СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"03" жовтня 2019 р. Справа № 917/513/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників:

від апелянта - Сластюн С.В. - ордер №067680 від 30.09.2019

від позивача - Дем`янець Я.В. - ордер №110398 від 03.10.2019

від відповідача - Талащенко В.Є - адвокат, довіреність від 10.04.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , м. Гадяч, (вх.№ 2801)

на рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019

у справі №917/513/19, ухвалене суддею Паламарчуком В.В. у приміщенні Господарського суду Полтавської області 13.06.2019 о 13:56 (повний текст рішення складено та підписано 27.06.2019),

за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м.Гадяч,

про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:
Рішенням господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 по справі №917/513/19:

а) позовні вимоги задоволено повністю;

б) в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" перед Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" за Кредитним договором № 06.1-20/124 від 02.04.2013 у сумі 15917447,81 дол. США. з яких: 15917447,81 дол. США. - заборгованість по тілу кредиту, звернуто стягнення на нерухоме майно за Іпотечним договором № 4 від 16.04.2013, який посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Микитенко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 567, а саме:

- виробничі будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, смт. Опішня, вул. Жовтнева, буд. 29 , загальною площею: 1603,4 кв.м.:

Літера А-1 - головний виробничий корпус, пл. 1165,1 кв.м

Літера Е - мехмайстерня, пл. 94,2 кв.м

Літера Д - вбиральня, пл. 3,0 кв.м

Літера Г - матеріальний склад, пл. 101,3 кв.м

Літера В - гараж, пл. 66,8 кв.м

Літера Б,б - прохідна, пл. 13,8 кв.м

№1,2,11 - ворота

№ 3,5 - огорожа

№4 - водонапірна башта

№6,7 - металева ємність

№8 - трансформаторна будка

№ 9,10 - градирня

Літера 3-1 - гараж, пл. 151,8 кв.м

Літера И-1 - каналізаційна, пл. 7,4 кв.м.

- земельну ділянку, що є виділеною в натурі, межі якої визначено на місцевості: Полтавська область, Зіньківський район, смт. Опішня, вул. Жовтнева, 29 , цільове призначення якої є розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, з кадастровим номером: :30:093:0004, та площею: 0,5597 га;

- комплекс (нежитлові будівлі та споруди), що розташований за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, місто Червонозаводське, вул. Леніна, буд. 2 а, загальною площею: 3246 кв.м.:

Літера №А - головний виробничий корпус, пл. 2034,8 кв.м

Літера №Б - реммайстерня, пл. 432,3 кв.м

Літера №В - бондарня, пл. 88,4 кв.м

Літера №Г - магазин, пл. 286,8 кв.м

Літера №Д - прохідна, пл. 10,7 кв.м

Літера №Ж - адмінкорпус, пл. 141,9 кв.м

Літера №З - компресорна, пл. 91,6 кв.м

Літера №Е - матеріальний склад, пл.150,9 кв.м

Літера №К - вбиральня

Літера №М - насосна, пл. 8,6 кв.м

№2 - водонапірна башня

№3 - градильня

№1 - огорожа

№4 - асфальтне покриття

№5 - артезіанська свердловина

№6 - водопровідна мережа

Літера №Н - КНС

Літера №О - котельня

- комплекс, будівлі, що розташовані за адресою: Полтавська область, Миргородський район, селище Великі Сорочинці, вул . Перемоги , буд. 13, загальною площею: 160,2 кв.м.:

Літера №А-1 - котельня, пл. 36,4 кв.м

Літера №Г-1 - помиєчна машин, пл. 46,8 кв.м

Літера №В-1 - прохідна, пл. 14,4 кв.м

Літера №Д-1 - склад, пл. 62,6 кв.м

№1 - огорожа,

шляхом реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

в) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" судовий збір у сумі 672 350,00 грн.

Не погодившись із рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 у справі №917/513/19 в частині безпідставного звернення стягнення на наступні об`єкти нерухомого майна: "Літера №Ж - адмінкорпус, пл. 141,9 кв.м., адреса місцезнаходження Полтавська область, Лохвицький район, місто Червонозаводське, вул. Леніна, буд. 2а , " Літера №Е - матеріальний склад, площею 150,9 кв.м., адреса місцезнаходження Полтавська область, Лохвицький район, місто Червонозаводське, вул. Леніна, буд. 2а .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржником зазначено наступне:

- оскаржуваним рішенням звернуто стягнення на нерухоме майно, яке ОСОБА_1 орендує у ТОВ "Гадячсир" на підставі договорів оренди №78 від 11.10.2016 та №87 від 23.11.2016, а саме: адмінкорпус (літ. Ж), площею 141,9 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Леніна, 2А та матеріальний склад (літ. Е), площею 150,9 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Леніна,2 А ;

- вважає себе власником 2/3 часток вищевказаного орендованого майна, оскільки вклав в останнє грошові кошти з метою його поліпшення. Через невизнання відповідачем права власності ОСОБА_1 на орендоване майно, останній подав позови до ТОВ "Гадячсир" про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно до Лохвицького районного суду Полтавської області (справа №538/1205/19) та Диканського районного суду Полтавської області (справа №529/782/19).

- в зв`язку із тим, що апелянт на протязі декількох років вкладав грошові кошти в орендоване майно, відбувався процес перебудови та були створені нові об`єкти нерухомості. ТОВ "Гадячсир", в свою чергу, у відповідності до умов укладених договорів взяв на себе зобов`язання компенсувати понесені витрати, але відповідач не виконав такі зобов`язання, у зв`язку із чим апелянт звернувся із позовами про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2019 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2019, зокрема: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 у справі №917/513/19; призначено справу № 917/513/19 до розгляду на "03" жовтня 2019 р. о 10:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр.Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі судових засідань № 105.

Позивач в судовому засіданні 03.10.2019 просив залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач в судовому засіданні 03.10.2019 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Апелянт в судовому засіданні 03.10.2019 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В процесі розгляду апеляційної скарги від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" та ОСОБА_1 надійшли клопотання про зупинення провадження у справі №917/513/19 до набрання законної сили рішенням Диканського районного суду Полтавської області у справі №529/782/19 та рішення Лохвицького районного суду Полтавської області у справі №538/1205/19.

Під час розгляду клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" та ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

По-перше, статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, наведена вище норма процесуального законодавства пов`язує можливість прийняття додаткових доказів в разі їх існування на момент розгляду справи в суді першої інстанції.

Як вже зазначалось вище, оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області по справі №917/513/19 було прийнято 13.06.2019.

Разом з тим, провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" про визнання права власності на нерухоме майно, частина якого є предметом іпотеки, на яке звернуто стягнення в межах даної справи № 917/513/19, було відкрито Диканським районним судом Полтавської області 29.07.2019 (справа №529/782/19), а Лохвицьким районним судом Полтавської області 23.07.2019 (справа №538/1205/19), що підтверджується наявними в матеріалах справи ухвалами судів.

Отже, судові провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" про визнання права власності на нерухоме майно, не існували на момент прийняття оскаржуваного рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 по справі №917/513/19, що в контексті положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України унеможливлює зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи, оскільки такі процесуальні дії апеляційного господарського суду призведуть до необхідності долучення до матеріалів справи нових доказів (кінцевих процесуальних документів у справах №529/782/19 та №538/1205/19), які не були предметом оцінки судом першої інстанції.

По-друге, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, яким чином пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду такої справи.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Пов`язаність справ повинна полягати в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення та унеможливлюють розгляд спору до вирішення справи іншим судом через те, що не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що предметом позову в даній справі №917/513/19 є звернення стягнення на предмет іпотеки, а предметом поданих апелянтом до Диканського районного суду Полтавської області та Лохвицького районного суду Полтавської області позовів є визнання права власності на нерухоме майно, що свідчить про непов`язаність таких цивільних справ із господарською справою №917/513/19.

До того ж, ані Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", ані ОСОБА_1 , не зазначили, які саме обставини не може самостійно встановити апеляційний господарський суд під час перегляду оскаржуваного рішення у справі №917/513/19, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки.

За переконанням судової колегії апеляційного господарського суду, наявні в матеріалах справи документи дозволяють суду самостійно встановити всі істотні обставини, які мають значення для повного та всебічного розгляду спору в даній справі.

З огляду на вищевикладене, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" та ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі підлягають залишенню без задоволення.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" було заявлено усне клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку із поданням відповідачем касаційної скарги на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №917/513/19 про повернення апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Пелевін проти України" зазначено, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Відповідно до частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частинами 1, 3 статті 254 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що судове рішення, яке оскаржується не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

За змістом статей 17, 254 Господарського процесуального кодексу України особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку цих статей ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо зазначено про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Як вбачається із матеріалів справи, апелянт - ОСОБА_1 не приймав участь під час розгляду справи місцевим господарським судом.

В апеляційній скарзі на рішення суду скаржник наголошує, що він є власником 2/3 часток наступного нерухомого майна: адмінкорпус (літ. Ж), площею 141,9 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Леніна, 2А та матеріальний склад (літ. Е), площею 150,9 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Леніна,2 А .

Зважаючи на той факт, що рішенням господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 по справі №917/513/19 звернуто стягнення, в тому числі на адмінкорпус (літ. Ж), площею 141,9 кв. м. та матеріальний склад (літ. Е), площею 150,9 кв.м., заявник апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення порушує його права та охоронювані законом інтереси власника на право володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном.

Крім того, апелянт зазначив, що звернувся із позовами до ТОВ "Гадячсир" про визнання права власності на вищевказане майно до Лохвицького районного суду Полтавської області та Диканського районного суду Полтавської області, на підтвердження чого надав ухвали судів про відкриття провадження у справі від 23.07.2019 у справі №538/1205/19 та від 29.07.2019 у справі №529/782/19.

Разом з тим, судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитись із вищевказаними доводами апелянта, зважаючи на наступне.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

З урахуванням вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 27 жовтня 1993 р. по справі "Домбо Бехеер" проти Нідерландів зазначено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №181501264 від 18.09.2019, власником нерухомого майна (адмінкорпус (літ. Ж), площею 141,9 кв. м. та матеріальний склад (літ. Е), площею 150,9 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м . Червонозаводське, вул . Леніна, 2А), є Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир".

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Наведені вище обставини та наявні в матеріалах справи документи свідчать, що ОСОБА_1 , ані на теперішній час, ані на момент прийняття оскаржуваного рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 по справі №917/513/19 не є, та не був власником нерухомого майна (адмінкорпус (літ. Ж), площею 141,9 кв. м. та матеріальний склад (літ. Е), площею 150,9 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Леніна,2 А ).

Наявність судових справ №529/782/19 та №538/1205/19, які перебувають в провадженні Лохвицького районного суду Полтавської області та Диканського районного суду Полтавської області, предметом позову яких є спір про визнання права власності на вищевказане майно, також не свідчать, що ОСОБА_1 є власником вищевказаного нерухомого майна.

До того ж, як вже зазначалось вище, на момент прийняття рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 по справі №917/513/19, проваджень у справах №529/782/19 та №538/1205/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Гадячсир" про визнання права власності на вищевказане майно, не існувало.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на вищевказане майно, а також відсутність належним чином оформленого та зареєстрованого права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомості (адмінкорпус (літ. Ж), площею 141,9 кв. м. та матеріальний склад (літ. Е), площею 150,9 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Леніна, 2А ), свідчить про відсутність факту порушення, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, прав та охоронюваних законом інтересів апелянта.

Також апеляційний господарський суд враховує положення ч.ч.1-2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», якими передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Аналіз вищевказаних положень діючого законодавства свідчить, що законодавцем встановлено принцип незмінності права іпотеки в разі зміни власника відповідного нерухомого майна.

Отже, навіть в разі набуття ОСОБА_1 права власності на спірне нерухоме майно в межах цивільних справ №529/782/19 та №538/1205/19, право іпотеки буде дійсним по відношенню до апелянта, який в силу вимог Закону України «Про іпотеку» повинен буде нести всі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором.

Будь-яких інших доводів, які би свідчили, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, апелянтом не зазначено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що скаржник не довів належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України факту порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 по справі №917/513/19.

Згідно п.3 ч.1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи той факт, що рішенням господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 по справі №917/513/19 не вирішувалось питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" про зупинення провадження у справі, у зв`язку із надходженням його касаційної скарги на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №917/513/19, останнє підлягає залишенню без задоволення, зважаючи на винесення кінцевого судового рішення в даному судовому засіданні, а також недопустимість затягування судового процесу, що узгоджується із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта на підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 17, 129, 234, 254, п.3 ч.1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 по справі №917/513/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 03.10.2019 року

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко