ДОДАТКОВЕ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/551/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІФкомсервіс"

про стягнення заборгованості в сумі 439444 грн 45 к.

за участю:

від позивача: представник не з`явився,

від відповідача: представник не з`явився.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІФкомсервіс" про стягнення заборгованості в сумі 439444 грн 45 к.

Господарський суд Івано-Франківської області 25.09.2019 ухвалив рішення, яким позов Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" задоволив частково, ухвалив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІФкомсервіс" на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" - 318232 грн 82 к. основного боргу, 26026 грн 66 к. - 3% річних, 95184 грн 97 к. - інфляційних збитків та 6591 грн 67 к. - судового збору.

При ухвалені цього рішення суд не вирішив питання щодо судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У судовому засіданні 25.09.2019 до закінчення судових дебатів, представник позивача звернувся до суду із усною заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу та заявив що докази, які підтверджують розмір понесених судових витрат будуть надані ним протягом п`яти днів від дня винесення рішення.

27.09.2019 представник позивача надіслав суду клопотання в порядку статтей 126, 129 ГПК України про долучення документів на підтвердження понесених судових витрат.

Статтею 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

25.09.2019 суд призначив вирішення питання щодо судових витрат в частині витрат на правничу допомогу у справі № 909/756/19 до розгляду в судовому засіданні на 01.10.2019, про що сторони належним чином повідомленні.

Позиція позивача.

Позиція представника позивача викладена у клопотанні про відшкодування судових витрат, згідно якого представник просив стягнути з відповідача витрат на професійну правову допомогу у сумі 7000 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач не надав заперечень проти заяви.

Обставини справи, дослідження доказів.

31.07.2019 позивач (замовник) та адвокат Вацовська Марина Миколаївна, що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №001352 виданого Івано-Франківською обласною КДКА 31 серпня 2018 року (виконавець) уклали договір про надання правової допомоги №19-286.

Згідно акта виконаних робіт (наданих послуг), в якому зазначено перелік виконаних робіт на підставі договору, вартість яких становить 7000,00 грн.

На виконання умов договору, позивач 26.09.2019 перерахував адвокату Вацовській Марині Миколаївні кошти в сумі 7000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2183 від 29 вересня 2019.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Висновок суду.

Зважаючи на належну підготовку адвокатом документів для подання до суду та виклад правової позиції, присутність в судових засіданнях, а також підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідними документами та недоведення відповідачем неспівмірності витрат, суд дійшов висновку про винесення додаткового рішення у справі та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІФкомсервіс" 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІФкомсервіс", площа Міцкевича, 10, м. Івано-Франківськ, 76018 (код 36733578) на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул. Б.Хмельницького, буд.59-а, м. Івано-Франківськ, 76009 (код 03346058) - 7000 (сім тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строк, визначений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне додаткове рішення складено 01.10.2019

Суддя Т.В.Максимів