номер провадження справи 24/104/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 Справа № 908/1672/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С.

розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1672/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю СВ-Дніпро (вул. Академіка Белелюбського, буд. 1, м. Дніпро, 49600, ідентифікаційний код 30816357)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл (вул. Добролюбова, буд. 25, к. 207, м. Запоріжжя, 69006, ідентифікаційний код 34604386)

про стягнення 111786,45 грн.

за участю представників:

від позивача: Старенко І.І., адвокат, ордер серія ДП № 258/000029 від 03.07.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП № 3079 від 10.06.2016,

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю СВ-Дніпро звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою підписаною 03.07.2019 до Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл про стягнення основного боргу в сумі 11786,45 грн. за договором поставки № 27-08 від 25.07.2017.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.07.2019 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю СВ-Дніпро до розгляду, відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю СВ-Дніпро про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі № 908/1672/19 за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/104/19, підготовче судове засідання призначено на 30.07.2019.

Ухвалою суду від 30.07.2019 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю СВ-Дніпро про витребування доказів та витребувано у ТОВ Український Рітейл копію договору поставки № 27-08 від 25.07.2017, укладеного між ТОВ СВ-Дніпро та ТОВ Український Рітейл. Підготовче засідання відкладено на 29.08.2019.

Ухвалою суду від 29.08.2019 закрито підготовче провадження. Призначити справу до судового розгляду по суті на 19.09.2019.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 19.09.2019 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом перевірені повноваження присутнього у судовому засіданні учасника процесу.

Учасник процесу оголосили про обізнаність прав та обов`язків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 27-08 від 25.07.2017, внаслідок чого сума основного боргу за поставлений товар становить 111 786,45 грн. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребувану ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника або ненадання витребуваних документів суд не попереджав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В засіданні 19.09.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

ТОВ СВ-Дніпро у період з 17.08.2019 по 07.12.2018 поставлено ТОВ «Український Рітейл» товар на загальну суму 131 786,45 грн., що підтверджується видатковими накладними (в яких зазначено підстава поставки договір № 27-08 від 25.07.2017) та товарно-транспортними накладними за період з 17.08.2018 до 07.12.2018 року. Видаткові накладні містить відбиток круглої печатки юридичної особи - відповідача та підпис.

Відповідно до банківських виписок з рахунку позивача № НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк», м. Київ, МФО 300528, , відповідач здійснив виплати від 01.10.2018 та 11.10.2018 року, по 10 000 грн. кожна у якості оплати за товар по Договору поставки № 27-08 від 25.07.2017. Несплаченою залишилась сума у розмірі 111 786,45 грн.

Вимогою за № 01-01/04/19 від 01.04.2019 ТОВ «СВ-Дніпро» повідомило, що ТОВ «Український Рітейл» взяті на себе зобов`язання з оплати поставлених товарів за Договором поставки не виконало. Не було проведено оплату за поставлені товари на загальну суму 111786,45 грн.

Таким чином, мало місце невиконання зобов`язання саме зі сторони ТОВ «Український Рітейл» як покупця, що виявилось у несплаті коштів у розмірі 111 786,45 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2019 було направлено адвокатський запит до ТОВ «Український Рітейл» з вимогою надати копію Договору поставки № 27-08 від 25.07.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВ-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», а також надати письмову відповідь на вимогу ТОВ «СВ-Дніпро» за вих. № 01-01/04/19 від 01.04.2019.

Копію Договору поставки № 27-08 від 25.07.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВ-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», а також письмову відповідь на вимогу ТОВ «СВ-Дніпро» за вих. № 01-01/04/19 від 01.04.2019, відповідачем не надано.

Позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Український Рітейл» заборгованості за поставлений товар в сумі 111 786,45 грн. є предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до приписів ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом пунктів 2, 4 зазначеної статті, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 205 Цивільного кодексу України визначено:

1. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

2. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

3. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 Цивільного кодексу України закріплює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В обґрунтування вимог позивач посилається на договір поставки № 27-08 від 25.07.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВ-Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», який в матеріалах справи відсутній.

Ухвалою суду від 30.07.2019 задоволена заява ТОВ СВ-Дніпро про витребування доказів, яка подана позивачем в порядку ст. 81 ГПК України. Судом витребувано у ТОВ Український Рітейл копію договору поставки № 27-08 від 25.07.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю СВ-Дніпро та Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл. Відповідачем ухвала суду не виконана, договір не надано.

Проте, матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем склалися господарські відносини, у розумінні ст. 202 ЦК України, що породили взаємні обов`язки, а саме: обов`язок позивача полягає у поставці товару відповідачу, та, відповідно, обов`язок відповідача у прийнятті товару та його оплаті.

Таким чином, суд відзначає, що дії сторін в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства слід визнати діями, що породжують цивільні права і обов`язки, аналогічні зобов`язанням за договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Положеннями статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно ч. ч. 1,3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, покупець зобов`язаний розрахуватися з продавцем (постачальником) за придбаний (поставлений) товар з моменту його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки товар відповідачем не було оплачено, позивач звернувся до відповідача з вимогою № 01-01/04/19 від 01.04.2019 оплатити заборгованість у розмірі 111 786,45 грн протягом 7 днів з дати отримання вимоги. Вимога залишено судом без реагування.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати товару, у визначений строк не виконав, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість 111 786,45 грн.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем надано суду відповідні докази, які підтверджують розмір основного боргу в сумі 111 786,45 грн.

Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості, не спростував висновків суду та доводів позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення основного боргу за поставлений товар у розмірі 111 786,45 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 1 921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл (місцезнаходження юридичної особи: 49126, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, бульвар Слави, буд. 45, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СВ-Дніпро (вул. Академіка Белелюбського, буд. 1, м. Дніпро, 49600, ідентифікаційний код 30816357) 111 786 (сто одинадцять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 45 коп. основного боргу та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.10.2019.

Суддя Т.А. Азізбекян