ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.09.2019 Справа № 920/840/19
Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/840/19 в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (вул. Казимира Малевича, буд. 31, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 31650052),

до відповідача: Комунального підприємства "Шляхрембуд" Сумської міської ради (вул. Лебединська, 3, м. Суми, 40021, ідентифікаційний код 05433057),

про стягнення 8993,61 грн.,

представники учасників справи:

позивача - не з`явився,

відповідача - адвокат Маківський О.В. (ордер № 2609/19 від 26.09.2019).

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 8993,61 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.08.2019 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 920/840/19 в порядку спрощеного позовного провадження та призначити розгляд справи по суті на 10.09.2019.

27.08.2019 від представника позивача до суду надійшло клопотання № 6517 від 19.08.2019 про розгляд справи за відсутності представника.

05.09.2019 від представника відповідача до суду надійшов відзив б/н від 02.09.2019 (вх. № 7174 від 05.09.2019), в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що 10.11.2017 та в будь-який інший день відповідачем на виконувались роботи по спилюванню дерев, за яких відбулося пошкодження автомобіля Daewoo д.н. НОМЕР_1 . Посилання позивача, як зазначає представник відповідача, на акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 18.09.2017 та дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.07.2017 не доводять обставину, що саме відповідачем виконувались роботи, у результаті яких завдано шкоду ОСОБА_1 .

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створено належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

21.11.2016 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір №3-01 добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Daewoo, д.р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Згідно з умовами договору страхування розмір страхового відшкодування визначається страховиком, виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої страховиком.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 352 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів; страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування).

Згідно з ч. 1 ст. 354 ГПК України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

За даними страховика та страхувальника 10.11.2017 у м. Сумах автомобіль DAEWOO LANOS, д.р.н. НОМЕР_1 , застрахований ПрАТ «СК «ВУСО», яким керував ОСОБА_1 і що належить останньому, пересуваючись по вул. Роменській у напрямку до центру міста, зупинившись на червоне світло світлофора навпроти будинку № 88, отримав пошкодження внаслідок розриву тросу під час робіт зі спилювання дерев.

14.11.2017 страхувальником подано позивачу заяву про виплату страхового відшкодування, на підставі якої було складено акт (протокол) огляду ТЗ.

23.11.2017 позивачем складено страховий акт № 10417-02 та 04.12.2017 додаток №1 до нього, у якому цей випадок визнано страховим, встановлено виконання обов`язків страхувальника своєчасно та в повному обсязі та прийнято рішення про проведення страхової виплати в розмірі 8993,61 грн. відшкодування.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору страхування на підставі страхового акту № 10417-02 від 23.11.2017 та додатку № 1 від 04.12.2017 до нього, розрахунків суми страхової виплати, було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 8993,61 грн., що підтверджується платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування № 26723 від 23.11.2017 на суму 4713,29 грн., № 27467 від 04.12.2017 на суму 4280,32 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Як стверджує позивач, пошкодження транспортного засобу відбулось внаслідок розриву тросу під час робіт зі спилювання дерев, що проводились працівниками КП «Шляхрембуд» Сумської міської ради та підтверджується рапортом про результати огляду місця події, поясненнями водія транспортного засобу, актом обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 18.09.2017, дозволом на виконання будівельних робіт № СМ58 від 07.07.2017, висновком від 16.11.2017.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Пунктом 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що 10.11.2017, ні в інший день не виконував роботи зі спилювання дерев, за яких відбулося пошкодження автомобіля Daewoo д.н. НОМЕР_1 . Посилання позивача на акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 18.09.2017 та дозвіл на виконання будівельних робіт від 07.07.2017 не доводять ту обставину, що саме КП «Шляхрембуд» СМР виконувало роботи з видалення дерев, у результаті яких завдано шкоду транспортному засобу.

У рапорті аварійного комісара Ассистирующей компании Укравтоэкспертиза про результати огляду місця події від 10.11.2017 та поясненнях водія транспортного засобу міститься інформація про те, що під час спилювання дерев лопнув трос, яким за допомогою крану утримували дерево, саме ним було пошкоджено автомобіль Daewoo д.н. НОМЕР_1 , який зупинився на червоне світло світлофора. При цьому з висновку вбачається лише факт наявності ушкодження автомобіля. Ці докази не дають можливості встановити, що автомобіль зазнав технічних ушкоджень саме під час виконання робіт працівниками КП «Шляхрембуд» СМР. Поряд з цим у рапорті зазначено "2-й учасник Події" - ПП Торговий дім «Газпроменерго».

Дільничним офіцером Сумського ВП рядовим поліції Жеребіловою Ю.І. було складено висновок про результати розгляду заяви гр. ОСОБА_1 від 16.11.2017 (затверджений начальником Сумського ВП ГУНП в Сумській області 17.11.2011), за яким встановлено, що у м. Суми по вул. Роменська, буд. 88 10.11.2017 близько 13:00 год., пересуваючись на автомобілі марки DAEWOO LANOS, д/з НОМЕР_1 гр.. ОСОБА_1 зупинився на червоне світло світлофора, отримав пошкодження належного йому автомобіля, а саме: подряпини на кузові та тріщину на лобовому склі від троса, який належить комунальному підприємству КП «Шляхрембуд» Сумської міської ради, яке в цей час проводило вирубку зелених насаджень згідно з актом № 6363 від 18.09.2017. Згідно з висновком вирішено перевірку закінчити, матеріали справи списати до справи, надати відповідь заявнику. Цей доказ не підтверджує встановлення працівниками поліції безпосередньо факту пошкодження автомобіля саме працівниками КП «Шляхрембуд» СМР.

Зі змісту акту № 6363 від 18.09.2017 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, не вбачається, що саме на 10.11.2017 заплановано видалення дерев КП «Шляхрембуд» СМР по вул. Роменській, а отже він не підтверджує проведення робіт у цей день робітниками КП «Шляхрембуд» СМР. Проте з акту вбачається, що відповідач є лише заявником (ініціатором) такого обстеження, бо він відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт від 07.11.2017 є генеральним підрядником капітального ремонту вул. Роменської.

Водночас суд зазначає, що у власній заяві на виплату страхового відшкодування, адресованої ПрАТ СК «ВУСО», гр. ОСОБА_1 зазначив, що причиною події стало халатне відношення робітників комунальної служби, які спилювали дерева.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме 10.11.2017 КП «Шляхрембуд» СМР виконувало роботи по видаленню дерев, що в свою чергу призвело до пошкодження застрахованого позивачем автомобіля DAEWOO LANOS, д/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 Слід зазначити, що поданими позивачем документами не підтверджено фактичних обставин, за яких сталося заподіяння шкоди, не говорячи про фіксацію особи заподіювача, знаряддя, способу тощо.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про те, що подані позивачем і наявні в матеріалах справи документи не є належними та допустимими доказами, що підтверджують позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 8993,61 грн. страхового відшкодування за пошкодження автомобіля.

На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 178, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 30.09.2019.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко