ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2019 р. Справа№ 910/2001/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2019

у справі №910/2001/19 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»

до Київського квартирно-експлуатаційного управління

про стягнення 70 193,40 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (далі - ДП «Центр ДЗК», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі - Київське КЕУ, відповідач) про стягнення 70 193,40 грн, з яких 65 506,62 грн основного боргу, 1 292,00 грн 3% річних та 3 394,78 грн інфляційних нарахувань, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору про закупівлю послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель № 34-1020149 від 17.05.2017 (далі - договір) в частині оплати за надані послуги четвертого етапу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі №910/2001/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, та на спростування заперечень відповідача проти позову, зокрема, щодо надання відповідачем неточних або недостовірних вихідних даних, як на підставу звільнення позивача від відповідальності та підставу оплати виконаних робіт; за відсутності факту передачі відповідачеві погодженої у встановленому порядку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, як результату робіт за договором відповідно до п.п. 3.2, 3.3 договору та Технічного завдання, у відповідача не виникає обов`язку оплатити виконаних робіт; закон пов`язує виникнення зобов`язання з оплати робіт з фактом їх виконання і сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов`язального правовідношення.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ДП «Центр ДЗК» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що поетапне прийняття та оплата наданих відповідачеві послуг за договором раніше встановлено рішеннями Господарського суду міста Києва, які набрали законної сили, зокрема, рішеннями від 26.06.2018 у справі № 910/5543/18 та від 23.11.2018 у справі № 910/12409/18, однак, суд першої інстанції не прийняв цих обставин до уваги, не застосувавши приписів ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), що призвело до їх порушення; судом не враховано, що до того, як відповідачеві будуть передані результати виконаних робіт в цілому (включно із матеріалами погодження технічної документації державними органами), сторони зобов`язані прийняти/передати виконане у встановлених Календарним планом надання послуг обсягах - наразі 4-й етап наданих послуг (виконаних робіт), як це прямо передбачено п. 3.3 договору, згідно з яким зобов`язання відповідача прийняти та оплатити саме етап послуг (у даному випадку 4 етап) не знаходиться у залежності від передачі йому (направлення разом із актами наданих послуг такого етапу) технічної документації; відповідач не висловив стосовно розробленої технічної документації жодних зауважень ні під час її затвердження, в наданий йому п. 3.4 договору п`ятиденний строк на прийняття етапу послуг після отримання акта приймання-передачі такого етапу послуг; оскільки відповідач на підставі ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не висловив жодних зауважень до виконаної роботи по 4-му етапу, в тому числі при затвердженні технічної документації, він втратив право посилатись на недоліки виконаних робіт; відповідач був вчасно попереджений щодо підстав та факту застосування позивачем п. 5.7 договору, відповідно міг та повинен був вчасно перевірити наданий позивачем актуалізований топографічний план та у випадку незгоди щодо його незаконності заперечити, як ці обставини, так і застосування положень п. 5.7 договору, чого відповідачем не зроблено; посилання суду на приписи п. 4.4 договору є безпідставними, адже позивач не вимагав від відповідача якихось додаткових вихідних даних до вже наданих ним раніше згідно вимог Технічного завдання; посилання суду на постанову Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №916/446/16 є недоречним, оскільки встановлені у ній фактичні обставини не відповідають обставинам даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 поновлено ДП «Центр ДЗК» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі №910/2001/19, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 04.09.2019, встановлено Київському КЕУ строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вказував на безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог; справи №910/5543/18 та № 910/12409/18, які, на думку апелянта, безпідставно не було взято судом першої інстанції до уваги, стосувалися І-ІІ-ІІІ етапів робіт, а не кінцевого IV етапу, після якого позивач повинен передати разом з актами приймання-передачі погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель; аналогічними зазначені справи є лише за суб`єктним складом; у листі Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради від 22.11.2017, яким відмовлено у погодженні технічної документації, не зазначено яким саме вимогам законодавства актуалізованого топографічного плану не відповідала така документація; безпідставними є твердження апелянта про те, що 4-й етап повинен бути оплачений окремо, після чого надаються акти приймання-передачі наданих послуг з доданням до них технічної документації; наявність підписаного замовником акту прийняття роботи не позбавляє його права заперечувати щодо обсягу та вартості виконаної роботи.

11.07.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій апелянт стверджував, що у позивача на 4 етапі відсутній обов`язок з погодження та направлення відповідачеві технічної документації, оскільки це не передбачено Календарним планом надання послуг; технічна документація не була та не могла бути погоджена з обставин, які об`єктивно не залежали від позивача, оскільки за даними Генерального плану м. Києва частина земельної ділянки відповідача перебувала в межах червоних ліній; відповідач, отримавши акт наданих послуг по 4 етапу, не висловив жодних зауважень щодо їх обсягу чи невиконання, а тому у виконавця послуги є всі підстави для застосування п. 5.7 договору.

У судовому засіданні 02.10.2019 представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 17.05.2017 між ДП «Центр ДЗК» (у тексті договору - учасник) та Київським КЕУ (у тексті договору - замовник) було укладено договір про закупівлю послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель №34-1020149, за умовами п. 1.1 якого замовник замовляє, приймає та оплачує послуги, а учасник зобов`язується з дотриманням вимог законодавства надати послуги, код 71250000-5 - архітектурні, інженерні та геодезичні послуги (послуги по виготовленню технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель Міністерства оборони України для експлуатації та обслуговування адміністративно-господарських будівель і споруд військових містечок) Лот №2 - Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Онуфрія Трутенка, 9 у Голосіївському районі м. Києва.

Відповідно до п. 1.3 договору надання послуг здійснюється згідно Технічного завдання (Додаток №1) та Календарного плану надання послуг (Додаток №2), які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість послуг становить 114 997,00 грн з ПДВ, відповідно до Кошторису (Додаток №3). Замовник сплачує вартість послуг/етапу послуг протягом 20 (двадцяти) днів з дня приймання наданих послуг/етапу послуг згідно з належним чином оформленим актом приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг.

За змістом п. 3.3 договору після закінчення послуг замовник приймає від учасника два належно оформлених ним примірника акта приймання-передачі наданих послуг з доданням до нього комплексу документації, передбаченого Технічним завданням (Додаток №1) і умовами договору. Після завершення виконання кожного етапу послуг на підставі Календарного плану надання послуг (Додаток №2), сторонами підписується акт приймання-передачі наданого етапу послуг, який підлягає оплаті замовником у визначений п. 2.1 договору строк.

Замовник протягом 5 робочих днів після отримання акта приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг зобов`язаний повернути учаснику підписаний та засвідчений печаткою акт приймання-передачі наданих послуг/етапу послуг (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 3.5 договору за наявності зауважень при передачі технічної документації відповідно до Завдання щодо надання послуг, сторони узгоджують строк виправлення недоліків, які учасник усуває за свій рахунок, якщо недоліки сталися з вини учасника. Виправлені послуги передаються замовнику за актом приймання-передачі наданих послуг, один примірник якого замовник зобов`язаний оформити належним чином і повернути учаснику в строк, визначений п. 3.3. договору.

Строк виконання послуг по договору складає 180 днів з моменту його підписання. Послуги надаються учасником і оплачуються замовником поетапно (п. 4.1 договору).

Сторони на підставі п. 4.3 договору погодили, що замовник зобов`язаний надати учаснику вихідні дані протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання сторонами договору за актом приймання-передачі вихідних даних.

Згідно з п. 4.4 договору, якщо під час виконання послуг, з будь-яких підстав виникне потреба надання додаткових вихідних даних, відсутність яких впливає на якість послуг, або ускладнює замовнику погодження документації, сторони збільшують строк виконання послуг, про що складається додаткова угода.

За умовами п. 5.7 договору, у випадку надання замовником неточних або недостовірних вихідних даних (п. 4.3 договору), учасник звільняється від відповідальності, а послуги вважаються браком з вини замовника та підлягають оплаті як надані належним чином у встановленому договором порядку.

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі прийняти та оплатити послуги/етапи послуг (п. 6.1.1 договору).

Договір згідно з п. 9.1 набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2017. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за договором.

Додатком №1 до договору «Технічне завдання» сторони погодили надання послуг код 71250000-5 - Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги (послуги по виготовленню технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель Міністерства оборони України для експлуатації та обслуговування адміністративно-господарський будівель і споруд військових містечок) Лот №2 - Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель на вул. Онуфрія Трутенка, 9 у Голосіївському районі м. Києва площа - 20,24 га.

Додатковою угодою № 2 від 26.12.2017 до договору сторони погодили внести зміни в п. 2.1 договору, зокрема, вказавши, що загальна вартість послуг у 2017 році становить 0 грн. Загальна вартість послуг у 2018 році становить 114 997,00 грн, у тому числі ПДВ 19 166,17 грн відповідно до кошторису (Додаток №3).

Також вказаною додатковою угодою сторони внесли зміни у п. 4.1. договору, погодивши, що строк виконання послуг зазначений у Календарному плані надання послуг (Додаток №2).

Пункт 9.1 договору викладено у новій редакції, а саме визначено, що договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 30.07.2018. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за договором.

Додатком до додаткової угоди №2 сторони погодили Календарний план на надання комплексних інженерних послуг та визначили:

- 1 етап підготовчий - збір та аналіз матеріалів із терміном виконання травень-серпень 2017, вартістю 4 088,09 грн, у тому числі ПДВ 681,35 грн;

- 2 етап виробничий - польові роботи із терміном виконання серпень -вересень 2017, вартістю 17 271,52 грн, у тому числі ПДВ 2 878,59 грн;

- 3 етап виробничий - камеральні роботи із терміном виконання вересень-грудень 2017, вартістю 28 130,77 грн, у тому числі ПДВ 4 688,46 грн.

- 4 етап виробничий - розробка технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та електронного документу із терміном виконання грудень 2017 - червень 2018, вартістю 65 506,62 грн, у тому числі 10 917,77 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання взятих на себе зобов`язань за договором позивач розробив Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки Міністерства оборони України код - 15.01 - для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України в м. Київ, Голосіївський район, вулиця Онуфрія Трутенка, 9, яка була затверджена замовником.

Висновком до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Головного управління Держгеокадастру у м. Києві №9-26-0.31-62/35-18 від 05.01.2018 технічна документація не була погоджена у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.ст. 2, 6, 57 Закону України «Про землеустрій».

У подальшому позивач направив відповідачеві лист за вих. № 5/1206 від 10.04.2018, в якому повідомив про те, що наданий Київським КЕУ Міністерства оборони України актуалізований топографічний план не відповідає вимогам законодавства, що стало підставою для відмови у погодженні технічної документації зі сторони Департаменту містобудування та архітектури, з тих підстав, що «відповідно до Генерального плану м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804, частина земельної ділянки за функціональними призначеннями відноситься до територій вулиць і доріг (в межах червоних ліній)».

Вказаним листом позивач також направив відповідачеві два примірники акта приймання-передачі 4-го етапу послуг, які просив підписати, засвідчити печаткою та повернути один примірник цього акту позивачеві, а також оплатити вартість 4-го етап послуг, з посиланням на п. 5.7. договору.

За доводами позивача, відповідачем акти не були підписані, як і не було надано зауважень до вказаних актів, а відтак, у відповідача виникло зобов`язання за договором в частині оплати послуг 4 етапу.

Посилаючись на те, що вказані послуги не були оплачені відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги четвертого етапу за договором та нарахованих на неї 3% річних та інфляційних втрат.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання вищевказаного договору, місцевий господарський суд правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення ДП «Центр ДЗК» та Київським КЕУ вказаного договору підряду було спрямоване на отримання останнім результатів виконаних робіт та обов`язку по здійсненню їх оплати.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За змістом ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Умовами договору (п. 3.2) визначено, що учасник передає замовнику погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, відповідно до вимог Постанови Кабінету міністрів України від 23.05.2012 № 513 з урахуванням положень ст. 186 Земельного кодексу України.

У п. 3.3 договору сторонами погоджено, що після закінчення послуг замовник приймає від учасника два належно оформлених ним примірника акта приймання-передачі наданих послуг з доданням до нього комплекту документації, передбаченого в Технічному завданні (Додаток №1) і умовами цього договору.

Листом за вих. №5/1206 від 10.04.2018 позивач направив відповідачеві два примірники акта приймання-передачі 4-го етапу послуг, які просив підписати, засвідчити печаткою та повернути один примірник цього акту позивачеві, а також оплатити вартість 4-го етапу послуг. Зі змісту цього листа та акту вбачається, що відповідачеві не була передана погоджена документація із землеустрою щодо інвентаризації земель, що також не спростовано сторонами у процесі розгляду справи.

Водночас, відповідача було повідомлено про те, що наданий ним актуалізований топографічний план не відповідає вимогам законодавства, що стало підставою для відмови у погодженні технічної документації зі сторони Департаменту містобудування та архітектури, оскільки, відповідно до Генерального плану м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804, частина земельної ділянки за функціональними призначеннями відноситься до територій вулиць і доріг в межах червоних ліній.

Проте, як вбачається із змісту листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.11.2017, яким відмовлено у погодженні технічної документації, у ньому не зазначено яким саме вимогам законодавства не відповідає актуалізований топографічний план.

Крім цього, Висновок до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 05.01.2018 №9-26-0.31-62/35-18 містить певний перелік зауважень до документації із землеустрою. Проте, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо усунення таких зауважень з боку виконавця.

Також, як правильно зазначив суд першої інстанції, в адресованому відповідачеві листі №5/1206 від 10.04.2018 позивачем не вказано в чому саме полягає невідповідність актуалізованого топографічного плану вимогам законодавству, що в свою чергу, свідчить про те, що відповідач був позбавлений можливості усунути недоліки такого документу самостійно.

Доводи позивача стосовно того, що наданий відповідачем топографічний план масштабу 1:500 мав неточності, а саме не був оформлений з урахуванням фактичного стану освоєння території, що є суттєвим недоліком, який впливає на якість надання послуг, на переконання колегії суддів, правомірно відхилені місцевим господарським судом, оскільки відповідно до умов договору та Технічного завдання послуги з інвентаризації земель включають підготовчі, топографо-геодезичні та камеральні роботи, складення і оформлення технічної документації. Підготовчі роботи включають збір та аналіз вихідних даних для проведення інвентаризації земель. Актуалізовані топографічні плани масштабу 1:500 входять до переліку вихідних даних, що подаються замовником, а тому обов`язок позивача здійснити аналіз вказаних документів входив до переліку робіт 1-го етапу. Однак, доказів висловлення будь-яких зауважень до цих документів, у тому числі і щодо їх неналежної якості, під час виконання робіт 1-го етапу позивачем не надано.

Згідно із ст. 847 ЦК України підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника, зокрема, про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Якщо замовник, незважаючи на своєчасне попередження з боку підрядника, у відповідний строк не замінить недоброякісний або непридатний матеріал, не змінить вказівок про спосіб виконання роботи або не усуне інших обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи, підрядник має право відмовитися від договору підряду та право на відшкодування збитків (ч. 1 ст. 848 ЦК України)

Згідно з п. 4.4 договору, якщо під час виконання послуг, з будь-яких підстав виникне потреба надання додаткових вихідних даних, відсутність яких впливає на якість послуг, або ускладнює замовнику погодження документації, сторони збільшують строк виконання послуг, про що складається додаткова угода.

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Тобто, повідомивши відповідача про невідповідність актуалізованого топографічного плану вимогам законодавства (без зазначення конкретних підстав невідповідності), позивач не дотримався вимог ч. 1 ст. 847 ЦК України щодо своєчасності такого попередження, оскільки разом із таким повідомленням надіслав відповідачу й акт приймання-передачі 4 етапу послуг без погодженої технічної документації із землеустрою.

При цьому, закон пов`язує виникнення зобов`язання з оплати робіт з фактом їх виконання і сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов`язального правовідношення.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 916/446/16, які в силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, мають бути враховані при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, за відсутності факту передачі відповідачеві погодженої у встановленому порядку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, як результату робіт за договором відповідно до п.п. 3.2, 3.3 договору та Технічного завдання, у відповідача не виникає обов`язку оплатити виконані роботи.

Разом з тим, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства та виходячи із умов п. 4.4 договору, сторони можуть збільшити строк виконання послуг з метою надання додаткових даних, а у випадку невиконання відповідачем вимог щодо усунення обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи (надання актуалізованого топографічного плану масштабу 1:500), у позивача виникає право відмовитися від договору підряду та право на відшкодування збитків відповідно до ч.1 ст. 848 ЦК України.

Матеріали справи свідчать, що згідно з висновком Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 05.01.2018 №9-26-0.31-62/35-18 технічна документація не була погоджена у зв`язку із наявністю ряду зауважень до документації із землеустрою.

Доказів усунення зазначених недоліків технічної документації та передачі її на погодження Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві позивачем не надано.

Доводи позивача про надання відповідачем неточних або недостовірних вихідних даних, як на підставу звільнення позивача від відповідальності та підставу оплати виконаних робіт згідно з п. 5.7 договору, правомірно відхилені судом першої інстанції з огляду на те, що такі доводи не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а відповідні висновки про недостовірність чи неточність у матеріалах погодження технічної документації відсутні.

Посилання апелянта на те, що поетапне прийняття та оплата наданих відповідачеві послуг за договором раніше встановлено у рішеннях Господарського суду міста Києва, які набрали законної сили, зокрема у рішеннях від 26.06.2018 у справі №910/5543/18 та від 23.11.2018 у справі №910/12409/18, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки такі справи стосувалися І-ІІ-ІІІ етапа робіт, а не кінцевого IV етапу, після якого позивач повинен передати разом з актами приймання-передачі погоджену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель по вул. Онуфрія Трутенка, 9 у Голосіївському районі м. Києва.

З огляду на наведене, а також на те, що позивачем не надано доказів виконання зобов`язань за договором та передачі погодженої технічної документації, як і не доведено обставин, які б звільняли його від такого обов`язку, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 65 506,62 грн заборгованості за надані послуги четвертого етапу, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Враховуючи, що відсутні підстави для стягнення суми заборгованості, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат також не підлягають задоволенню судом, оскільки є похідними.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Проте, всупереч наведених вище правових норм, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та порушення відповідачем його права, за захистом якого він звернувся.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ДП «Центр ДЗК» до Київського КЕУ про стягнення 70 193,40 грн.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 08.05.2019 у справі №910/2001/19 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ДП «Центр ДЗК» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі №910/2001/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі №910/2001/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2001/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.10.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук