ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа№ 19/49-10

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі у відповідності до протоколу судового засідання від 25.09.2019

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду Сумської області від 05.06.2019

у справі № 19/49-10

за заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_8

до Фермерського господарства "ОСОБА_3."

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 05.06.2019 у справі № 19/49-10 задоволено заяву ліквідатора фермерського господарства "ОСОБА_3." №02-01/19/49-10/1303 від 16.10.2014 про визнання недійсним договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну і устаткування від 26.12.2009 та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, що укладені між фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу зернозбирального комбайну і устаткування від 26.12.2009 та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, що укладені між фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 05.06.2019 у справі № 19/49-10 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора фермерського господарства "ОСОБА_3." №02-01/19/49-10/1303 від 16.10.2014 про визнання недійсним договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну і устаткування від 26.12.2009 та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, що укладені між фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Сумської області від 05.06.2019 у справі № 19/49-10, розгляд апеляційної скарги призначено на 09.09.2019.

У зв`язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О. у відпустці, згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 19/49-10 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Верховець А.А., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Сумської області від 05.06.2019 у справі № 19/49-10 до свого провадження у новому складі суду; розгляд справи було призначено на 25.09.2019.

06.08.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора банкрута надійшов відзив по справі, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

У судовому засіданні 25.09.2019 представники апелянтів підтримали вимоги своєї апеляційної скарги. Ліквідатор та представник фізичної особи підприємця ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе продовжити розгляд апеляційної скарги за відсутності інших учасників провадження у справі, які не з`явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються норми цього Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі по тексту - Закон).

Частиною 8 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Сумської області від 12.05.2010 порушено провадження у справі № 19/49-10 про банкрутство Фермерського господарства "ОСОБА_3.".

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.03.2011 у справі № 19/49-10 затверджено реєстр вимог кредиторів у даній справі.

Постановою господарського суду Сумської області від 28.04.2011 у даній справі боржника було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором боржника - арбітражного керуючого Чупруна Є.В.

В жовтні 2014 року до господарського суду надійшла заява № 02-01/19/49-10/1303 від 16.10.2014 ліквідатора у даній справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 26.12.2009 між Фермерським господарством "ОСОБА_3" та ОСОБА_1 та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, укладеної між тими ж сторонами.

19.11.2014 до господарського суду від ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому останній заявив про застосування строку позовної давності до вимог ліквідатора про визнання недійними угод.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 25.05.2017 у справі № 19/49-10 у задоволенні заяви ліквідатора Фермерського господарства "ОСОБА_3." № 02-01/19/49-10/1303 від 16.10.2014 про визнання недійсним договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну і устаткування від 26.12.2009 та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, що укладені між Фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 у справі № 19/49-10 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Сумської області від 25.05.2017 у справі № 19/49-10 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 19/49-10 касаційну скаргу ліквідатора Фермерського господарства "ОСОБА_3." Чупруна Є.В. задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 та ухвалу господарського суду Сумської області від 25.05.2017 у справі № 19/49-10 скасовано, а зазначену справу передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Ухвалою суду від 04.07.2018 розгляд заяви № 02-01/19/49-10/1303 від 16.10.2014 ліквідатора у справі № 19/49-10 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 26.12.2009 року між Фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, укладеної між тими ж сторонами призначено в судове засідання на 31.07.2018.

30.07.2018 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 від 28.07.2018, в якому він просить суд відмовити ліквідатору в задоволенні заяви № 02-01/19/49-10/1303 від 16.10.2014 про визнання недійсними договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009 та угоди про залік грошових вимог від 22.01.2010, укладених між ФГ "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 , оскільки не вважає себе заінтересованою особою стосовно боржника, відсутні докази того, що укладення та виконання спірних угод завдало збитків кредиторам банкрута, а отже спірні договори не відносяться до угод, які можуть бути визнані недійсними в межах провадження у справі про банкрутство. Крім того, зазначає, що спірні договори відповідають вимогам цивільного законодавства, є дійсними та виконаними.

Ліквідатор банкрута надав суду письмові пояснення у справі щодо факту існування угод та спеціальних підстав визнання угод недійсними, передбачених Законом.

Ухвалою суду першої інстанції від 21.08.2018 розгляд заяви ліквідатора відкладено в судове засідання на 09.10.2018 та зобов`язано ОСОБА_1 надати в судове засідання для огляду оригінали договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування від 26.12.2009, угоду про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, акт приймання-передачі від 27.12.2009 до них та належним чином засвідчені копії документів з оригіналів оспорюваних угод для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою суду першої інстанції від 09.10.2018 відкладено розгляд заяви ліквідатора у даній справі від 16.10.2014 № 02-01/19/49-10/1303 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 26.12.2009 між Фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, укладеної між тими ж сторонами, в судове засідання на 13.11.2018; на виконання постанови Верховного Суду № 19/49-10 від 29.03.2018 витребувано у Сумського районного суду Сумської області, для огляду у судовому засіданні, цивільну справу № 587/1172/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "ОСОБА_3" про визнання права власності на майно; в задоволенні усного клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Жулавського С.А. про зупинення розгляду заяви ліквідатора відмовлено.

На виконання вимог ухвали суду від 09.10.2018 до господарського суду Сумської області Сумським районним судом Сумської області надіслано матеріали цивільної справи № 587/1172/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "ОСОБА_3" про визнання права власності на майно.

До суду від ОСОБА_1 надійшло письмове пояснення (вх. № 8124 від 12.11.2018) в якому він вказує, що не має можливості виконати вимоги ухвали суду від 21.08.2018 щодо надання оригіналів документів з об`єктивних причин, та повідомляє що копії вищезазначених документів знаходяться в матеріалах справи №№ 587/1172/14-ц, яка розглядається в Сумському районному суді Сумської області.

До суду представником ОСОБА_1 подано письмове пояснення (вх. № 8123 від 12.11.2018) про неможливість надання оригіналів документів у зв`язку з їх втратою, та в якому зазначено, що ОСОБА_1 було подано до засобів масової інформації оголошення про втрату оригіналів документів, що запитуються ухвалою суду.

У судовому засіданні суду першої інстанції 06.12.2018 здійснювалось прослуховування фонограми судового засідання за 18.07.2014 у цивільній справі № 587/1172/14-ц.

21.01.2019 представник ОСОБА_1 адвокат Сергеєва С.А. надала суду письмові пояснення від 21.01.2019 з урахуванням досліджених матеріалів цивільної справи № 587/1172/14-ц, в яких зазначила, що письмові докази, а саме: договір про сумісну діяльність від 15.07.2008, договір про зворотню фінансову допомогу від 15.07.2008, договір купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009, акт приймання-передачі від 27.12.2009, угода про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, квитанції на внесення коштів, платіжне доручення були досліджені в оригіналах, а в матеріалах справи залишилися належним чином завірені їх копії. Під час розгляду цивільної справи представник ліквідатора не заявляв зауважень з приводу досліджених оригіналів документів. Крім того, представник ОСОБА_1 надала суду заяви свідків, підписи яких у заявах мають нотаріальне посвідчення.

Ухвалою суду від 22.01.2019 розгляд справи відкладено в судове засідання на 12.02.2019 та зобов`язано учасників справи надати суду письмові пояснення з урахуванням наданих матеріалів цивільної справи № 587/1172/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "ОСОБА_3" про визнання права власності на майно.

06.02.2019 ліквідатор подав до суду письмові пояснення з урахуванням досліджених матеріалів цивільної справи № 587/1172/14-ц, в яких зазначає, що єдиним доказом факту укладання та існування спірних договорів є оригінали таких договорів.

22.04.2019 до суду надійшли письмові пояснення представника ФОП ОСОБА_8., в яких він зазначає, що у задоволенні заяви ліквідатора ФГ "ОСОБА_3." Чупруну Є.В. про визнання недійсним оспорюваних правочинів має бути відмовлено через відсутність факту їх укладення.

28.05.2019 до суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 адвоката Жулавського С.А. про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 587/1428/18 за позовом ОСОБА_1 до ФГ "ОСОБА_3." про встановлення факту укладення між ОСОБА_1 та ФГ "ОСОБА_3." договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009 та угоди про залік грошових вимог від 22.01.2010. У поданому клопотанні наголошується, що до Сумського районного суду Сумської області передано на новий розгляд справу № 587/1428/18 за позовом ОСОБА_1 до ФГ "ОСОБА_3." про встановлення факту укладення між ОСОБА_1 та ФГ "ОСОБА_3." договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009 та угоди про залік грошових вимог від 22.01.2010, саме тих угод, що є предметом дослідження у справі № 19/49-10. Сумським районним судом встановлюються обставини, які необхідні для вирішення по суті спору у справі № 19/49-10, які за відсутності оригіналів документів, господарський суд встановити не може по причині відсутності на те повноважень, перелік яких визначений п. 8, п. 9 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України. Господарським судам в межах провадження у справі про банкрутство не підсудні спори про встановлення факту укладення договорів.

05.06.2019 до суду надійшли письмові пояснення ліквідатора, в яких він просить суд відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 19/49-10 до вирішення справи № 587/1428/18, оскільки господарський суд Сумської області у межах справи про банкрутство також може встановити факт укладання чи не укладання угод, що узгоджується із вказівками Вищого господарського суду України від 12.04.2016 у справі № 19/49-10.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 21.08.2018 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 19/49-10.

28.05.2019 представник ОСОБА_1 адвокат Жулавський С.А. повторно подав до суду заяву про зупинення провадження у справі № 19/49-10.

У повторно поданому клопотанні представник ОСОБА_1 адвокат Жулавський С.А. наводить ті ж підстави для вжиття відповідних процесуальних заходів, що і первісно поданій заяві, за результатами якої суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні (ухвала суду від 21.08.2018).

Із огляду на зазначені обставини суд першої інстанції правомірно залишив без задоволення подану заяву адвоката Жулавського С.А. про зупинення провадження у справі № 19/49-10.

Крім іншого, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції задовольнив заяву ліквідатора фермерського господарства "ОСОБА_3." №02-01/19/49-10/1303 від 16.10.2014 про визнання недійсним договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну і устаткування від 26.12.2009 та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, що укладені між фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 ; визнав недійсними договір купівлі-продажу зернозбирального комбайну і устаткування від 26.12.2009 та угоду про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, що укладені між фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 .

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 зазначено, що "місцевий господарський суд, розглянувши справу без оригіналів оспорюваних угод та дійшовши висновку про те, що договір купівлі-продажу зернозбирального комбайну від 26.12.2009 та угода про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010 не існують, в порушення ст.. 43 ГПК України (в редакції, чинній на дату ухвалення судового рішення) не вжив всіх заходів для встановлення фактичних обставин справи. Так, зокрема, суд першої інстанції не був позбавлений можливості звернутись до Сумського районного суду Сумської області та витребувати матеріали цивільної справи № 587/1172/14-ц, у якій за твердженням адвоката Жулавського С.А. - представника ОСОБА_1 , суддею Моїсеєнко О.М. було оглянуто оригінали та здійснено посвідчення справжності копій документів. До того ж колегія суддів зауважила, що для перевірки достовірності поданих суду документів місцевим судом може бути призначено судову експертизу. Отже, місцевий господарський суд вжив передбачених чинним процесуальним законодавством вичерпних заходів з метою встановлення факту укладення між ФГ "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 спірних угод, не надав належної правової оцінки всім обставинам справи, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та порушує приписи ст.. 43 ГПК України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та вимоги п. 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017)".

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 21.08.2018 зобов`язано ОСОБА_1 надати в судове засідання для огляду оригінали договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування від 26.12.2009, угоду про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, акт приймання-передачі від 27.12.2009 до них та належним чином засвідчені копії документів з оригіналів оспорюваних угод для доручення до матеріалів справи.

Проте ОСОБА_1 вказаної вимоги ухвали не виконав, оригінали спірних угод не надав, зазначивши про те, що не має можливості виконати вимоги ухвали суду від 21.08.2018 щодо надання оригіналів документів у зв`язку з їх втратою, про що було подано до засобів масової інформації оголошення та повідомив, що копії належним чином засвідчені копії вищезазначених документів знаходяться в матеріалах справи №587/1172/14-ц, яка розглядається в Сумському районному суді Сумської області.

Ухвалою суду від 09.10.2018 було витребувано у Сумського районного суду Сумської області, для огляду в судовому засіданні, цивільну справу № 587/1172/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "ОСОБА_3" про визнання права власності на майно.

На виконання вимог ухвали суду від 09.10.2018 до господарського суду Сумської області Сумським районним судом Сумської області надіслано матеріали цивільної справи № 587/1172/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "ОСОБА_3" про визнання права власності на майно.

У судовому засіданні 06.12.2018 здійснювалось прослуховування фонограми судового засідання за 18.07.2014 у цивільній справі № 587/1172/14-ц.

Зі звукозапису судового засідання 18.07.2014 вбачається, що головуючим суддею у справі зазначено, що оригінали спірних договорів оглянуті у судовому засіданні.

Вказане сторонами у судовому засіданні апеляційної інстанції 25.09.2019 не заперечувалось. Разом з тим, судовою колегією також встановлено зі слів присутніх у судовому засіданні апеляційної інстанції представників сторін, що ліквідатором у судовому засіданні 18.07.2014 Сумського районного суду Сумської області також були оглянуті оригінали вказаних спірних договорів, що останній не заперечив.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 25 Закону ліквідатор з дня свого призначення зокрема, з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угоди боржника та вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Вищезазначене свідчить про те, що ліквідатор наділений повноваженнями звертатися до суду із заявою про визнання недійсними договорів (правочинів) щодо майна банкрута та витребування останнього з володіння третіх осіб, а відповідний спір підлягає вирішенню у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від суб`єктного складу сторін, враховуючи загальні положення Цивільного кодексу та Господарського кодексу.

Виходячи з положень пункту 3 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України захист прав та законних інтересів здійснюється, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним.

Загальні підстави та наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статями 215, 216 ЦК України, статями 207, 208 ГК України.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину - є недодержання, в момент вчинення правочину, стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.. 203 цього кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

При цьому, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (пункт 2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (із змінами і доповненнями).

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), у зв`язку з чим необхідно встановити, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205-210, 640 Цивільного кодексу України, частини друга - п`ята, сьома статті 180 ГК України, тощо).

Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо.

Відповідні обставини є підставою для відмови у задоволенні вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. При цьому, вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, і тому в задоволенні відповідної вимоги має бути відмовлено; в такому разі можуть заявлятися вимоги, передбачені главою 83 ЦК України.

Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами, у зв`язку з цим якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

Вказані рекомендації викладені у пункті 2.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (із змінами і доповненнями).

27.10.2014 ліквідатор звернувся до суду із заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009 і угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, що укладені між Фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що боржник передав ОСОБА_1 майно в рахунок виконання грошових вимог у період, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна, боржника і через виконання зобов`язання перед ОСОБА_1 невдовзі до порушення справи про банкрутство став неплатоспроможним і виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало повністю неможливим.

Ліквідатор стверджує, що вказане є прямим свідченням нанесення шкоди боржнику та його кредиторам, оскільки укладання вищевказаних угод з ОСОБА_1 та їх виконання надало останньому перевагу перед іншими кредиторами. Крім того, у ліквідатора викликає сумнів факт існування угод.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 Господарського кодексу України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

З огляду на правову природу договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009, який у розумінні ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України та ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України є підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, положенням параграфу 1 глави 54 Цивільного кодексу України.

Стаття 655 Цивільного кодексу України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 662, 692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору зворотної фінансової допомоги № 15/07/08 від 15.07.2008, ОСОБА_1 надав ФГ "ОСОБА_3." позику у розмірі 960350,00 грн. строком на 360 днів. Вказані кошти необхідні були останньому для купівлі зернозбирального комбайну CASE IH 2388.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 (сторона-1) та Фермерським господарством "ОСОБА_3." (сторона-2) було укладено договір про сумісну діяльність від 15.07.2008, за умовами якого сторони домовилися про організацію сумісної діяльності у сфері сільського господарства з метою досягнення наступних господарських та комерційних цілей: придбання зернозбирального комбайну CASE IH 2388 вартістю 1170000,00 грн.; придбання жатки CASE 7,6 м. вартістю 25005,00 грн., після придбання техніки вказаної у п. п. 1.1.1 та п. 1.1.2 надавати послуги по збиранню зернових культур.

Відповідно до п. 8.2. договору прибуток, одержаний сторонами від сумісної діяльності, підлягає розподілу пропорційно часткам, визначеним у розділі 6 договору.

02.07.2009 під час проведення УДСБЕЗ ГУМВС України в Сумській області огляду місця події під час перевірки за заявою ОСОБА_3 встановлено, що комбайн марки CАSE номер рами № НОМЕР_2 , номер заводу виробника НОМЕР_3 , знаходиться на полі СТОВ "Першотравневе" с. Лозуватка Шполянського району Черкаської області (а.с.3 т.6). 08.10.2009 відповідно до протоколу обшуку цей комбайн у згаданого товариства за вказаною адресою не знайдено (а.с.4 т.6).

08.09.2009 прокуратурою Сумської області було порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_8. за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. 29.09.2009 вказана постанова була скасована в частині порушення справи стосовно ОСОБА_8. та порушено кримінальну справу за фактом злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України (а.с.183 т.4, а.с.9 т.5).

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 04.01.2010 на підставі подання слідчого Сумського РВ УМВС України в Сумській області у згаданій кримінальній справі надано згоду на проведення обшуку на території АТЗТ "Гарант", що розташоване за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, с. Капітанівка, з метою виявлення та вилучення комбайну CАSE АF 2388 2008 року випуску заводський номер двигуна НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_3, №19-01288, який належить ФГ "ОСОБА_3." та ПП "ОСОБА_1." У постанові судом за поданням слідчого встановлено, що наприкінці січня - початку лютого 2009 року ОСОБА_8. , зловживаючи довірою працівників ФГ "ОСОБА_3.", забрав і перевіз у с. Лебедин Шполянського району Черкаської області комбайн, де передав його в оренду ВАТ "Лебединський насіннєвий завод" (а.с.178, 239 т.4).

18.02.2010 під час проведення обшуку було вилучено вказаний транспортний засіб (а.с.6 т.6). На підставі розписки від 19.02.2010 цей комбайн CАSE, який знаходиться на території підприємства "Техагро" по вул. Комінтерна, 6 м. Шпола Черкаської області, який є речовим доказом у справі №09800073 та на який 17.02.2010 згідно з постановою старшого слідчого СВ Сумського РВ ГУМВС України в Сумській області майора міліції Коваленка Р.С. накладено арешт, прийнято на зберігання гр. ОСОБА_4 (а.с.181 т.4).

У зв`язку з відшуканням комбайну ОСОБА_1 як потерпілий 01.03.2010 звертався до слідчого з клопотанням про вжиття заходів щодо належного збереження вказаного майна (а.с.7 т.6).

Постановою слідчого від 11.03.2010 цей комбайн CАSE визнано речовим доказом, приєднано до справи та передано на зберігання гр. ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.183 т.4).

22.04.2010 склад злочину в кримінальній справі змінено на ч.5 ст.191 КК України, у вчиненні якого 23.04.2010 обвинувачено ОСОБА_3 (а.с.183 т.4).

23.08.2011 постановою слідчого СВ Сумського РВ ГУМВС України в Сумській області закрито матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_3 по факту вчинення ним розтрати майна ФГ "ОСОБА_3.", а саме: зернозбирального комбайну CАSE АF 2388 шляхом зловживання службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах, передбаченої ст. 191 ч.5 КК України. (а.с.180 т.4).

У постанові слідчого від 23.08.2011 зазначено, що між ФГ "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 з 2008 року виникли відносини щодо спільної діяльності, надання фермерському господарству зворотної фінансової допомоги, в т.ч. щодо погашення кредитних зобов`язань останнього. За кошти, отримані від ОСОБА_1 та частково як кредит від ЗАТ КБ "Приватбанк", ФГ "ОСОБА_3." придбало згаданий зернозбиральний комбайн та зернозбиральну жатку з візком, який було зареєстровано за господарством. Однак попри ці відносини з ОСОБА_1 голова ФГ "ОСОБА_3." ОСОБА_3. передав комбайн ОСОБА_8. з метою погашення боргу, який мав перед ним. І тому, як зазначено вище, ОСОБА_8. транспортував цей комбайн до с. Лебедин Шполянського району Черкаської області.

З постанови слідчого від 23.08.2011 вбачається, що "власником зернозбирального комбайну CАSE АF 2388 та зернозбиральної жатки CАSE 1020 з візком є ФГ "ОСОБА_3.", а факт надання частини коштів на придбання комбайну ОСОБА_1 не змінює власника майна і не створює правових підстав для визнання права власності на це майно за іншими особами, в діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину, передбачений ст.191 КК України, а виниклі правовідносини носять характер цивільно-правових, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства. Крім того, потерпілий ОСОБА_1 та ОСОБА_3. свої відносини врегулювали саме в порядку цивільного судочинства, звернувшись до Ковпаківського районного суду м. Суми і уклавши в ході розгляду справи мирову угоду, тобто вирішили спір в порядку цивільного судочинства.".

Так, 25.12.2009 ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою про стягнення з ФГ "ОСОБА_3." грошових коштів у сумі 1 221 767 грн. (а.с.203-204 т.4). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем і відповідачем 15.07.2008 були укладені договори зворотної фінансової допомоги (а.с.24 т.6) та сумісної діяльності у сфері сільського господарства, в тому числі придбання комбайна CАSE 2388. На їх виконання ОСОБА_1 перерахував ФГ "ОСОБА_3." 960 350 грн. фінансової допомоги та здійснив платежі в рахунок погашення кредитних коштів, взятих відповідачем в КБ "Приватбанк", у розмірі 261 417 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.12.2009 було відкрито відповідне провадження та винесено ухвалу про забезпечення позову на підставі заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на зернозбиральний комбайн CАSE АF 2388, зобов`язано СФ ДП "Держінформюст" внести відомості про комбайн в реєстр обтяжень, зобов`язано відповідний відділ державної виконавчої служби за місцем знаходження комбайну накласти арешт на вищезазначений комбайн та забезпечити його зберігання, заборонено відповідачу ОСОБА_3. та іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню комбайну до вирішення справи по суті в суді (а.с.211 т.4).

На підставі вказаної ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.12.2009 реєстратором 05.01.2010 внесено відомості про заборону відчуження комбайну зернозбирального CАSE (а.с.230-231 т.4).

Крім того постановою відділу ВДВС Сумського районного управління юстиції від 29.12.2009 про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду Сумської області про стягнення з ФГ "ОСОБА_3." на користь ТОВ "Ойлтрейд-Союз" 112094,04 грн. накладено арешт на все майно боржника, про що того ж дня внесено відповідний запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.250-251, т.5). Чинність цього арешту припинена постановою про закінчення виконавчого провадження від 12.05.2012 (а.с.196 т.4).

Відповідно до акту опису й арешту майна вказаного відділу ДВС від 11.03.2010 при примусовому виконанні вищезгаданого наказу суду та наказу господарського суду Сумської області про стягнення з ФГ "ОСОБА_3." на користь ПП ОСОБА_8. 284665,53 грн. у АДРЕСА_2 було описано та накладено арешт на комбайн зернозбиральний CАSE 2388, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8. (а.с.108-111 т.6).

10.10.2014 апеляційний суд Сумської області задовольнив частково апеляційну скаргу ліквідатора ФГ "ОСОБА_3.", скасував ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.01.2010 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФГ "ОСОБА_3." про стягнення заборгованості в сумі 1 221 767 грн., а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.208-209 т.4). Скасованою ухвалою від 22.01.2010 було визнано мирову угоду між позивачем і відповідачем, за якою ФГ "ОСОБА_3." визнало повністю позовні вимоги, особі його голови ОСОБА_3 передало в рахунок погашення вищезазначеної заборгованості ОСОБА_1 комбайн CАSE АF 2388, жатку зернову CАSE, теліжку до жатки CАSE та відповідні реєстраційні та технічні документи на це майно, яке належить ОСОБА_3 на праві власності. У мировій угоді було записано, що ОСОБА_3. стверджує, що вищезазначений комбайн, жатка, теліжка до жатки в заставі не перебуває та є його власністю.

У подальшому вказана цивільна справа була передана за підсудністю до Сумського районного суду Сумської області, під час розгляду яким 29.05.2014 ОСОБА_1 змінив предмет позову на визнання права власності на вказаний комбайн, яке зареєстровано за ним на підставі ухвали від 22.01.2010 (а.с.210, т.4).

Рішенням Сумського районного суду від 19.06.2015 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФГ "ОСОБА_3." про визнання права власності на майно відмовлено за безпідставністю, оскільки не встановлено порушень прав позивача (а.с.19-20, т.6).

Апелянт посилається на вказане рішення, як на таке, що має преюдиційний характер стосовно фактів укладення та дійсності спірних угод.

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаними доводами, оскільки визнання недійсними даних угод предметом спору у справі №587/1172/14-ц не було, відтак суд не перевіряв угоди на відповідність нормам спеціального законодавства, а саме нормам Закону про банкрутство.

Крім того, у Постанові Вищого господарського суду України у даній справі від 12.04.2016, суд касаційної інстанції зазначив, що рішення Сумського районного суду Сумської області у справі №587/1172/14-ц від 19.06.2015 не має преюдиційного характеру з огляду на те, що мотивація рішення Сумського районного суду у справі № 587/1172/14-ц є лише встановленням обставин та оцінкою наданих суду доказів, а не встановленням факту, який не потребує доведення у даній справі.

За таких обставин, у суду попередньої інстанції не було правових підстав вважати, що обставини, які встановлені у справі № 587/1172/14-ц, щодо дійсності спірних угод носять преюдиціальний характер та не потребують доведення у даній справі.

Також з`ясовано, що комбайн CАSE АF 2388 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський номер двигуна НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_7 , дата видачі 31.07.2008, видане ІДТН Сумського району, був предметом договору застави автотранспорту від 04.08.2008, укладеним між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ФГ "ОСОБА_3." в забезпечення відповідного кредитного договору на суму 387 тис. грн. (а.с.25-26 т.6). Однак 21.12.2009 банк повідомив Сумській ІДТН, що ФГ "ОСОБА_3." за кредитним договором розрахувалось повністю, в заставі перебував саме комбайн CАSE 2388 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , номер державної реєстрації НОМЕР_8 (а.с.180 т.5).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2009 між Фермерським господарством "ОСОБА_3." в особі голови Фермерського господарства ОСОБА_3., що діє на підставі Статуту, (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього, відповідно до пункту 1 якого продавець передає оплатно, на умовах даного договору, у власність покупця належний йому зернозбиральний комбайн Case 2388, рік випуску 2008, заводський номер НОМЕР_3; устаткування до зернозбирального комбайну; жатку зернову Case серія НОМЕР_9 , теліжку для жатки Case (далі - комбайн з устаткуванням) (а.с. 119, том 4).

Відповідно до пункту 1.4 оспорюваного договору вартість комбайну з устаткуванням становить 1 221 765,00 грн.

Згідно з п.п. 2.1, 2.3 цього договору продавець зобов`язаний передати покупцеві комбайн з устаткуванням не пізніше 20.01.2010; передача комбайна з устаткуванням від продавця до покупця здійснюється за актом приймання-передачі.

Відповідно до п.5.1 договору продавець свідчить, що згаданий товар до цього часу нікому іншому не проданий, не заставлений, не знаходиться під арештом, судового спору відносно нього не ведеться (а.с. 227, том 4).

На підставі акту приймання-передачі від 27.12.2009 Фермерським господарством "ОСОБА_3." передано ОСОБА_1 зернозбиральний комбайн САSЕ 2388, а також устаткування до нього (а.с.118, том 4).

22.01.2010 між Фермерським господарством "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 укладено угоду про залік зустрічних грошових вимог, відповідно до положень якої зобов`язання ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 26.12.2009 були припинені повністю у рахунок погашення заборгованості ФГ "ОСОБА_3." за кредитним договором від 04.08.2008 та договором про сумісну діяльність від 15.07.2008 (а.с. 117, том 4).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Однією з підстав припинення зобов`язань є зарахування на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 601 Цивільного кодексу України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Матеріалами справи підтверджується, що зобов`язання ФГ "ОСОБА_3." перед ОСОБА_1 виникли на підставі договору про зворотну фінансову допомогу №15/07/08 від 15.07.2008 та з підстав погашення ОСОБА_1 боргу ФГ " ОСОБА_3 ." перед ПАТ КБ "Приват Банк".

Зокрема, 960350,00 грн. за договором про фінансову допомогу та 261417,00 грн. - суми, сплачені ОСОБА_1 у рахунок погашення боргу ФГ " ОСОБА_3 ." перед ПАТ КБ "Приват Банк" за кредитним договором, який укладено між ФГ "ОСОБА_3." та ПАТ КБ "Приват Банк".

Факт отримання ФГ "ОСОБА_3." коштів від ОСОБА_1 за договором про зворотну фінансову допомогу у розмірі 960350,00 грн. підтверджується банківською квитанцією на внесення готівкових коштів від 15.07.2008 на суму 630000,00 грн. та прибутковим касовим ордером ФГ "ОСОБА_3." №20 від 01.08.2008 на суму 330350,00 грн. Факт виконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань ФГ "ОСОБА_3." по поверненню кредиту та оплати відсотків за користування кредитом за кредитним договором підтверджується:

на суму 39831,16 грн. - квитанції на внесення коштів від 17 серпня 2009 року;

на суму 51529,40 грн. - квитанції на внесення коштів від 20 жовтня 2009 року;

на суму 51289,00 грн. - платіжне доручення № від 15 грудня 2009 року;

на суму 118767,44 грн. - квитанція на внесення коштів від 21 грудня 2009 року (а.с.135-140, т. 4).

З матеріалів справи вбачається, що вказаний комбайн CАSE 2388 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , номер шасі 19-01288 був зареєстрований 31.07.2008 за ФГ "ОСОБА_3.".

16.03.2010 інспекція державного технічного нагляду Сумської обласної державної адміністрації, розглянувши клопотання ФГ " ОСОБА_3." ОСОБА_3 щодо зняття з обліку зареєстрованого за фермерським господарством зернозбирального комбайну, зазначила, що провести вказані дії не має можливості, оскільки в зв`язку з розслідуванням кримінальної справи №09800073 інспекції заборонено проводити будь-які дії з комбайном, а також постановами ВДВС Сумського районного управління юстиції від 29.12.20009 та 26.01.2010 накладено арешт на все майно, що належить ФГ "ОСОБА_3.". Тому інспекція повідомила, що не може виконати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.01.2010, яка була надана 16.03.2010 (а.с.161 т.7).

Відповідно до відповідей інспекції державного технічного нагляду Сумської обласної державної адміністрації на запити арбітражного керуючого Чупруна Є.В. від 19.08.2010 та 20.02.2012 за ФГ "ОСОБА_3." зареєстровано комбайн зернозбиральний CАSE 2388 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_2 ,свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_11 , дата видачі 11.08.2009, номерний знак НОМЕР_8 (а.с.184-185 т.4).

04.09.2013 Державна інспекція сільського господарства в Смуській області на запит арбітражного керуючого Чупруна Є.В. повідомила, що зернозбиральний комбайн CАSE 2388 ФГ "ОСОБА_3." знятий з обліку згідно з рішенням суду від 23.10.2012. Надати копії документів, що стали підставою для виконання вищезгаданих дій, не має можливості у зв`язку з ліквідацією інспекції Держтехнагляду облдержадміністрації. Станом на той час машина зареєстрована за мешканцем м. Суми ОСОБА_1 : реєстраційний документ АС213059 від 29.10.2012, номерний знак НОМЕР_12 (а.с.186 т.4).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_13 , що видане 29.10.2012 ІДТН Сумської ОДА, власником комбайну зернозбирального з реєстраційним номером НОМЕР_12 CАSE 2388 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , з об`ємом двигуна 8300 см. куб., масою 9800 кг є ОСОБА_1 (а.с.141, 212 т.4).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 № 694 затверджений Порядок відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі - машини), здійснення інших заходів, пов`язаних з реєстрацією та веденням обліку машин (далі - Порядок).

У п. 2 цього Порядку зазначено, що реєстрація та зняття з обліку машин проводяться інспекціями державного технічного нагляду Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської і Севастопольської міськдержадміністрацій (далі - інспекції).

Згідно з п. 3 вказаного Порядку власник машини або інша особа, яка використовує її на законних підставах (далі - власники), крім суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 5 пункту 8 цього Порядку, зобов`язані зареєструвати в інспекції машину протягом 10 діб від дня придбання, митного оформлення або виникнення інших обставин, що є підставою для реєстрації. Строк реєстрації може бути продовжений інспекцією у разі неможливості власника своєчасно її провести у зв`язку з хворобою, відрядженням чи з інших причин. Причіпне, навісне обладнання (крім тракторних причепів і прирівняних до них машин) та інвентар, яким присвоєно ідентифікаційні номера, реєструються за бажанням власників.

У відповідності до п. 4 Порядку машина реєструється протягом семи днів на підставі заяви власника або уповноваженої ним особи, яка подається державному інспектору у відповідному районі.

Експлуатація машини, не зареєстрованої в інспекції, або без номерного знака "Транзит" забороняється (п. 27 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторонами спору при укладенні договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу не було дотримано вимог Порядку, необхідних для реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_1 , зокрема, сторони договору купівлі-продажу не перереєстрували комбайн на підставі цієї угоди, реєстрація транспортного засобу здійснена за ОСОБА_1 лише в жовтні 2012 року.

Як свідчать матеріали справи, провадження у справі № 19/49-10 про банкрутство Фермерського господарства ""ОСОБА_3." порушено 12.05.2010, а оспорюванимй договір купівлі-продажу від 26.12.2009, тобто укладений протягом п`яти місяців, що передували порушенню справи про банкрутство ФГ "ОСОБА_3.".

Статтею 1 Закону визначено, що неплатоспроможність - неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов`язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов`язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на час укладення договору купівлі-продажу від 26.12.2009 ФГ "ОСОБА_3." вже мало ознаки неплатоспроможності з огляду на існування безспірної кредиторської заборгованості. Так, рішенням господарського суду Сумської області від 02.11.2009 у справі № 10/274-09 стягнуто з ФГ "ОСОБА_3." на користь ПП ОСОБА_8 . 284663,53 грн., заборгованість боржника перед ініціюючим кредитором утворилась у зв`язку з неналежним виконанням умов договорів про виконання робіт та договору поставки, що призвело до виникнення заборгованості. На виконання зазначеного рішення 18.01.2010 було видано наказ, який був пред`явлений для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції. 26.01.2010 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного наказу господарського суду Сумської області. Відповідно довідки державного виконавця від 29.04.2010 № 7263-03-3 станом на 29.04.2010 борг в сумі 284663,53 грн. з боржника не стягнутий.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.03.2011 у справі № 19/49-10 затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого включені вимоги конкурсних кредиторів:

Сумська міжрайонна державна податкова інспекція в сумі 2201,72 грн.;

ТОВ "Олтрейд-Союз" в сумі 112219,04 грн.;

ФОП ОСОБА_8 . в сумі 1281110,03 грн.

Дані вимоги виникли на підставі договорів, укладених між ФГ "ОСОБА_3." та ФОП ОСОБА_8. № 30/04/08 від 30.04.2008, № 05/05/08 від 05.05.2008, № 19/05/08 від 19.05.2008, № 25/08/08 від 25.08.2008; укладених між ФГ "ОСОБА_3." та ТОВ "Олтрейд-Союз" № 18/04 від 18.04.2008, № 04-02/1 від 04.02.2009.

Так, за даними матеріалів справи, упродовж 2009 року боржник перебував в стані поточної неплатоспроможності та мав виражені ознаки банкрутства.

При цьому, як встановлено вище, боржник маючи непогашену заборгованість за неналежне виконання умов зазначених договорів, 26.12.2009 здійснює відчуження транспортного засобу за оспорюваною угодою.

Згідно з даними ліквідатора у боржника відсутнє будь-яке майно, за рахунок якого можливе задоволення вимог кредиторів. Таким чином, з наявних матеріалах справи доказів вбачається, що інше майно, за рахунок якого кредитори мали би задовольнити свої вимоги до боржника відсутнє.

У відповідності до позиції Верховного Суду застосування принципу правової презумпції сумнівності правочинів та майнових дій боржника при дослідженні угод боржника, що мають сумнівний характер з точки зору відповідності їх чесним звичаям у підприємницькій діяльності, є обов`язковим (постанова від 30.01.2019 у справі №910/6179/17).

Верховним Судом зазначено, що ст. 17 Закону порівняно з приписами ст. 215 ЦК України, розширює підстави для визнання недійсними правочинів та надає можливість визнати недійсною угоду, яка вчинена у підозрілий період, що передував відкриттю процедури банкрутства, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

Верховний Суд вказав, що судам належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема але не виключно щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей, не спрямованих на досягнення розумної ділової мети, або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У підозрілий період дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватись з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна завідомо призводить до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки період з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника, у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період, є сумнівними, ч. 11 ст. 17 Закону встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Законі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми.

Судовою колегією встановлено, що Харківський апеляційний господарський суд у постанові від 04.07.2017 у даній справі дійшов висновку, що даний оскаржуваний договір купівлі-продажу не може бути визнаний недійсним, оскільки жодна із вимог, визначених ч. 11 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не підтверджується матеріалами справи.

Проте, Верховний Суд в постанові від 29.03.2018 у даній справі зазначив про те, що наведені у постанові суду апеляційної інстанції висновки щодо наявності (відсутності) підстав, передбачених ч. 11 ст.17 Закону для визнання недійсними оспорюваних ліквідатором договору купівлі продажу та угоди про залік зустрічних вимог, на думку колегії суддів, не можна визнати законними і обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, судовою колегією встановлено, що голова ФГ «ОСОБА_3.» при укладенні спірних договорів діяв всупереч цілям, спрямованим на досягнення розумної ділової мети, та прийняв на себе зобов`язання щодо відчуження єдиного майна боржника взамін на залік грошових вимог одного з кредиторів, за наявності інших кредиторів, без отримання реальних коштів, які можливо б було направити на погашення вимог інших кредиторів, і таким чином неправомірно зменшив розмір активів боржника.

Дослідивши матеріали справи та обставини, про які зазначено в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у даній справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 26.12.2009, укладених між ФГ "ОСОБА_3." та ОСОБА_1 .

Щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності за заявою ОСОБА_1 , судом першої інстанції було встановлено та судом апеляційної інстанції перевірено наступне.

Відповідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, за змістом названих норм позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ліквідатором у справі заявлено вимогу щодо визнання недійсним договір купівлі-продажу та угоду про залік зустрічних грошових вимог. При цьому із заяви випливає, що з вимогою про визнання договору недійсним звертається арбітражний керуючий як ліквідатор ФГ "ОСОБА_3.", якому у ході ліквідаційної процедури стало відомо про укладення договору купівлі-продажу.

Постановою господарського суду Сумської області від 28.04.2011 Фермерське господарство "ОСОБА_3." визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Чупруна Є.В.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором вживалися заходи, спрямовані на виконання обов`язків щодо виявлення ліквідаційної маси та подальшого задоволення вимог кредиторів, передбачені положеннями статей 25, 26 Закону.

Відповідно до відповідей інспекції державного технічного нагляду Сумської обласної державної адміністрації на запити арбітражного керуючого Чупруна Є.В. від 19.08.2010 та 20.02.2012 комбайн зернозбиральний CАSE 2388 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_11 , дата видачі 11.08.2009, номерний знак НОМЕР_8 (а.с.184-185 т.4) був зареєстрований за ФГ "ОСОБА_3."

04.09.2013 Державна інспекція сільського господарства в Смуській області на запит арбітражного керуючого Чупруна Є.В. повідомила, що зернозбиральний комбайн CАSE 2388 ФГ "ОСОБА_3." знятий з обліку згідно з рішення суду від 23.10.2012; Надати копії документів, що стали підставою для виконання вищезгаданих дій, не має можливості у зв`язку з ліквідацією інспекції Держтехнагляду облдержадміністрації. Станом на той час машина зареєстрована за мешканцем м. Суми ОСОБА_1 : реєстраційний документ АС213059 від 29.10.2012, номерний знак НОМЕР_12 (а.с.186 т.4).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_13 , що видане 29.10.2012 ІДТН Сумської ОДА, власником комбайну зернозбирального з реєстраційним номером НОМЕР_12 CАSE 2388 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , з об`ємом двигуна 8300 см. куб., масою 9800 кг є ОСОБА_1 (а.с. 212, т.4).

Арбітражним керуючим Чупруном Є.В. у процедурах розпорядження майном і ліквідації ФГ "ОСОБА_3." постійно вживалися заходи щодо розшуку та повернення згаданого комбайну, зокрема: направлялися листи керівнику банкрута ОСОБА_3 з вимогами передачі відповідної документації (від 27 та 28 січня, 06 червня 2011 року, 28.04.2012, 16.10.2014), звернення до правоохоронних органів щодо передачі бухгалтерських документів, печатки, штампу підприємства, відшукання та передачі комбайну (29.09.2011, 28.02.2012, 11.09.2015) (а.с.160-175, т.7).

Однак керівник ФГ "ОСОБА_3." ОСОБА_3. не виконав вимоги Закону та запити ліквідатора щодо передачі документації та майна боржника.

За результатами вжиття ліквідатором дій щодо повернення зернозбирального комбайну, 18.07.2014 у судовому засіданні Сумського районного суду Сумської області було встановлено, що був оформлений договір купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009, що підтверджується журналом судового засідання від 18.07.2014 Сумського районного суду Сумської області у цивільній справі № 2/587/456/14.

Суд констатує, що про існування договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009 та угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010 не свідчить жодний документ з 25 грудня 2009 по липень 2014 року, що наявний або оглянутий судом під час вирішення цієї справи, вищезгаданих кримінальної та цівильіної справ, або офіційні документи правоохоронних, контролюючих і реєстраційних органів, документи, що були надані сторонами.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заяву про визнання договорів недійсними подано в межах трьохрічного строку з дня, коли сторона довідалася чи могла довідатися про порушення свого права. Так, лише 29.10.2012 була здійснена реєстрація спірного майна за ОСОБА_1 та, відповідно припинено реєстрацію цього майна за ФГ "ОСОБА_3.". Тому, підстави для відмови в задоволенні заяви про визнання договору недійсним у зв`язку зі спливом позовної давності були відсутні. Із даним позовом позивач звернувся 27.10.2014.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 05.06.2019 у даній справі. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Сумської області від 05.06.2019 у справі № 19/49-10 - без змін.

3. Матеріали справи № 19/49-10 повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 30.09.2019.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко