ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/7469/14

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів Дарміна М.О., Кощеєва І.М.

Секретар судового засідання Грачов А.С.

Представники сторін:

від Дніпропетровської міської ради: Камишникова Ю.М., довіреність №7/10-3752 від 21.12.2018 р., представник;

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача: представник не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2014 року у справі № 904/4769/14 ( суддя Соловйова А.Є.)

за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк", м. Дніпро

до КЖЕП "Південне" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до КЖЕП "Південне" Дніпропетровської міської ради із позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - нежитлове приміщення №54 на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі загальною площею 161,5 кв.м., розташоване за адресою: м . Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду , 123.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2014 року у справі № 904/4769/14 позовні вимоги задоволено повністю.

Суд визнав за ПАТ КБ "ПриватБанк" право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення №54 на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі загальною площею 161,5 кв.м., розташоване за адресою: м . Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 123.

Дніпровська міська рада, яка не була учасником справи, проте вважає, що оскаржуваним рішенням порушені її права власника цього приміщення, звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила рішення суду від 17.10.2014року скасувати та відмовити в задоволенні зазначеного позову.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 року « Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств, у тому числі «Південне» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі відповідно до актів приймання-передачі, Дніпровська міська рада є власником спірного нежитлового приміщення, а тому це приміщення вибуло з володіння апелянта поза його волею.

Апелянт вважає, що оскільки після аукціону з продажу майна, що перебуває у податковій заставі, позивачем не був укладений договір купівлі-продажу та відповідний правочин не був нотаріально посвідчений, він є нікчемним, а тому відсутні підстави вважати, що позивач був добросовісним набувачем цього майна і має право на визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно з підпунктом 13 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з цим, відповідно до статті 3 ГПК України в даній редакції, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, судові рішення, що ухвалені до набрання чинності цією редакцією ГПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, однак до розгляду таких скарг застосовуються правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 261 ГПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Дніпровська міська рада звернулась зі скаргою саме як особа, яка не була залучена до участі у справі, проте суд ухвалив рішення про її права, інтереси та обов`язки.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.05.2019 року апеляційну скаргу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2014 року у справі №904/7469/14, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 05.08.2019 року на 09:30 год.

У зв`язку з відпусткою судді Іванова О.Г., розпорядженням керівника апарату суду від 05.08.2019року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 904/7469/14 та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач)-Березкіна О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019року розгляд апеляційної скарги було призначено на 11.09.2019 рік.

11.09.2019 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 23.09.2019 року.

23.09.2019 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 11.09.2019року заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

11.09.2019року в судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на те, що предметом спору є приміщення, яке було придбано позивачем на аукціоні, який проводила Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпро.

На теперішній час, у разі скасування судового рішення, у позивача виникне право зворотньої вимоги до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпро щодо відшкодування спричинених збитків.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 169 ГПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Згідно зі статтею 263 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу має містити:

1) найменування суду апеляційної інстанції;

2) ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, - за наявності;

3) обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

4) у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу;

5) перелік матеріалів, що додаються.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради, розгляд справи призначено на 5.08.2019 року, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, подання заяв, клопотань та додаткових доказів протягом 5 днів з дня вручення ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача 26.06.2019 року ознайомився з матеріалами справи ( а.с. 195), а заява залучення до участі у справі третьої особи надана суду лише 11.09.2019 року, тобто, поза межами встановленого судом строку.

Згідно частини 4 статті 13 цього Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини 1 статті 118 вказаного Кодексу право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку, а тому клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо порушення прав Дніпровської міської ради як особи, яка не брала участі у розгляді справи, проте яка вважає, що суд вирішив питання про їхні права, інтереси та обов`язки, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Водночас, ч.1 ст. 254 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції можуть подавати учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та обов`язки.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у Дніпровської міської ради права на апеляційне оскарження рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2014 року, суд апеляційної інстанції враховує, що вона не брали участі у розгляді справи, проте, з наданих документів вбачається, що спірне майно, право власності на яке було визнано за позивачем, на момент розгляду справи та на теперішній час зареєстровано за апелянтом, що свідчить про порушення їх прав оскаржуваним рішенням, тому колегія суддів вважає, що скарга підлягає розгляду по суті.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2004 закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (Позивач) придбав на аукціоні, який проводила Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську, нерухоме майно - нежитлове приміщення №54 на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі загальною площею 161,5 кв.м., розташоване за адресою: м . Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 123, за ціною 168 948,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом №2 проведення цільового аукціону (податкова застава) від 29.06.2004.

Протоколом № 2 проведення цільового аукціону від 29.06.2004 встановлено, що кошти в розмірі 157 121,64 грн., в т.ч. ПДВ 26 186,94 грн. вносяться переможцем аукціону, як оплата за придбаний товар на п/р в УДК у Дніпропетровській області на протязі 1 (одного) банківського дня з моменту підписання протоколу переможцем цільового аукціону.

На виконання Протоколу №2 проведення цільового аукціону Позивач 29.06.2004 перерахував грошові кошти в сумі 157 121,64 грн., що підтверджується меморіальним ордером №3806 від 29.06.2004.

Звертаючись до комунального житлово-експлуатаційного підприємства "ПІВДЕННЕ" Дніпропетровської міської ради (надалі - Відповідач) із позовом про визнання права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення №54 на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі загальною площею 161,5 кв.м., розташоване за адресою: м . Дніпропетровськ , вул. Героїв Сталінграду, 123, позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" посилався на перебування нежитлового приміщення №54 на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі загальною площею 161,5 кв.м., розташованого за адресою: м . Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 123 у відкритому і безперервному правомірному володінні Позивача понад 10 років, що є підставою для визнання права власності на нього за набувальною давністю.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що з червня 2004 року по дату звернення Позивача до господарського суду з даним позовом (26.09.2014), приміщення №54 на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі загальною площею 161,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 123, знаходиться у відкритому та безперервному володінні та користуванні Позивача.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК України).

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

При цьому, необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Отже, при вирішенні спору належить встановленню саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто, ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

В даній справі вбачається, що позивач набув нерухоме майно внаслідок проведення біржею цільового аукціону з продажу майна, яке знаходилось в податковій заставі ( л.с. 10)

Згідно з Порядком проведення цільових аукціонів з продажу активів платника податків, які перебувають у податковій заставі, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 26.06.2002 року № 294 у процесі аукціону ведеться протокол. Організатор аукціону затверджує протокол у день проведення аукціону. Затверджений протокол є підставою для укладення протягом 3 днів договору купівлі-продажу. Якщо покупець відмовився від підписання договору купівлі-продажу, вважається, що аукціон з продажу цього активу не відбувся.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем після затвердження протоколу торгів не був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, право власності не було зареєстровано, в судовому засіданні представник позивача не навів жодного обґрунтування причин неукладання договору купівлі-продажу у визначений Порядком строк.

Окрім протоколу торгів, жодного доказу належності спірного приміщення відповідачу у справі - КЖЕП «Південне» Дніпропетровської міської ради, позивачем не надано.

Таким чином, недотримання позивачем порядку укладання договору купівлі-продажу майна за наслідками проведення цільового аукціону, свідчить про недобросовісність дій позивача по придбанню цього майна, а тому відсутня така ознака набувальної давності, як добросовісність заволодіння.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, на час проведення аукціону, власником даного майна була Дніпропетровська міська рада, а не відповідач по справі КЖЕП "Південне" Дніпропетровської міської ради, що підтверджується наступним.

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», було прийнято у

комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний» та «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі відповідно до актів приймання-передачі від 18.08.2003, 10.09.2003 та 12.09.2003 року.

Зазначеним рішенням також зобов`язано Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право комунальної власності територіальної громади міста на об`єкти п.1 цього рішення.

З листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради вбачається, що у Реєстрі об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Дніпра по проспекту Богдана Хмельницького 123 є запис про нежитлове приміщення на першому поверсі житлового будинку літ.А-5, загальною площею 163,26 кв.м., яке перебуває на балансі Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, за інформаційними відомостями, наданими балансоутримувачем до Реєстру станом на 01.04.2016 року.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставин, позивач не набув право власності на спірне приміщення за набувальною давністю, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, що потягло за собою безпідставне задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2014 року у справі № 904/4769/14 ( суддя Соловйова А.Є.)- скасувати.

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до КЖЕП "Південне" Дніпропетровської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.09.2019року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя М.О.Дармін