УХВАЛА

м. Київ

26.09.2019Справа № 910/12652/19
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянвши матеріали

заяви Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нест Плюс»

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 25 433,18 грн. за договором про надання телекомунікаційних послуг № 1055213/15 від 22.07.2015

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нест Плюс» 25 433,18 грн. за договором про надання телекомунікаційних послуг № 1055213/15 від 22.07.2015.

Обґрунтовуючи подану заяву про видачу судового наказу, заявник зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Нест Плюс» було в порушено зобов`язання за договором про надання телекомунікаційних послуг № 1055213/15 від 22.07.2015 щодо оплати наданих послуг на суму 25 433,18 грн.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про відмову у видачу судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. ч. 1 -3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу, крім іншого, повинно бути зазначено ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Як встановлено судом, заяву про видачу судового наказу подано представником за довіреністю №1600 від 07.06.2019 Поліщук О.О .

Оскільки заяву про видачу судового наказу подано представником, то у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено місце проживання представника.

Однак, в порушення зазначених приписів заява Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» не містить інформації про місце проживання представника, а зазначено лише юридичну адресу Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест», що є порушенням вимог статті 150 ГПК України та є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Ч.2 вказаної статті передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається із додатків, доданих до заяви про видачу судового наказу, договір про надання телекомунікаційних послуг № 1055213/15 від 22.07.2015 підписаний лише однією стороною договору - Товариством з обмеженою відповідальністю «Нест Плюс», в той час як іншою стороною - Приватним акціонерним товариством «Фарлеп-Інвест», договір не був підписаний.

Таким чином, до заяви про видачу судового наказу всупереч ст.150 Господарського процесуального кодексу України не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення безспірної грошової заборгованості.

Судом встановлено, що заявник звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нест Плюс» з претензію №93/04-11 від 11.02.2019 про сплату 25 433,18 грн. за договором про надання телекомунікаційних послуг № 1055213/15 від 22.07.2015.

У відповідь на вказану претензію Товариство з обмеженою відповідальністю «Нест Плюс» листом №5 від 20.02.2019 заперечило проти нарахування йому 25 318,28 грн. за договором про надання телекомунікаційних послуг № 1055213/15 від 22.07.2015.

Отже, з викладеного вбачається, що вимоги заявлені Приватним акціонерним товариствуом «Фарлеп-Інвест» не є вимогами в розумінні ч.1 ст. 148 ГПК України, оскільки не вбачається факт безспірної заборгованості боржника.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, заява Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» про видачу судового наказу подана з порушенням приписів ст.ст. 148, 150 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Фарлеп-Інвест» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нест Плюс» 25 433,18 грн. за договором про надання телекомунікаційних послуг № 1055213/15 від 22.07.2015.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Спичак