ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019м. ДніпроСправа № 904/3009/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ТЕХНОЛОГІЙ", м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ ДЖІ КРІСПС Продакшн", м.Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 83 960,82 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ТЕХНОЛОГІЙ" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ ДЖІ КРІСПС Продакшн" і просить суд стягнути 63 650,00 грн. - боргу, пені за період з 16.05.2018р. по 16.11.2018р. в сумі 12 010,45 грн., 3% річних за період з 16.05.2018р. по 01.07.2019р. в сумі 2 215,38 грн. інфляційні витрати за період з 16.05.2018р. по 01.07.2019р. в сумі 6 084,99 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором поставки №01/11/17 від 01.11.2017р. в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що поставка товару здійснена Позивачем 15.12.2017р. і термін оплати цього товару відповідно до умов Договору (150 календарних днів) сплинув 15.05.2018р.

При нарахуванні пені на суму боргу Позивачем не були враховані положення ст.258 Цивільного кодексу України. Позовна давність для нарахування пені за накладною від 15.12.2017р. сплинула 16.05.2019р. і тому Відповідач вважає, що пеня Позивачем нарахована безпідставно.

При розрахунку інфляційних витрат за період з 09.10.2018р. по 01.07.2019р. Позивачем не врахована дефляція, яка мала місце в липні 2018р.

Крім того, Відповідач зазначає, що Позивачем не були додані до товару два документи, що є обов`язковими при передачі товару: товарно-транспортну накладну та рахунок на оплату.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ТЕХНОЛОГІЙ" (далі-Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ ДЖІ КРІСПС Продакшн" (далі-Відповідач, Покупець) укладено Договір поставки №01/11/17 (а.с.11-16).

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов`язується в порядку та строки, встановлені цим договором, передати товар у власність Покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених в даному Договорі.

Кількість, найменування, асортимент та ціна товару, що постачається, вказується в специфікації (додатку №1, який є невід`ємною частиною даного договору), погодженій сторонами, та накладних на товар.(пункт 1.2 Договору).

В п.1.3. Договору, ціна товару встановлюється в специфікаціях та накладних на товар. Ціна товару не може бути змінена Постачальником в односторонньому порядку. Нова ціна застосовується до поставок, які здійснюються після дати підписання Сторонами нової Специфікації.

Згідно з п.1.4. Договору, загальна вартість товару, який поставляється за даним Договором, визначається шляхом підсумовування вартості товару, вказаної у всіх накладних на товар, по яких було передано постачальником покупцю протягом строку дії даного договору та які є невід`ємною частиною даного Договору.

Пунктом 2.2. Договору, визначено, що оплата за даним Договором здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу, яка складає 150 календарних днів з моменту поставки партії товару, на підставі виставлених постачальником рахунків, за умови передачі Постачальником Покупцю всіх документів, передбачених даним Договором. Поставка Товару та відстрочка платежу не є комерційним кредитом.

Відповідно до п.2.2.1. Договору, в редакції протоколу узгодження розбіжностей (а.с.19), У випадку коли на момент здійснення сплати, курс долара США встановленій Міжбанківською валютною біржею України на момент закриття торгів у день, що передує дню сплати за товар змінюється більш чім на 3 (три) відсотка у порівнянні з курсом долара США встановлений Міжбанківською валютою біржею України на момент закриття торгів у день, що передує відправлення Товару (дати накладній на Товар), то ціна на товар, підлягає коригуванню за наступною формулою:

Ціyа товару = Ціна товару на дату поставки товару X курс долара США , встановленого Міжбанківською валютною біржею України на момент закриття торгів у день, що передує дню сплати за товар/ курс долара США встановлений Міжбанківською валютною біржею України на момент закриття торгів у день, що передує відправлення Товару (дати накладній на Товар). Курс долара США за даними міжбанківській валютній біржі України визначається па сайті інтернет: http://minfin.com.ua/currency/mb.

Пунктом 2.8. Договору, визначено, що звірка розрахунків за товар здійснюється Покупцем щомісяця до 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем. Акт звірки взаємних розрахунків направляється Покупцем на підпис Постачальнику. В строк до 15 числа того ж місяця Постачальник зобов`язаний повернути підписаний акт звірки взаєморозрахунків Покупцю або, при наявності заперечень, в той же строк направити Покупцю зустрічний Акт звірки взаєморозрахунків або свого уповноваженого представника зі всіма необхідними бухгалтерськими документами для підтвердження розрахунків.

Згідно з п.10.1. Договору, даний договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками та діє до 31.12.18 року включно. При цьому закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за Договором, а також від відповідальності за невиконання цих зобов`язань.

17.11.2017р. на адресу Позивача надійшла Заявка №1 від 17.11.2017р. та Специфікація від 17.11.2017р. в яких сторони погодили всі суттєві умови поставки товару: найменування, кількість, ціну, вартість товару, строк поставки (а.с. 28,29).

На виконання умов Договору та заявки Відповідача, Позивач поставив Відповідачу товар смакоароматичну добавку ВАД «Паприка» в обсязі 500 кг на загальну суму 68 650,00 грн.

Поставка відбулась за участю перевізника ТОВ «Нова пошта». Факт поставки підтверджується видатковою накладною №529 від 15.12.2017р., яка підписана Відповідачем без будь-яких зауважень та експрес-накладною №6081 від 15.12.2017р., яка оформлена перевізником ТОВ «Нова пошта».

Позивач зазначає, що Відповідач мав оплатити вартість поставленого йому товару 15.05.2018р. (останній день відстрочки 14.12.2018р.).

Відповідач оплатив поставлений йому товар несвоєчасно і лише частково згідно платіжного документа №29 від 08.10.2018р. Відповідачем було сплачено 5 000,00грн.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 63 650,00 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.2. Договору поставки, строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 63 650,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6.2. Договору, у випадку несвоєчасної оплати Покупцем вартості отриманого від Постачальника товару, Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від вартості неоплаченого чи несвоєчасно оплаченого товару, за кожний день прострочки.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 12 010,45 грн. за період з 16.05.2018р. по 16.11.2018р.

Як вказувалось вище, 23.08.2019 року Відповідач направив на адресу суду відзив в якому вказує на те, що при нарахуванні пені на суму боргу Позивачем не були враховані положення ст.258 Цивільного кодексу України. Позовна давність для нарахування пені за накладною від 15.12.2017р. сплинула 16.05.2019р. і тому Відповідач вважає, що пеня Позивачем нарахована безпідставно і задоволенню відповідно не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з пп. 1 п. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою Сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Господарський суд вважає за можливе частково задовольнити заяву Відповідача про застосування позовної давності до суми пені в розмірі 12 010,45 грн. з огляду на наступне.

Позовна заява, згідно відмітки поштової установи подана Позивачем 12.07.2019 року, тобто частково поза межами спеціальної позовної давності відносно розрахованої Позивачем суми пені, так як остання повинна була бути розрахована з 13.07.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановленою, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем не наведено суду обґрунтованих підстав, із яких можна вважати поважними причини часткового пропуску ним строку позовної давності для пред`явлення позову в частині стягнення пені за період з 16.05.2018 - 12.07.2018 р.р.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені, який не входить в межі строку спеціальної позовної давності, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені підлягають задоволенню частково з стягненням з останнього пені у розмірі 8 301,47 грн. В решті позовних вимог в цій частині відмовити.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем останньому нараховано 3% річних у розмірі 2 215,38грн. за період з 16.05.2018р. по 01.07.2019р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних у сумі 2 215,38грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також Позивачем останньому нараховано інфляційні витрати у розмірі 6 084,99грн. за період з 16.05.2018р. по 01.07.2019р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних витрат, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних витрат за період з 16.05.2018 08.10.2018 рік у сумі 814,67 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню, а за період з 09.10.2018 01.07.2019 рік частково в сумі 4 925,72 грн., так як Позивачем за вказаний період не взято до уваги дефляцію у розмірі 99,5% у червні 2019 року.

Таким чином, позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних витрат у розмірі 6 084,99грн. за період з 16.05.2018р. по 01.07.2019р. підлягають задоволенню частково з стягненням з Відповідача загальної суми інфляційних витрат за вказаний вище період у розмірі 5 740,39 грн. В решті позовних вимог в цій частині відмовити.

Суд не бере до уваги твердження Відповідача про те, що при розрахунку інфляційних витрат за період з 09.10.2018р. по 01.07.2019р. Позивачем не врахована дефляція, яка мала місце в липні 2018р., так як липень 2018р. не входить в вказаний Позивачем період (з 09.10.2018р. по 01.07.2019р.)

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково з стягненням з Відповідача на користь Позивача 63 650,00 грн. - боргу, пені за період з 13.07.2018р. по 16.11.2018р. в сумі 8 301,45 грн., 3% річних за період з 16.05.2018р. по 01.07.2019р. в сумі 2 215,38 грн. інфляційні витрати за період з 16.05.2018р. по 01.07.2019р. в сумі 5 740,39 грн.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволенних позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.193, 216, 217, 230, 265 Господарського Кодексу України, ст. ст. 509, 525-526, 530, 549, 610- 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ПІ ДЖІ КРІСПС Продакшн", (50002, м.Дніпро, вул.Курсантська, буд.26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ТЕХНОЛОГІЙ", (61003, м.Харків, майдан Конституції, 14, офіс 2, ) 63 650,00 грн. - боргу, пені за період з 13.07.2018р. по 16.11.2018р. в сумі 8 301,45 грн., 3% річних за період з 16.05.2018р. по 01.07.2019р. в сумі 2 215,38 грн. інфляційні витрати за період з 16.05.2018р. по 01.07.2019р. в сумі 5 740,39 грн. та судовий збір у розмірі 1 828,25 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

25.09.2019р.

Повне рішення складено 25.09.2019