СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Справа № 905/1000/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Фісінчук С.О., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 28.02.2018 серії ЗП №1596) - за довіреністю від 16.01.2019 №12-юр (повноваження представника позивача у залі судового засідання Донецького апеляційного суду перевірені старшим судовим розпорядником Остапенко Є.О.);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м.Маріуполь, Донецька область,

на рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2019 (суддя Фурсова С.М.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Донецької області в м. Харкові о 13 год. 15хв., повний текст якого складений 09.08.2019,

у справі 905/1000/19,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАЗ», м.Маріуполь, Донецька область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство Азовінтекс , м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 117775,83грн,

ВСТАНОВИЛА:

01.06.2019 ТОВ «МАРГАЗ» звернулось до Господарського суду Донецької області із позовом до ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» про стягнення заборгованості за договором поставки від 19.09.2012 №522/2012-502 у розмірі 117775,83грн (а.с. 4-56).

Рішенням Господарського суду Донецької області позовні вимоги задоволено; стягнуто з ТОВ Проектно-будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС на користь ТОВ МАРГАЗ 117775,83 грн заборгованості та 1921,00грн судового збору (а.с.109-113).

Рішення місцевого господарського суду із посиланням на ст. ст. 193, 202, 203, 264-271 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 256, 257, 260, 264-271, 509, 525, 526, 530, 598, 599, 601, 655, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мотивоване доведеністю матеріалами справи факту порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу від 19.09.2012 №522/2012-502 та факту наявності заборгованості у відповідача перед позивачем у розмірі 117775,83грн за поставлений товар. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що наявні в матеріалах справи акти зарахування зустрічних однорідних вимог є підтвердженням дій відповідача, що свідчать про визнання ним боргу, а відтак про переривання строку позовної давності.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС із рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 28.08.2019 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2019 у справі №905/1000/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що акти заліку зустрічних однорідних вимог не свідчать про визнання заявленої ТОВ «Маргаз» заборгованості, оскільки стосуються лише визнання заборгованості, вказаної у цих актах, а саме: 17629,53грн та 15288,65грн. Крім того, вказує на те, що надана позивачем копія акту звірки за договором від 19.09.2012 №522/2012-502 не містить підпису уповноваженої особи відповідача та його печатки, а також позивачем не доведено направлення цього акту скаржнику. У зв`язку з цим скаржник вважає, що цей акт не свідчить про визнання відповідачем жодної заборгованості та не є підставою для переривання строку позовної давності. На думку скаржника, акт заліку зустрічних однорідних вимог фіксує лише стан розрахунків між сторонами, а отже його підписання не можна вважати вчиненням дій, спрямованих на визнання особою боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу від 21.09.2019 позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. При цьому зазначає, що законодавством не передбачено вичерпного переліку дій особи, що свідчать про визнання особою свого боргу, а тому такою дією, на думку скаржника, може бути, у тому числі і підписання особою акту зарахування зустрічних однорідних вимог. Також вказує на те, що позивач у позові, як на доказ переривання строку позовної давності, посилався саме на акти зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.05.2016 та від 17.06.2016, які за своєю правовою природою є первинним документом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 у даній справі задоволено заяву ТОВ «Маргаз» про участь його представника у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №905/1000/19, яке відбудеться 01.10.2019 о 15год.15хв., у залі судового засідання №105, в режимі відеоконференції (а.с.177,178).

Судове засідання, 01.10.2019, з розгляду апеляційної скарги ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» у даній справі відбулося за участю представника позивача в режимі відеоконференції, який заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка сторін не була визнана судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

19.09.2012 між ТОВ «МАРГАЗ» (продавцем) та ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» (покупцем) укладений договір купівлі-продажу №522/2012-502, п.1.1 якого встановлено, що продавець зобов`язався продати, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити на умовах цього договору нафтопродукти для заправки автотранспортними засобами (товар), в кількості згідно із заявками покупця (а.с.94-96).

Відповідно до п.3.3 цього договору приймання товару дрібнооптовими партіями здійснюється на підставі підписаної сторонами специфікації, видаткової накладної та виставленого рахунка-фактури.

Згідно п.п. 3.6.,3.7 цього договору у випадку отримання 100% передоплати за товар, згідно підписаної сторонами специфікації, ціна на товар залишається незмінною на весь обсяг товару, зазначений у даній специфікації. У випадку відсутності 100% передоплати за товар, товар відвантажується за цінами, визначеними на момент відвантаження товару. Оплата за отриманий товар здійснюється протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку-фактури за відвантажений товар.

За умовами п.3.9.2 цього договору в момент отримання покупцем товару, продавець зобов`язаний видати покупцеві рахунок на суму отриманого товару, у відповідності з його кількістю, якістю та ціною.

Відповідно до п.3.10.1 цього договору покупець зобов`язаний за цим договором своєчасно, згідно п.п.3.6, 3.7 даного договору, проводити оплату отриманого товару.

Відповідно до п.4.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013.

31.12.2013 між сторонами спору укладена додаткова угода №1 до договору купівлі-продажу від 19.09.2012 №522/2012-502, у п.1 якої сторони дійшли взаємної згоди продовжити строк дії договору та викласти розділ 5 в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Цей договір вважається продовженим на один рік, якщо жодна зі сторін письмово не повідомила другу сторону про закінчення дії договору за 10 календарних днів до передбачуваної дати його закінчення» (а.с.97).

На виконання умов договору поставки від 19.09.2012 №522/2012-502 ТОВ «МАРГАЗ» поставило ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» товар (дизельне пальне) на суму 238158,60грн, що підтверджується видатковою накладною від 30.09.2015 №1328, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками товариств (а.с.45).

22.02.2016 позивач надіслав на адресу відповідача претензію, в якій просив здійснити оплату заборгованості за відвантажений товар згідно накладної від 30.09.2015 №1328 за договором купівлі-продажу від 19.12.2012 №522/2012-502 у сумі 150694,01грн (а.с.46).

31.05.2016 між сторонами спору складений акт зарахування зустрічних однорідних вимог, в якому зазначено, що ТОВ «МАРГАЗ» має заборгованість перед ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» за: послуги техніки (дог. №522/2016-6 ТУ від 14.04.2016) - 5101,53грн; отриманий бетон (дог. №522/2016-6 від 14.04.2016 12528,00грн), разом 17629,53грн. ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» має заборгованість перед ТОВ «МАРГАЗ» за отриманий товар (паливо) (дог. №522/2012-502 від 19.09.2012) 17629,53грн (частково від суми 150694,01грн), разом 17629,53грн.

Пунктом 3 цього акту встановлено, що на підставі статті 203 ГК України, а також статті 601 ЦК України, ТОВ «МАРГАЗ» та ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» виконують залік зустрічних однорідних вимог на суму 17629,53грн:

- погашається заборгованість ТОВ «МАРГАЗ» перед ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» за послуги техніки та отриманий бетон на суму 17629,53грн;

- погашається заборгованість ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» перед ТОВ «МАРГАЗ» за отриманий товар на суму 17629,53грн (а.с.47).

17.06.2016 між сторонами спору складений акт зарахування зустрічних однорідних вимог, в якому зазначено, що ТОВ «МАРГАЗ» має заборгованість перед ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» за: послуги техніки (дог. №522/2016-6 ТУ від 14.04.2016) - 5159,15грн; отриманий бетон (дог. №522/2016-6 від 14.04.2016 10129,50грн), разом 15288,65грн. ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» має заборгованість перед ТОВ «МАРГАЗ» за отриманий товар (паливо) (дог. №522/2012-502 від 19.09.2012) 15288,65грн (частково від суми 133064,48грн), разом 17629,53грн.

Пунктом 3 цього акту встановлено, що на підставі статті 203 ГК України, а також статті 601 ЦК України, ТОВ «МАРГАЗ» та ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» виконують залік зустрічних однорідних вимог на суму 15288,65грн:

- погашається заборгованість ТОВ «МАРГАЗ» перед ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» за послуги техніки та отриманий бетон на суму 15288,65грн;

- погашається заборгованість ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» перед ТОВ «МАРГАЗ» за отриманий товар на суму 15288,65грн (а.с.48).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, акти зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.05.2016 та від 17.06.2016 підписані зі сторони позивача генеральним директором та головним бухгалтером, зі сторони відповідача директором по економіці та головним бухгалтером. Підписи сторін скріплені печатками підприємств (а.с.47,48).

28.11.2016 позивачем надісланий відповідачеві лист, в якому зазначено, що станом на 29.11.2016 у ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» наявна дебіторська заборгованість в сумі 199849,61грн, а саме: за договором від 19.09.2012 №522/2012-502 117775,83грн; за договором від 10.12.2012 №248 82073,78грн. Також позивач просить сплатити заборгованість та повернути підписані екземпляри актів звірки (а.с.49).

Одночасно з претензією направлено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.04.2015 по 28.11.2016 станом на 28.11.2016 та рахунок від 28.11.2016 №4208 на оплату за договором купівлі-продажу від 19.09.2012 №522/2012-502 на суму 117775,83грн (а.с.51-54).

01.12.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив у термін до 12.12.2016 здійснити оплату суми боргу за договором №522/2012-502 в розмірі 117775,83грн (а.с.55).

15.05.2019 ТОВ «МАРГАЗ» повторно звернулось до ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» з вимогою здійснити оплату за товар (паливо), спожитого за договором від 19.09.2012 №522/2012-502 у розмірі 117775,83грн (а.с.56).

У зв`язку з невиконанням ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» вимог ТОВ «МАРГАЗ» 01.06.2019 останнє звернулось до господарського суду Донецької області з відповідним позовом (а.с.4-7).

У відзиві на позовну заяву від 20.06.2019 №522/2/5 відповідач просить застосувати до заявлених позивачем вимог приписів статті 257 ЦК України, оскільки ТОВ «МАРГАЗ» пропущений трирічний строк позовної давності. При цьому вказує на те, що надана позивачем копія акту звірки за договором від 19.09.2012 №522/2012-502 не містить підпису уповноваженої особи відповідача та його печатки, а лише підпис посадової особи ТОВ «МАРГАЗ», скріплений печаткою товариства. Відтак зазначений акт звірки не має юридичної сили та не свідчить про визнання відповідачем жодної заборгованості, а отже не є підставою переривання позовної давності (а.с.61,62).

01.08.2019 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище (а.с.109-113).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2019 у справі №905/1000/19 виключно у межах доводів та вимог апеляційної ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС», а саме: підстав застосування по спірних правовідносин позовної давності.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором поставки від 19.09.2012 №№522/2012-502.

Спірні правовідносини сторін виникли у зв`язку з простроченням строку поставки товару і регулюються нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Підпунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України визначено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у замовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 2,5 статті 267 ГК України встановлено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством. У договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем.

Згідно із частиною 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до п.3.3 договору купівлі-продажу від 19.09.2012 №522/2012-502 приймання товару дрібнооптовими партіями здійснюється на підставі підписаної сторонами специфікації, видаткової накладної та виставленого рахунку-фактури.

На підтвердження факту поставки товару відповідачеві позивач надав належним чином засвідчену копію видаткової накладної від 30.09.2015 №1328 на суму 238158,60грн.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до п.3.7 договору купівлі-продажу від 19.09.2012 №522/2012-502 оплата за отриманий товар здійснюється протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку-фактури за відвантажений товар.

Враховуючи факт поставки товару ТОВ «МАРГАЗ», що підтверджується матеріалами справи, та нездійснення відповідачем оплати за одержаний товар у повному обсязі, у строк, визначений договором у нього утворився борг у сумі 117775,83грн, що не заперечується відповідачем.

Щодо заявленого клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем в апеляційній скарзі, ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» прострочило виконання своїх зобов`язань з оплати товару за договором купівлі-продажу від 19.09.2012 №522/2012-502, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність порушеного права позивача.

Згідно з частинами 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 цього Кодексу).

Відповідно до частин 1, 3 статті 264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Так, правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо ними подано докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 у справі №903/849/17, від 21.10.2018 у справі №922/4099/17.

При дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2016 між сторонами спору складений акт зарахування зустрічних однорідних вимог, в якому сторони встановили, що ТОВ «МАРГАЗ» має заборгованість перед ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» за: послуги техніки (дог. №522/2016-6 ТУ від 14.04.2016) - 5101,53грн; отриманий бетон (дог. №522/2016-6 від 14.04.2016 12528,00грн), разом 17629,53грн. ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» має заборгованість перед ТОВ «МАРГАЗ» за отриманий товар (паливо) (дог. №522/2012-502 від 19.09.2012) 17629,53грн (частково від суми 150694,01грн), разом 17629,53грн.

Пунктом 3 цього акту встановлено, що на підставі статті 203 ГК України, а також статті 601 ЦК України, ТОВ «МАРГАЗ» та ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» виконують залік зустрічних однорідних вимог на суму 17629,53грн:

- погашається заборгованість ТОВ «МАРГАЗ» перед ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» за послуги техніки та отриманий бетон на суму 17629,53грн;

-погашається заборгованість ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» перед ТОВ «МАРГАЗ» за отриманий товар на суму 17629,53грн (а.с.47).

17.06.2016 між сторонами спору складений акт зарахування зустрічних однорідних вимог, в якому зазначено, що ТОВ «МАРГАЗ» має заборгованість перед ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» за: послуги техніки (дог. №522/2016-6 ТУ від 14.04.2016) - 5159,15грн; отриманий бетон (дог. №522/2016-6 від 14.04.2016 10129,50,00грн), разом 15288,65грн ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» має заборгованість перед ТОВ «МАРГАЗ» за отриманий товар (паливо) (дог. №522/2012-502 від 19.09.2012) 15288,65грн (частково від суми 133064,48грн), разом 17629,53грн.

Пунктом 3 цього акту встановлено, що на підставі статті 203 ГК України, а також статті 601 ЦК України, ТОВ «МАРГАЗ» та ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» виконують залік зустрічних однорідних вимог на суму 15288,65грн:

- погашається заборгованість ТОВ «МАРГАЗ» перед ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» за послуги техніки та отриманий бетон на суму 15288,65грн;

- погашається заборгованість ТОВ «Проектно - будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» перед ТОВ «МАРГАЗ» за отриманий товар на суму 15288,65грн (а.с.48).

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги за загальним правилом є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін.

Натомість, зарахування зустрічних однорідних вимог у цій справі сторони оформили шляхом укладання двосторонніх правочинів, які підписані уповноваженими представниками сторін спору та скріплені печатками товариств.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку позивача перед відповідачем, так і обов`язку відповідача перед позивачем з моменту підписання сторонами заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, що свідчить про визнання сторонами тих вимог, які визначені сторонами у цих заявах.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як двосторонього правочину, укладеного між сторонами спору, є волевиявленням суб`єктів правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанцій правомірно встановив, що відповідач вчинив дії, які свідчать про визнання ним боргу за основним зобов`язанням, а саме: визнав борг за договором від 19.09.2012 №522/2012-502 шляхом укладання 31.05.2016 акту зарахування зустрічних однорідних на суму 17629,53грн, в якому визнав борг у сумі 150694,01грн, та акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.06.2016, в якому визнав борг за договором від 19.09.2012 №522/2012-502 у сумі 133064,48грн, тобто на суму, яка зменшилася на 17629,53грн від вимог, визнаних за попереднім актом від 21.05.2016, що у розумінні статті 264 Цивільного кодексу України є діями, що свідчать про визнання відповідачем наявності свого боргу, та, є належними доказами у справі. Підписання відповідачем актів заліку зустрічних однорідних вимог, у яких зазначено розмір заборгованості відповідача перед позивачем із визначенням дати та номера договору, свідчить про визнання ним такого боргу за цим договором.

Таким чином, зважаючи на те, що поставка товару за договором купівлі-продажу 19.09.2012 №522/2012-502 здійснена відповідачеві від 30.09.2015 на суму 238158,60грн, що підтверджується видатковою накладною від 30.09.2015 №1328, строк позовної давності з урахуванням статті 264ЦК України мав сплити 30.09.2018, однак був перерваний шляхом визнання відповідачем боргу у сумі 150694,01грн 31.05.2016 та в подальшому 17.06.2016 в сумі 133064,48грн, а отже станом на момент звернення позивача з позовом, 01.06.2019, загальний строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, не сплив.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводом відповідача про те, що акт звірки взаєморозрахунків, який наявний в матеріалах справи (а.с.50), не свідчить про визнання боргу відповідачем та про переривання позовної давності у спірних правовідносинах, оскільки він не підписаний уповноваженою особою відповідача спору. Однак, підставою для переривання позовної давності судом першої інстанції визнані акти зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.05.2016 та від 17.06.2016, а не акт звірки взаєморозрахунків, на який посилається скаржник в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.91 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство Азовінтекс не підлягає до задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2019 у справі №905/1000/19 з урахуванням меж його перегляду, визначених частиною 1 статті 269 ГПК України, слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство Азовінтекс залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Донецької області від 01.08.2019 у справі №905/1000/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 03.09.2019.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя І.А. Шутенко