РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2019Справа № 910/9446/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД"

про стягнення 85 932,25 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтелком" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" про стягнення 85 932,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань із оплати поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтелком" за Договором №18/І-ДОПЗУ/2018 від 20.09.2018 товару, у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" виникла заборгованість у розмірі 38 000,00 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" своїх грошових зобов`язань Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтелком" просить суд стягнути з відповідача нараховану за період з 12.11.2018 по 15.07.2019 пеню у розмірі 47 932,25 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.07.2019 (після усунення позивачем недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою від 18.07.2019) відкрито провадження у справі №910/9446/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

Про розгляд господарським судом міста Києва справи №910/9446/19 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (02090, м. Київ, вул. Сосюри, буд. 7, офіс 304), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №758, з якого вбачається, що ухвала суду від 02.08.2019 була отримана відповідачем 05.08.2019.

27.08.2019 до господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання в якому він повідомив суд, що сума основного боргу була частково сплачена відповідачем, а саме у розмірі 15 000,00 грн.

Справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

20.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтелком" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" (покупець) укладено Договір №18/І-ДОПЗУ/2018 (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність відповідача товар, а відповідач прийняти товар та своєчасно оплатити товар в кількості та за ціною вказаною в додатках (прайс-листах, специфікаціях або накладних).

Відповідно до п. 2.4 Договору сторони домовились, що перехід права власності на товар, здійснюється під час отримання товару покупцем і підписанням супровідних документів, зокрема накладних, товарно-транспортних накладних, актів приймання-передачі та інших документів складених та завірених Компанією.

Пунктом 2.3 Додаткової Угоди № 1 до Договору №18/І-ДОПЗУ/2018 від 20.09.2018 передбачено відстрочення платежу за товар на 45 календарних днів від дати відвантаження.

Пунктом 4.1.4 Договору встановлено, що постачальник має право нараховувати покупцю неустойку, пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суму заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 11.5 Договору визначено, що на стягнення неустойки за цим договором, встановлюється трирічний строк позивної давності. Нарахування та стягнення неустойки відбувається в межах строку позивної давності, встановленого цим пунктом Договору.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 (п. 10.1 Договору).

На виконання своїх зобов`язань за Договором позивачем було поставлено відповідачу товар загальною вартістю 714 849,84 грн., що підтверджується видатковою накладною №70 від 27.09.2018.

Відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 676 849,84 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №30 від 13.12.2018 на суму 152 849,84 грн., №42 від 22.12.2018 на суму 95 000,00 грн., №4697 від 08.01.2019 на суму 150 000,00 грн., №48 від 11.01.2019 на суму 70 000,00 грн., №53 від 15.01.2019 на суму 70 000,00 грн., №4998 від 24.01.2019 на суму 90 000,00 грн., №6147 від 20.03.2019 на суму 20 000,00 грн., №6528 від 11.04.2019 на суму 20 000,00 грн., №7456 від 19.06.2019 на суму 1 000,00 грн., №7460 від 20.06.2019 на суму 1 000,00 грн., №7498 від 21.06.19 на суму 1 000,00 грн., №7458 від 24.06.19 на суму 1 000,00 грн., №7655 від 04.07.2019 на суму 5 000,00 грн.

Крім того, позивачем повідомлено що відповідачем було сплачено кошти 15.07.2019 у розмірі 5 000,00 грн., 26.07.2019 на суму 5 000,00 грн.,02.08.2019 на суму 5 000,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що ним було належно виконано свої зобов`язання за Договором з поставки відповідачу товару загальною вартістю 714 849,84 грн., а відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтелком" у розмірі 38 000,00 грн. Крім того позивач вказує на наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" пені у розмірі 47 932,25 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи видаткової накладної №70 від 27.09.2018 позивач поставив відповідачу товар на суму 714 849,84 грн.

Вказана видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб позивача і відповідача.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 2.3 Додаткової Угоди № 1 до Договору №18/І-ДОПЗУ/2018 від 20.09.2018 передбачено відстрочення платежу за товар на 45 календарних днів від дати відвантаження.

Таким чином оплата поставленого товару повинна була бути здійснена до 12.11.2018, оскільки останній день виконання грошового зобов`язання (11.11.2018) припадає на вихідний день - неділю, а тому згідно ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на перший робочий день.

З матеріалів справи вбачається, що в якості оплати поставленого товару відповідачем було сплачено 691 849,84 грн.

При цьому, як вказує позивач 15 000,00 грн. було сплачено відповідачем після звернення з позовом до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 15 000,00 грн. припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом, то суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в такій частині.

Таким чином, на момент вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем за спірною поставкою становить 23 000,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача простроченого грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 23 000,00 грн. за поставлений згідно Договору товар, яка не спростована відповідачем і доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 23 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 47 932,25 грн., нараховану за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті поставленого згідно Договору товару у загальний період з 12.11.2018 по 15.07.2019, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом та договором відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки (пені).

Пунктом 4.1.4 Договору встановлено, що постачальник має право нараховувати покупцю неустойку, пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суму заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 11.5 Договору визначено, що на стягнення неустойки за цим договором, встановлюється трирічний строк позивної давності. Нарахування та стягнення неустойки відбувається в межах строку позивної давності, встановленого цим пунктом Договору.

Суд здійснює перерахунок заявленої до стягнення пені з урахуванням дня, з якого відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання (13.11.2018), визначеного позивачем в позові загального періоду нарахування пені та дат здійснення відповідачем часткових оплат (в т.ч. у розмірі 5 000,00 грн., сплачених 15.07.2019, що не було враховано позивачем при розрахунку).

За перерахунком суду розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача за прострочення виконання спірного грошового зобов`язання становить 47 402,89 грн.

В іншій частині заявлена до стягнення пеня (у розмірі 529,36 грн.) обрахована позивачем невірно (без врахування дати, з якої відповідач є таким, що прострочив, та здійсненого 15.07.2019 платежу), а тому правові підстави для стягнення її з відповідача відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" підлягають частковому задоволенню із стягненням з останнього суми основного боргу у розмірі 23 000,00 грн. та пені у розмірі 47 402,89 грн.

В іншій частині провадження у справі підлягає закриттю щодо вимог про стягнення основної суми боргу у розмірі 15 000,00 грн., а в частині вимог про стягнення пені у розмірі 529,36 грн. слід відмовити з наведених підстав.

Частиною 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача щодо неоплати товару, поставленого позивачем за Договором, судовий збір в частині позовних вимог, щодо яких суд дійшов висновку закрити провадження у справі (сума основного боргу у розмірі 15 000,00 грн.) покладається на відповідача.

В іншій частині позовних вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову. При цьому, суд враховує, що даний позов направлено до суду поштою 15.07.2019, а тому при його підготовці позивач обґрунтовано не міг перебачити здійснення відповідачем часткового погашення боргу у розмірі 5 000,00 грн. в цей день, що вплинуло на розрахунок пені, а тому судовий збір в цій частині також підлягає покладенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ст. 231, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелком" задовольнити частково.

2. Закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" суми основного боргу у розмірі 15 000,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" (02090, м. Київ, вул. Сосюри, буд. 7, офіс 304; ідентифікаційний код 41844761) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелком" (76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Микитинецька, буд. 7А; ідентифікаційний код 31789338) основний борг у розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) грн. 00 коп., пеню у розмірі 47 402 (сорок сім тисяч чотириста дві) грн. 89 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 ( одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко