ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року Справа № 923/275/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. за участі секретаря Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ,

до відповідача-2: Приватного підприємця Дурасова Руслана Олександровича, АДРЕСА_3 ,

про стягнення заборгованості з суборенди, стягнення збитків та упущеної вигоди,

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Боднарчук І.О., ордер серія ХС № 146887 виданий 24.04.2019, Гладишев Ю.В. , паспорт;

від відповідача-1: Гулько С.О., довіреність № 2010 від 16.09.2019,

від відповідача-2: Гулько С.О., довіреність № 972 від 17.07.2019,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець Гладишев Юрій Валерійович у квітні 2019 року звернувся до господарського суду з позовною заявою до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни, Відповідача-2: Приватного підприємця Дурасова Руслана Олександровича, у якій він просить:

- Стягнути з Відповідача-1 ФОП Шакун І.І. на користь Позивача заборгованості по орендній платі у розмірі 3030 грн. (три тисячі триста грн. 00 коп)

- Стягнути з Відповідача-1 ФОП Шакун І.І. на користь Позивача неустойку у розмірі 2742,00 грн.. (дві тисячі сімсот сорок дві грн. 00 коп)

- Стягнути з Відповідача-1 Шакун І.І. на користь Позивача не отриманий дохід у розмірі 44 000, 00 грн. (сорок чотири тисячі грн 00 коп).

- Стягнути з Відповідача-2 ФОП Дурасов Р.О. збитки у вигляді сплати орендної плати за шість місяців під час позбавлення права користування земельною ділянкою у розмірі 60 600,00 грн. (шістдесят тисяч шістсот грн 00 коп).

- Стягнути з Відповідача-2 ФОП Дурасов Р.О. на користь Позивача неодержаний прибуток (втрачена вигода) у розмірі 106 200 грн (сто шість тисяч двісті грн. 00 коп.)

- Стягнути з Відповідача-2 ФОП Дурасов Р.О. моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч грн. 00 коп.).

- Стягнути з Відповідачів солідарно суму збитків у вигляді понесених додаткових витрат у розмірі 4148,00 грн. (чотири тисячі сто сорок вісім грн. 00 коп). Ухвалою від 15.04.2019 господарський суд залишив позовну заяву без руху, наддавши позивачу можливість виправити недоліки позовної заяви.

Після усунення недоліків позивачем ухвалою від 02.05.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання по справі на 30.05.2019 року, встановив відповідачам строк для подачі суду письмових відзивів (заперечення, заяви по суті справи).

Судове засідання, призначене на 30.05.2019 року, не відбулося, відповідно до ухвали від 16.05.2019 року, судове засідання відкладено на 31.05.2019 року.

За результатами судового засідання 31.05.2019 року, у зв`язку з нез`явленням в судове засідання відповідачів-1,2 та необхідністю надання додаткових доказів, суд відклав підготовче засідання у справі та призначив підготовче засідання у справі на 18.07.2019 року.

За результатами підготовчого засідання 18.07.2019 суд ухвалив продовжити підготовче провадження у межах розумних строків для вчинення учасниками справи необхідних процесуальних дій.

Протокольною ухвалою суду від 18.07.2019 року постановлено відмовити у задоволенні клопотання відповідача ФОП Шакун І.І. про закриття провадження у справі через її статус як фізичної особи, оскільки суд прийшов до висновків з наявних у справі матеріалів, що Шакун І.І. є підприємцем у цих спірних відносинах.

До суду 31.07.2019 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (том 2 а.с. 1-4), відповідно до якої, ФОП Гладишев Ю.В. просить:

- Стягнути з Відповідача-1 ФОП Шакун І.І. на користь Позивача заборгованості по орендній платі у розмірі 3030 грн. (три тисячі триста грн 00 коп)

- Стягнути з Відповідача-1 ФОП Шакун І.І. на користь Позивача неустойку у розмірі 2742,00 грн.. (дві тисячі сімсот сорок дві грн. 00 коп)

- Стягнути з Відповідача-1 Шакун І.І. на користь Позивача не отриманий дохід у розмірі 44 000 грн. (сорок чотири тисячі грн. 00 коп.).

- Стягнути з Відповідача-2 ФОП Дурасова Р.О. збитки у вигляді сплати орендної плати за дванадцять місяців під час позбавлення права користування земельною ділянкою у розмірі 72 720,00 грн. (сімдесят дві тисячі сімсот двадцять грн. 00 коп.).

- Стягнути з Відповідача-2 ФОП Дурасова Р.О. на користь Позивача неодержаний прибуток (втрачена вигода) у розмірі 106 200 грн. (сто шість тисяч двісті грн. 00 коп.)

- Стягнути з Відповідача-2 ФОП Дурасова Р.О. моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч грн. 00 коп.).

- Стягнути з Відповідачів солідарно суму збитків у вигляді понесених додаткових витрат у розмірі 4148,00 грн. (чотири тисячі сто сорок вісім грн. 00 коп.).

До суду 20.08.2019 від представника Відповідача-2 надійшов відзив на уточнення до позову, відповідно до якого, Відповідач-2 Дурасов Р.О. вважає уточнення необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою від 20.08.2019 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті.

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що 12.10.2017 між ним та ФОП Шакун І.І. було укладено договір суборенди, за умовами якого ФОП Гладишев Ю.В. (Орендар) передав, а ФОП Шакун І.І. прийняла в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,2700 га (кадастровий номер :05:008:0129), що. розташована на території Херсонської області, м. Каховка, вул. Мелітопольська, 24 .

Між сторонами підписано два акти передачі-приймання земельної ділянки та рухомого майна від 14.10.2017 року, зокрема, вагон в кількості 1 штук; навіс -1 шт, гараж металевий - 1 шт, будка-напівпричеп - 1 шт., бесідка дерев`яна 1 шт, трансформаторна підстанція 1 шт. водопровід 1 шт, огорожа - 1 шт.

За умовами договору суборенди, суборендар має вносити орендну плату у грошовій формі, що становить 6% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта інфляції за кожен рік окремо. Як зазначає позивач, збитки у вигляді сплати орендної плати за дванадцять місяців під час позбавлення права користування земельною ділянкою становлять 72720,00 грн.

Також, як вказує позивач, договором суборенди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,5 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Договір укладено строком до 29 травня 2018 року. Закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

Позивач вказує, що відповідачем ФОП Шакун І.І. було не доплачено орендної плати за 15 днів листопада 2017 року - у розмірі 3030,09 грн.

Окрім того, позивач посилається на те, що, згідно із умовами договору суборенди, в суборенду передається лише земельна ділянка загальною площею 0, 2700 га. Проте, дана земельна ділянка, являє собою торгівельний майданчик, огороджений парканом (бетонні плити) та розташованими на ньому об`єктами рухомого майна, а саме вагон металевий 9x3 м, гараж металевий 3,3x5,5 м, навіс, будка напівпричіп 10,7x2,4 м, трансформаторна підстанція 13603-80, водопровідна система, бесідка дерев`яна, туалет, огорожа дерев`яна, ворота, власником якого є позивач.

Позивач вважає, що відповідно до договору Відповідач мав сплачувати окремо за користування земельною ділянкою. Стосовно користування майном, на думку Позивача Відповідач мав окремо укласти договір на користування об`єктами рухомого майна, що передані йому за актом від 14.10.2017 року, однак від укладання такого договору відмовився. Однак, користуючись земельною ділянкою Відповідач користувався рухомим майном безоплатно, чим завдав шкоди майновим інтересам Позивача.

Після укладання договору суборенди, Позивач пропонував відповідачеві-1 укласти договір про спільну діяльність, та відповідно передачу вищезазначених матеріальних цінностей (рухомого майна) згідно акту приймання - передачі у власність відповідача.

Як пояснює позивач, з вини відповідача до сьогоднішнього часу, договір про співпрацю між сторонами укладений не був.

В результаті, як вважає позивач, після підписання договору суборенди, відповідачем самовільно було зайнято всі технічно - складські приміщення, та розміщено там будівельні матеріали. Внаслідок таких дій відповідача, позивача було позбавлено можливості вільно користуватися своїм майном та вести свою господарську діяльність, чим відповідно і був позбавлений на отримання доходу від своєї діяльності.

Також в силу того, що відповідач самовільно зайняв рухоме майно, а саме: складсько-технічні приміщення та навіси на території майданчика і ухилявся від підписання договору оренди цього майна, використовуючи його безкоштовно та на власний розсуд, внаслідок таких дій відповідача, як зазначає позивач, він недоотримав дохід в розмірі, який складається з щомісячної суми коштів протягом терміну незаконного користуванням майном з 12.10.2017 по 29.05.2018 року усього на 44 000, 00 грн., які він просить стягнути з відповідача, виходячи з вартості їх використання 5500,00грн. за кожен місяць. Ця сума є припущенням Позивача про можливість отримання ним додаткового доходу за здачу рухомого майна у користування третім особам.

Позивач стверджує, що у результаті протиправних дій Відповідача-2 постраждала його ділова репутація. Окрім того, позивач був змушений звернутися по медичну допомогу із скаргами на болі у серці, підвищений артеріальний тиск, сильні головні болі, у зв`язку з чим йому були призначені обстеження та лікування. Виходячи із зазначеного, позивач просить стягнути з Відповідача-2 моральну шкоду у сумі 30 000,00 грн.

Позивач посилається на те, що у зв`язку з тим, що ним жодної відповіді на претензії, які надсилалася відповідачеві, не було отримано, а майно так і продовжувало знаходитись на території орендованого Позивачем майданчика та у володінні Відповідача, перешкоджаючи йому при цьому здійснювати підприємницьку діяльність. Позивачем було розміщено оголошення в газеті «Дніпровський проспект» з метою знайти власника майна, залишеного на території майданчика. Окрім того, все майно, а саме будівельні матеріали, які належать ФОП Дурасову Р.О. , знаходяться на земельній ділянці (території торгівельного майданчика) позивачем було описано в присутності свідків та замовлено товарознавче дослідження по визначенню товарного стану будівельних матеріалів та їх ринкової вартості. Загальні витрати позивача на вказані дії становлять 4 148,00 грн., які він просить стягнути з відповідача як збитки, понесені з вини відповідача-2.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (том 2 а.с. 1-4) та просили їх задовольнити повністю.

Правовими підставами позову позивач називає приписи ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

ІI. Стислий виклад заперечень Відповідача-1.

Відповідач-1 зазначила, що позивач стверджує, що вона незаконно утримує його майно, а заме земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , проте як вбачається з матеріалів справи, а саме з диску відеозапису - то починаючи з 02.07.2018 вона не має доступу до земельної ділянки, та не використовує її, оскільки цей доступ припинено безпосередньо позивачем у справі.

Крім того, незважаючи на перешкоджання з боку позивача щодо використання суборендованої земельної ділянки, протягом жовтня 2017 до вересня 2018 року відповідач продовжувала сплачувати орендну плату за Позивача, що підтверджується доданими квитанціями. Отже, на думку відповідача, не існує жодної заборгованості із сплати суборендної плати, оскільки вона сплачувалась навіть за період, коли відповідачка земельною ділянкою вже не користувалась (зокрема з липня по вересень 2018 включно)

Що стосується заявлених позовних вимог до відповідача ПП Дурасова Р.О. відповідач зазначила, що П .П. Дурасов не має жодних правовідносин з позивачем у справі, які носили би господарсько-правовий характер.

Між ним та позивачем відсутні будь які правовідносини з приводу належної на праві оренди ФОП Гладишеву земельної ділянки, щодо користування та володіння якою виник спір.

Позивач, як на підставу своїх правових вимог та господарсько-процесуальної правосуб`єктності відповідачів в даному спорі посилається на укладений між відповідачами договір про спільну діяльність.

Проте, виходячи із змісту цього договору, його виконання жодним чином не впливає на права та законні інтереси позивача у справі, оскільки не тягне за собою будь яких наслідків для ФОП Гладишев Ю.В. , так як не визначає права його сторін користування чи будь якого іншого володіння майном позивача.

Вказаний договір, як пояснила відповідач, спрямовано на надання ПП Дурасовим Р.О. ФОП Шакун І.І. послуг, які носять інформативно правовий характер, та не залежать від місця здійснення нею своєї діяльності.

Щодо твердження позивача, що ПП Дурасовим Р.О. спричинено збитки, оскільки його майно перебуває на території орендованої ФОП Гладишев Ю.В. земельної ділянки, то відповідач вказує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Таким чином, як пояснює відповідач, твердження позивача про те, що Шакун І.І. та ПП Дурасов Р.О. незаконно використовують належну позивачу на праві оренди земельну ділянку не підтверджені, а вимоги щодо стягнення збитків у вигляді сплати орендної плати за шість місяців під час позбавлення права користування земельною ділянкою у розмірі 60 600,00 грн (шістдесят тисяч шістсот грн 00 коп), є безпідставними.

Що стосується комерційної пропозиції ФОП Шевирін Р.О. від 11.09.2017, на яку посилається позивач, щодо купівлі-продажу трансформаторної підстанції та майна торгівельного майданчику по АДРЕСА_4 , зокрема - офісного приміщення, частини технічних приміщень, то відповідач зазначила, що у відповідності до договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та Каховською міською радою, а також до договору суборенди, що укладений між ФОП Гладишев Ю.В. та громадянкою Шакун І.І. земельна ділянка вільна від забудови, та на ній не знаходиться об`єктів нерухомого майна.

Матеріали справи не містять жодних доказів щодо перебування у власності ФОП Гладишев Ю.В. офісного приміщення, частини технічних приміщень. Натомість містяться посилання на те, що майно, яке належить останньому є рухомим, отже відсутня його прив`язка до конкретної території.

Представником Відповідача-1 заявлено клопотання про застосування судом наслідків щодо пропущення ФОП Гладишевим Ю .В. строку звернення до суду з вимогами про стягнення з ФОП Шакун І.І. неустойки у розмірі 2742, 00 грн.

Під час судового розгляду представник Відповідача-1 Шакун І.І. підтримала поданий до суду відзив на позовну заяву (а.с. 204-208), просила у задоволені позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві та закрити провадження у справі.

Правовими підставами для заперечень Відповідача-1 є п.п. 1-3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

ІІI. Стислий виклад заперечень Відповідача-2.

Представник Відповідача-2 зазначила, що між Дурасовим Р.О. та позивачем відсутні будь які правовідносини з приводу належної на праві оренди ФОП Гладишеву земельної ділянки, щодо користування та володіння якою виник спір.

Представник Відповідача-2 вказала, що, виходячи із змісту укладеного між відповідачами договору про спільну діяльність, на який посилається позивач, його виконання жодним чином не впливає на права та законні інтереси позивача у справі, оскільки не тягне за собою будь яких наслідків для ФОП Гладишева Ю.В. , так як не визначає права його сторін користування чи будь якого іншого володіння майном позивача.

Вказаний договір, як пояснила представник Відповідача-2, спрямовано на надання ПП Дурасовим Р.О. ФОП Шакун І.І. послуг, які носять інформативно-правовий характер, та не залежать від місця здійснення нею своєї діяльності.

Окрім того, представник Відповідача-2 вказала, що посилання позивача на спричинення йому збитків через перебування його майна на території орендованої ФОП Гладишевим земельної ділянки, не підтверджується жодним доказом.

Безпідставним, на думку представника Відповідача-2, є твердження позивача про те, що Дурасов Р.О. незаконно використовує належну позивачу на праві оренди земельну ділянку, та безпідставними є вимоги щодо стягнення збитків у вигляді сплати орендної плати за дванадцять місяців під час позбавлення права користування земельною ділянкою позивача у розмірі 72 720,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення з Дурасова Р.О. неодержаного прибутку (втрачена вигода) у розмірі 106 200,00 грн., то представник Відповідача-2 зазначила, що у відповідності до договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем та Каховською міською радою, а також до договору суборенди, що укладений між ФОП Гладишевим Ю.В . та громадянкою Шакун І.І. , земельна ділянка вільна від забудови, та на ній не знаходиться об`єктів нерухомого майна. Також матеріали справи не містять жодних доказів щодо перебування у власності ФОП Гладишева Ю.В. офісного приміщення, частини технічних приміщень.

Щодо стягнення з Дурасова Р.О. моральної шкоди, то представник Відповідача-2 вказала, що зазначені вимоги не є предметом розгляду у господарському суді, а підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Під час судового розгляду представник Відповідача-2 Дурасова Р.О. підтримала поданий до суду відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 134-140) та відзив на заяву про уточнення позовних вимог (т. 2 а.с. 25-26), просила у задоволені позову відмовити з підстав, зазначених у відзивах та закрити провадження у справі.

Правовими підставами для заперечень Відповідача-2 є п.п. 1-3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

ІV. Мотивувальна частина рішення.

4.1. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 12.10.2017 між ФОП Гладишев Юрієм Валерійовичем та Шакун Інною Ігорівною було укладено договір суборенди (далі - Договір суборенди), за умовами якого ФОП Гладишев Ю.В. (Орендар) передав, а Шакун І.І. прийняла в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,2700 га (кадастровий номер :05:008:0129), що розташована на території АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 19-21).

Згідно із п. 3.1. Договору суборенди, договір укладено строком до 29.05.2018 року, починаючи з дати реєстрації цього Договору (т. 1 а.с. 19).

Пунктами 4.1., 4.2., 4.4. Договору суборенди встановлено, що суборендар вносить орендну плату у грошовій формі, що становить 6% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта інфляції за кожен рік окремо. Жовтень - 6060,18 грн., листопад - 6060,18 грн., грудень - 6060,23 грн. Орендна плата вноситься у такі строки: до 20 числа кожного місяця. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,5 % несплаченої суми за кожний день прострочення (т. 1 а.с. 19).

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач-1 Шакун І.І. зареєструвала право суборенди земельної ділянки 27 жовтня 2017 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису 23118265, строк дії якого до 29.05.2018 року (т. 1 а.с. 23).

Як зазначено у позовній заяві, підтверджено представниками сторін в судових засіданнях та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами договору суборенди виникли спори стосовно сплати суборендної плати, про що Позивачем ФОП Гладишевим Ю .В. до ФОП Шакун І.І. направлялися листи-претензії з вимогами про сплату суми заборгованості за Договором суборенди, компенсацію матеріальної шкоди та звільнення займаної земельної ділянки (т. 1 а.с. 24-30, 32-39, 43), а також щодо використання суборендарем рухомого майна (будівель та споруд) Позивача, що знаходиться на земельній ділянці, переданій у суборенду, зокрема: вагон в кількості 1 штук; навіс -1 шт, гараж металевий - 1 шт, будка-напівпричеп - 1 шт., бесідка дерев`яна 1 шт, трансформаторна підстанція 1 шт., водопровід 1 шт, огорожа - 1 шт.

ФОП Гладишевим Ю.В. до ФОП Шакун І.І. направлялися проект договору про спільну діяльність, предметом якого є спільна організація господарської діяльності ФОП Шакун І.І. на основі майна, що належить на праві власності та праві оренди ФОП Гладишеву Ю.В. (т. 1 а.с. 44-45).

Докази підписання вказаного проекту договору про спільну діяльність відповідачем у справі відсутні.

Отже, суд констатує, що 12.10.2017 року між Позивачем Гладишевим Ю.В. та Відповідачем-1 Шакун І.І. було укладено Договір суборенди, строк дії якого закінчився 29.05.2018 року.

До часу розгляду справи в суді (18.09.2019 року) Відповідачем-1 земельну ділянку та рухоме майно, що отримане в користування за Договором суборенди (будівлі та споруди) Позивачеві як землекористувачу та власнику майна - не передано. Представником Відповідачів підтверджено, що акту передачі не складалося, оскільки цього не передбачено договором.

За таких обставин суд виходить з доводів Позивача, що датою фактичного повернення спірної земельної ділянки та рухомого майна є вказаний Позивачем - липень місяць 2019 року, отже, з червня 2018 по червень 2019 року включно Відповідач не повернув орендодавцеві об`єкт оренди як визначену договором річ, продовжував ним користуватися після закінчення строку суборенди та припинення права суборенди.

За таких обставин право Позивача є порушеним протягом 12 місяців і воно підлягає судовому захисту.

Отже, Відповідач-1, як суборендар, зобов`язаний нести передбачену законом відповідальність за порушення умов договору оренди (найму).

Спірні відносини, які склалися між сторонами, регулюються, зокрема, Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Суд зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У цій справі предметом спору є наявність чи відсутність заборгованості з орендної плати за договором суборенди земельної ділянки, чи є наявною про строчка грошового зобов`язання та обов`язок сплатити неустойку за прострочення платежу, а також наявність збитків, що завдані позивачеві несвоєчасним поверненням орендованого майна позивачеві його орендарем (суборендарем).

При обґрунтуванні позову позивач посилається на приписи статей 22 та 1166 ЦК України як на підставу стягнення збитків (не отриманого доходу) та відшкодування майнової шкоди.

У той же час, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню ст. 785 ЦК України, яка регулює відносини відповідальності наймача. Зокрема, цією нормою встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 3.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим, господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

При цьому суд зазначає, що оскільки Відповідач-1 після спливу строку дії Договору суборенди продовжувала користуватися орендованим майном, зобов`язання останньої з внесення орендної плати за весь час фактичного користування майном не припинилися, оскільки припинення орендної плати в розумінні умов Договору пов`язано з моментом повернення орендованого майна, а не з фактом спливу строку дії Договору. Таким чином, Відповідачем-1 було допущено прострочення виконання грошового зобов`язання та прострочення з повернення орендованого майна, у зв`язку і з чим до спірних правовідносин мають бути застосуванні наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК та частиною другою статті 785 ЦК.

У відповідності до статті 2 ЗК України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Земельні відносини, відповідно до статті 3 ЗК України, регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 1 Закону, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Приписами статті 2 Закону передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частинами 1-3 статті 8 Закону встановлено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

В силу положень частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Договором, відповідно до статті 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У відповідності до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Аналогічні за змістом положення закріплені у статті 13 Закону, відповідно до яких договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До істотних умов договору оренди земельної ділянки стаття 15 Закону відносить об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями статті 24 Закону закріплено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України (далі - ГК України). Так, відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень ЦК України договірні зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором або законом.

За приписами статей 3, 629 ЦК України, цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов`язковість виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Тож, з вищенаведеного випливає, що зобов`язання виникають з підстав, визначених статтею 11 ЦК України, які в силу положень статей 525, 526 цього Кодексу є обов`язковими для сторін та за порушення яких статтею 611 ЦК України встановлена відповідальність.

Разом з тим, при дослідженні матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач заявлені до нього вимоги не спростував, доказів виконання зобов`язань за Договором суборенди не надав і об`єктивних причин неможливості їх виконання не навів.

Твердження відповідача-1 про те, що договір суборенди продовжено на той самий строк і на тих же умовах після його закінчення є безпідставними, оскільки матеріалами справи і поясненнями сторін доведено, що мовчазної згоди на поновлення відносин найму з боку позивача не було, навпаки, ним висувалися вимоги про припинення відносин та повернення земельної ділянки і майна, що на ній знаходиться.

Щодо наданих відповідачем копій меморіальних ордерів, квитанцій, та платіжних доручень (а.с. 210-218), то суд приходить до висновку, що вони не підтверджують здійснення відповідачем належним чином оплати перед позивачем за Договором суборенди. Окрім того, відповідно до копії квитанції № 0.0.905280908.1 від 29.11.2017 (т. 1 а.с. 218), за період з січня 2017 по грудень 2017 року відповідачем сплачено 3030,09 грн. орендної плати за Договором суборенди. Зазначене підтверджує твердження позивача про недоплату відповідачем орендної плати за листопад 2017 року. Наявні у матеріалах справи копії розрахункових документів, що свідчать про сплату відповідачем орендної плати за період з червня по серпень 2018 року підтверджують факт продовження користування відповідачем ФОП Шакун І.І. земельною ділянкою і майном, отриманим за договором в користування, після припинення договору суборенди від 12.10.2017 року, адже доказів повернення позивачу земельною ділянку з кадастровим номером :05:008:0129 відповідачем не надано.

Отже, враховуючи те, що сума основного боргу відповідача перед позивачем за укладеним між сторонами договором суборенди землі від 12 жовтня 2017 року підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ФОП Гладишева Ю.В. до ФОП Шакун І.І. про стягнення суми основного боргу в розмірі 3030 грн. 00 коп., у зв`язку з чим позов ФОП Гладишева Ю.В. у цій частині підлягає задоволенню. При цьому суд відхиляє твердження відповідача про залік грошових сум, що сплачені ним після закінчення строку договору, в рахунок орендної плати, недоплаченої за листопад 2017 року, оскільки позивач вважає, що підстав для сплати цих коштів відповідач не мала, також вони сплачені до місцевого бюджету.

Щодо вимоги про стягнення неустойки.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасного погашення орендної плати, позивач просив суд стягнути з ФОП Шакун І.І. в сумі 2742,00 грн. неустойки, нарахованої на суму основного боргу в розмірі 3030,00 грн. не сплаченого за листопад 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону, платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.4 договору суборенди землі від 12 жовтня 2017 року передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0, 5 % несплаченої суми за кожний день прострочення.

Розглядаючи зазначену вимогу позивача, суд зокрема виходить з такого.

Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником Відповідача-1 заявлено клопотання про застосування судом наслідків щодо пропущення ФОП Гладишевим Ю.В. строку звернення до суду з вимогами про стягнення з ФОП Шакун І.І. неустойки у розмірі 2742,00 грн. за листопад 2017 року.

Судом встановлено, що заявлена позивачем сума до стягнення у розмірі 2472,00 грн. сформована на підставі нарахування штрафних санкцій за листопад 2017 року. Відповідно до штампу канцелярії Господарського суду Херсонської області (т.1 а.с. 4), ФОП Гладишев Ю.В. звернувся до суду лише 09.04.2019 року, тобто після спливу строку позовної давності.

В силу ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Питання щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (із змінами і доповненнями).

ФОП Гладишевим Ю.В. клопотання щодо поважності пропуску строку позовної давності до суду не подавалися.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з ФОП Шакун І.І. неустойки у розмірі 2742, 00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки сплинув строк позовної давності, а Відповідач-1 просить суд застосувати строк позовної давності та наслідки його спливу.

Щодо позовної вимоги ФОП Гладишева Ю .В. про стягнення з ФОП Шакун І.І . неотриманого доходу у розмірі 44 000 грн. 00 коп., то суд виходить з такого.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 614 ЦК України).

Згідно зі статтею 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

З огляду на положення статті 22 ЦК України та статті 224 ГК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Окрім того, суд виходить з того, що пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених приміщень.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Судом встановлено, що згідно Договору суборенди, договір укладено строком до 29.05.2018 року, починаючи з дати реєстрації цього Договору. Пунктами 4.1., 4.2., 4.4. Договору суборенди встановлено, що суборендар вносить орендну плату у грошовій формі, що становить 6% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта інфляції за кожен рік окремо. Місячна орендна плата складає відповідно до домовленості сторін 6060,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктами 1-4 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Отже, підставою для сплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 0,2700 га, кадастровий номер :05:008:0129, у період з жовтня 2017 по травень 2018 був укладений між сторонами Договір суборенди від 12.10.2017 року.

У той же час, Відповідачем-1 не надано доказів щодо повернення ФОП Гладишеву Ю.В. після припинення вказаного договору суборенди земельної ділянки загальною площею 0,2700 га, кадастровий номер :05:008:0129.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки плата за користування земельною ділянкою як річчю (орендна плата) складає 6060,00 грн., то подвійна плата за кожен місяць становить 12 120,00грн.

Строк прострочки, за який не сплачено орендну плату Відповідачем-1 становить 12 місяців з червня 2018 по червень 2019 року.

Отже, загальна сума зобов`язання відповідача за користування земельною ділянкою у період з червня 2018 по червень 2019 року складає 145 440,00 грн.

Наведений вище розрахунок невиконаного обов`язку відповідача-1, що здійснений судом у відповідності до вимог чинного законодавства, свідчить про те, що позивачем заявлено до стягнення суму неотриманого доходу на суму 44 000, 00 грн., тобто, у меншому, ніж передбачено законодавством розмірі.

У той же час, враховуючи, що суд, згідно із ст. 14 ГПК України, не має права виходити за межі позовних вимог, а позивачем право, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, реалізовано не було, позивач не збільшував розміру позовних вимог під час підготовчого провадження та уточнюючи свої позовні вимоги, - підстав для стягнення суми неотриманого доходу у більшому розмірі, ніж яку ФОП Гладишев Ю.В. просить стягнути з Відповідача-1, судом не вбачається.

Отже, до стягнення з ФОП Шакун І .І. на користь позивача підлягає сума неотриманого доходу у розмірі 44 000, 00 грн.

Щодо позовних вимог ФОП Гладишева О.В. до Відповідача-2 ФОП Дурасова Р.О. про стягнення з останнього збитків у вигляді сплати орендної плати за дванадцять місяців під час позбавлення права користування земельною ділянкою у розмірі 72 720,00 грн. та неодержаного прибутку (втраченої вигоди) у розмірі 106 200,00 грн., моральної шкоди та витрат, то суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у їх задоволенні, виходячи з такого.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу, України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З матеріалів справи вбачається, що із зазначеними вище позовними вимогами ФОП Гладишев О.В. звернувся до ФОП Дурасова Р.О .

У той же час, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності між ним та Відповідачем-2 господарських правовідносин, зокрема щодо земельної ділянки, про користування та володіння якою виник спір.

Щодо посилання позивача, як на підставу своїх вимог на укладений між відповідачами договір про спільну діяльність (т. 1 а.с. 106-107), то суд вважає її безпідставними, у зв`язку із такими обставинами.

Виходячи із змісту вказаного договору, його виконання жодним чином не впливає на права та інтереси позивача, оскільки не тягне за собою будь-яких наслідків для ФОП Гладишева Ю.В. , оскільки не визначає права його сторін користування чи будь якого іншого володіння майном позивача.

Так, згідно змісту п. 1.1. цього договору його предметом є юридична допомога в налагодженні бізнес-процесів; в організації закупці та поставці товарів; допомога у продажі товарів; маркетинг тощо.

Отже, зазначений договір спрямовано на надання ПП Дурасовим Р.О. ФОП Шакун І.І. послуг, які прямо не пов`язані із місцем здійснення Відповідачем-1 своєї діяльності.

Шакун І.І. вправі самостійно організовувати свою господарську діяльність на орендованій земельній ділянці та взятому в користування майні на торгівельній площадці, укладати будь-які господарські договори, які ніяк не впливають на об`єм її суб`єктивних прав та обов`язків за договором найму. Такі договори не породжують обов`язків у третіх осіб стосовно орендованого майна або особи власника майна, що передано у користування.

Вказаний договір між відповідачами не може бути доказом існування господарських правовідносин між позивачем і Відповідачем-2.

Щодо заявленої ФОП Гладишевим Ю.В. позовної вимоги про стягнення з Відповідача-2 моральної шкоди у розмірі 30 000, 00 грн., то суд виходить з такого.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 Цивільного кодексу України, згідно ч. 1 якої, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про приниження ділової репутації позивача Відповідачем-2.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди (факт наявності моральної шкоди, протиправність дій її заподіювача, обґрунтування визначення розміру моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу).

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000, 00 грн не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не підтверджуються належними та допустимими доказами, відтак задоволенню не підлягають.

Розглядаючи заявлену ФОП Гладишевим Ю.В . позовну вимогу про стягнення з відповідача суму збитків у вигляді понесених додаткових витрат у розмірі 4148, 00 грн. на розміщення оголошення в газеті «Дніпровський проспект» з метою знайти власника майна та замовлення товарознавчої дослідження по визначенню товарного стану будівельних матеріалів та їх ринкової вартості, суд виходить з такого.

Згідно із п.п. 1-4 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд зазначає, що вказані позивачем витрати не відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні ст. 123 ГПК України,не мають обов`язкового характеру і факт їх наявності та розмір не знаходяться у необхідному зв`язку з оспорюваною шкодою.

За таких обставин і правових підстав, заявлена ФОП Гладишевим Ю.В. позовна вимога про стягнення з відповідача суми збитків у вигляді понесених додаткових витрат у розмірі 4148, 00 грн., задоволенню не підлягає.

Згідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Питання про вирішення розподілу судових витрат за клопотанням позивача судом призначається окремо.

Керуючись статтями 238, 240 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича до Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни про стягнення заборгованості з суборенди, стягнення збитків та упущеної вигоди, - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість по орендній платі у розмірі 3030 грн (три тисячі триста грн 00 коп).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість (неотримані доходи) подвійної плати за користування річчю за час прострочення в межах заявленої суми - 44 000,00грн. (сорок чотири тисячі гривень 00 копійок).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

4. В задоволенні решти позовних вимог, у тому числі заявлених до відповідача-2 Дурасова Руслана Олександровича - відмовити.

5. Витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача пропорційно задоволених вимог.

6. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 03 жовтня 2019 року о 14:30 год. у приміщенні Господарського суду Херсонської області за адресою: м. Херсон, вул. Театральна, 18, зал судових засідань № 214.

7. Встановити строк для подання позивачем доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення.

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 26.09.2019

Суддя П.Д. Пригуза