в повному обсязі, з причин виявлення дефектів у виконаній позивачем роботі, про що 30.08.2018 складено відповідний дефектний акт.

Із змісту дефектного акту від 30.08.2018 вбачається, що комісія, в тому числі у складі представників позивача і відповідача, провела огляд комплексу сантехнічних та оздоблювальних робіт по монтажу інсталяцій (металевий каркас для монтажу чаші та унітазу) і чаші унітазу та її оздоблення об`єкту «Будівництво заводу кабельної продукції LEONI по вул. І.Шарлая в м. Коломия Івано-Франківської області», виявила, що рама інсталяції підвісного унітазу не належно закріплена до підлогової стяжки на 2 поверсі в осях 4-5 (А-Б) і рами інсталяції підвісних унітазів при сильному натиску рухаються в місцях кріплення з підлоговою стяжкою в осях 1-6 (А-Г), та прийняли рішення про виникнення даних недоліків в результаті неякісного монтажу рам інсталяції, що призвело до пошкодження оздоблення інсталяції.

При цьому, представник позивача зазначений дефектний акт не підписав, проте на ньому здійснив напис про те, що з рішенням комісії не погоджується, а рами інсталяції було належним чином закріплено в стіну та стяжку.

Отже, фактично між сторонами виник спір стосовно якості виконаної роботи, у зв`язку з чим відповідачем не підписано фінальний акт виконаних будівельних робіт та не сплачено 52 522,66 грн., а позивач, в свою чергу, просить встановити факт дійсності такого акту.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, до обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги входять, зокрема, факти, з яких вбачається, що відповідач вчинив дії, спрямовані на порушення інтересу позивача, на захист якого подано позов, або утверджують за собою право, яке належить позивачу тощо, тобто ті, які свідчать про те, що право (інтерес) позивача порушене або оспорюється. Зазначені обставини входять до підстав позову і підлягають дослідженню, оскільки, суд, приймаючи рішення, має встановити чи мають місце факти порушення чи оспорення суб`єктивного матеріального права чи інтересу, на захист якого подано позов.

У розумінні приписів ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 ЦК України, ст. 20 Господарського кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Господарський суд розглядає справи, пов`язані з вирішенням спору про право, та в силу положень ст. 238 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті приймає рішення, у мотивувальній частині якого вказує, зокрема, встановлені ним обставини справи.

Тобто, встановлені господарським судом факти мають бути викладені саме в мотивувальній частині рішення.

Чинним законодавством України не наведено чіткого визначення юридичних фактів, однак з практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції слідує, що юридичними фактами є передбачені законом конкретні обставини, які тягнуть правові наслідки у вигляді виникнення, зміни або припинення правовідносин.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про визнання дійсним фінального акту виконання будівельних робіт є фактично вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення, підлягає встановленню під час розгляду спору про стягнення грошових коштів за Договором та не може бути самостійним предметом спору, оскільки така вимога не призводить до поновлення порушених прав, а тому не може самостійно розглядатися в окремій справі.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22.02.2018 у справі № 910/14036/17.

Рішення суду є правозахисним актом, однак способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на зміст позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що фактично така вимога не відповідає встановленим законом способам захисту прав, а спрямована на встановлення судом певних юридичних фактів, що не віднесено до компетенції господарського суду, який, як орган державної влади, зобов`язаний діяти у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, заявлену позивачем вимогу до відповідача про визнання фінального акту будівельних робіт дійсним такою, що не призводять до поновлення права позивача, яке на його думку порушено.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, викладених у позові, та порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача, приймаючи до уваги обраний позивачем спосіб захисту, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «Неодім Захід» до ТОВ «КЕС-УА Холдинг» про визнання акту дійсним.

Стосовно зустрічних позовних вимог ТОВ «КЕС-УА Холдинг» суд відзначає наступне.

Як вказує позивач за зустрічним позовом, у зв`язку з виявленням недоліків у виконаній відповідачем на підставі Договору роботі, які так і не були усунуті підрядником самостійно, ТОВ «КЕС-УА Холдинг» вимушено було звернутись до третьої особи для усунення таких недоліків, що потягло за собою збитки у вигляді оплати за виконані роботи у розмірі 100 000,00 грн.

Так, п. 7.7 Договору передбачено, що виявлені недоліки в процесі приймання-передачі робіт в повному обсязі оформлюються дефектним актом, в якому визначені об`єми, порядок та строки усунення недоліків (дефектів). Якщо підрядник відмовляється підписати дефектний акт генеральний підрядник підписує дефектний акт в односторонньому порядку та надсилає його до виконання підряднику.

Відповідно до п. 7.8 Договору якщо підрядник не усуває недоліки у встановлені в дефектному акті строки, генеральний підрядник має право сунути недоліки своїми силами або із залученням третіх осіб за рахунок підрядника в порядку передбаченому п. 11.3 даного договору. Якщо виявлені недоліки не можуть бути усунені підрядником, генеральним підрядником або третьою особою, генеральний підрядник має право відмовитись від прийняття таких робіт або вимагати відповідного зниження договірної ціни чи компенсації збитків.

Пунктом 11.3 Договору визначено, що при не усуненні недоліків чи при відмові підрядника усунути недоліки, що виявлені протягом гарантійного строку, генеральний підрядник може залучити для цієї роботи інших виконавців з покриттям витрат генерального підрядника на оплату їх та послуг за рахунок підрядника. В разі залучення до виконання робіт третіх осіб, підрядник зобов`язаний сплатити генеральному суму коштів, витрачених генеральним підрядником на усунення недоліків власними силами та/або силами третіх осіб протягом 10 (десять) календарних днів з дня отримання обґрунтованої вимоги від генерального підрядника.

19.07.2017 між ТОВ «КЕС-УА Холдинг» (генеральний підрядник) та Фізичною особою-підприємцем Дячуком Володимиром Васильовичем (підрядник) було укладено договір підряду №144.LN, відповідно до п. 1.1 якого генеральний підрядник доручає, а підрядник зобов`язується за завданням генерального підрядника та згідно з будівельними нормами виконати на свій ризик, власними та залученими силами і своїми матеріально-технічними засобами комплекс оздоблювальних робіт на об`єкті «Будівництво заводу кабельної продукції LEONI по вул. І.Шарлая в м. Коломия Івано-Франківської області», відповідно до умов цього договору, додатків та додаткових угод до нього, котрі являються невід`ємною частиною договору, ліквідувати недоробки та дефекти, що виявлені в ході виконання робіт, приймання робіт генеральним підрядником або протягом гарантійного строку та передати закінчені роботи генеральному підряднику, а генеральний підрядник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані роботи.

12.10.2018 між ТОВ «КЕС-УА Холдинг» (генеральний підрядник) та Фізичною особою-підприємцем Дячуком Володимиром Васильовичем (підрядник) було укладено Додаткову угоду №5 до договору підряду №144.LN від 19.07.2017, відповідно до якої у зв`язку з необхідністю виконання комплексу робіт з усунення дефектів, виявлених у виконаних роботах ТОВ «Неодім Захід» () за договором підряду №37.LN від 22.03.2017 на об`єкті «Будівництво заводу кабельної продукції LEONI по вул. І.Шарлая в м. Коломия Івано-Франківської області» згідно дефектного акту від 30.08.2018, сторони домовились про венсення змін до договору підряду №144.LN від 19.07.2017, зокрема, доповнили Додатком №10 - «Договірна ціна на комплекс робіт по ремонту інсталяцій в сан. вузлах в АПК», в якому встановили ціну за комплекс робіт у розмірі 100 000,00 грн.

Як вбачається із акта приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року №7 від 19.11.2017, Фізичною особою-підприємцем Дячуком Володимиром Васильовичем виконано, а ТОВ «КЕС-УА Холдинг» прийнято комплекс робіт з усунення дефектів по ремонту інсталяцій в сан вузлах в АПК (з подальшим оздобленням пошкоджених стін), з урахуванням вартості матеріалів, на суму 100 000,00 грн.

ТОВ «КЕС-УА Холдинг» вказує на обов`язок ТОВ «Неодім Захід» відшкодувати витрати пов`язані з усунення дефектів у розмірі 100 000,00 грн.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода -наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом повинен довести протиправність дій відповідача і його вину, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та спричиненням шкоди.

В обґрунтування вимоги про відшкодування шкоди, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що виконані відповідачем на підставі Договору роботи були з недоліками, про що складено відповідний дефектний акт.

В той же час, відповідач за зустрічним позовом заперечує проти зазначених в дефектному акті недоліків та стверджує, що вони роботи були виконані належним чином, а зазначені у дефектному акті недоліки стали наслідком допущених порушень підрядною організацією, яка здійснювала подальшу обшивку рам інсталяцій підвісних унітазів, встановлених ТОВ «Неодім Захід».

При цьому, ані позивачем ані відповідачем не надано суду висновку експерта стосовно якості виконаної відповідачем за зустрічним позовом роботи, а також не заявлено клопотання про призначення судової експертизи судом для з`ясування даного питання.

Також, відсутні докази оплати виконаної третьою особою робіт, відтак відсутні належні докаи понесення збитків.

Суд відзначає, що позивачем за зустрічним позовом в матеріали справи не надано належних, достатніх та допустимих доказів в порядку статей 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували протиправність дій відповідача і його вину, а також понесення ТОВ «КЕС-УА Холдинг» реальних витрат на усунення недоліків виконаної відповідачем на підставі Договору роботи.

За таких обставин, підстави для покладення на відповідача за зустрічним позовом обов`язку з відшкодування витрат на усунення недоліків виконаної відповідачем на підставі Договору роботи відсутні, а відтак суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ТОВ «КЕС-УА Холдинг» до ТОВ «Неодім Захід» про стягнення 100 000,00 грн. повністю.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд первісного позову покладаються на ТОВ «Неодім Захід», а витрати по сплаті судового збору за розгляд зустрічного позову на ТОВ «КЕС-УА Холдинг».

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Неодім Захід» відмовити повністю.

2. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕС-УА Холдинг» відмовити повністю.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.09.2019.

Суддя В.П. Босий