СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

26 вересня 2019 року Справа № 905/785/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Пелипенко Н.М., суддя Стойка О.В.

без виклику та без повідомлення учасників справи

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тегра Лоджистікс» про застосування заходів забезпечення позову у справі № 905/785/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тегра Лоджистікс», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовєвротранс», м. Маріуполь

про стягнення штрафної санкції у вигляді пені у розмірі 2 660 931,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

02.05.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Тегра Лоджистікс» (далі - ТОВ «Тегра Лоджистікс», позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовєвротранс» (далі - ТОВ «Азовєвротранс», відповідач) штрафної санкції у вигляді пені за порушення строку поставки товару за специфікацією № 3 від 19.03.2018 р. до договору купівлі-продажу залізничних вагонів № 1202/18 від 12.02.2018 р. у розмірі 2 660 931,00 грн. та 68 000,00 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на прострочення відповідачем поставки товару тривалістю 133 календарних дні - з 01.05.2018 р. включно по 10.09.2018 р. включно.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.08.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що укладаючи додаткову угоду № 1 від 11.09.2018 р. до договору, сторони дійшли згоди про відсутність претензій з боку відповідача до позивача за прострочення термінів оплати за специфікаціями № 2 та № 3 щодо стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій з огляду на тривалий термін взаємного перегляду вартості товару за специфікацією № 3 від 19.03.2018 р., тому суд першої інстанції дійшов висновку, що поведінка позивача суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, оскільки відповідач діє собі на шкоду та розумно покладається на належну поведінку з боку позивача.

Додатковим рішенням господарського суду Донецької області від 22.08.2019 р. відмовлено у задоволенні заяви позивача про покладення витрат на професійну правничу допомогу на відповідача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення та додаткове рішення від 22.08.2019 р. скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ТОВ «Тегра Лоджистікс», а судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

26.09.2019 р. через канцелярію суду надійшла заява позивача про застосування заходів забезпечення позову, в якій ТОВ «Тегра Лоджистікс» просить:

- в якості забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ «Азовєвротранс» та обліковуються на р/р № НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851; р/р № НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк», МФО № 322313 або будь-яких інших належних відповідачу рахунках у будь-яких банківських установах (банках), у розмірі ціни позову 2 660 931,00 грн., витрат на правничу допомогу в сумі 68 000,00 грн., суми сплаченого судового збору у розмірі 59 871 грн., а всього на загальну суму 2 788 802,00 грн.;

- в якості забезпечення позову накласти арешт на будь-яке рухоме майно, що належить ТОВ «Азовєвротранс» у розмірі ціни позову 2 660 931,00 грн., витрат на правничу допомогу в сумі 68 000,00 грн., суми сплаченого судового збору у розмірі 59 871 грн., а всього на загальну суму 2 788 802,00 грн.

Дану заяву позивач обґрунтовує тим, що:

- у ТОВ «Азовєвротранс» відсутнє право власності на будь-яке нерухоме майно, на підтвердження чого до заяви додано Інформаційну довідку № 180569727 від 11.09.2019 р. «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта»;

- директор та засновник відповідача - Глушко Андрій Адамович одночасно є директором і засновником ТОВ «Металург-Спорт», тому позивач вважає, що відповідач має можливість в будь-який момент вивести власні активи у вигляді рухомого майна на іншу юридичну особу, в т.ч. на ТОВ «Металург-Спорт»;

- з огляду на значний розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, відсутність у відповідача об`єктів нерухомого майна, на які можна звернути стягнення у випадку задоволення позову, перебування директора ТОВ «Азовєвротранс» одночасно на посаді директора іншого підприємства зі схожими видами діяльності, існують об`єктивні підстави вважати, що у випадку вирішення спору на користь позивача, рішення не буде виконано внаслідок зникнення або зменшення коштів, які наявні у відповідача.

Позивач стверджує, що застосування такого заходу забезпечення позову як арешт коштів та майна є необхідним та повністю співмірним позовним вимогам, а вжиття заходів забезпечення позову не буде порушувати прав відповідача, оскільки такі заходи є тимчасовими та не обмежують його права на користування та володіння.

На думку ТОВ «Тегра Лоджистікс», у випадку незастосування заходів забезпечення позову існує обґрунтована загроза ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків шляхом виведення коштів з належних йому розрахункових рахунків та відчуження рухомого майна, що унеможливить виконання рішення суду.

Крім того, з метою дотримання законних прав та інтересів відповідача, позивач пропонує, у випадку задоволення даної заяви, внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 10 % від суми позову.

Розглянувши заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1, ч.ч. 5-6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 141 ГПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 зазначеної постанови Пленуму ВГСУ визначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою про застосування заходів забезпечення позову, позивачем не доведено, що відповідач вчиняє чи намагається вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду у випадку задоволення позову (в даному випадку постанови Східного апеляційного господарського суду у разі задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення суду й прийняття нового про задоволення позову), тому виключно посилання заявника на те, що керівник підприємства відповідача є одночасно директором іншого підприємства - ТОВ «Металург-Спорт» з подібною господарською діяльністю та ймовірна можливість зменшення активів відповідача шляхом їхнього переведення на зазначену юридичну особу не може бути достатньою підставою для задоволення цієї заяви.

Крім того, позивачем не доведено належними доказами, у розумінні вимог чинного процесуального законодавства, наявність у відповідача грошових коштів у необхідній сумі - 2 788 802,00 грн. на рахунках в банківських установах без спеціальних режимів використання, не доведено наявність рухомого майна на таку суму, та того, що у випадку накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках відповідача у банківських установах його господарська діяльність не буде зупинена та/або припинена.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 136-141, ст.ст. 232, 281 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Тегра Лоджистікс» про застосування заходів забезпечення позову у справі № 905/785/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.В. Стойка