ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2743/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НЬЮПОРТ ХОЛДІНГ"

про стягнення 332567,95грн.

Представники: справу розглянуто без виклику представниківучасників справи

І. ПРОЦЕДУРА ПРОВАДЖЕННЯ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

ДНІПРОВСЬКА МІСЬКА РАДА (далі - позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НЬЮПОРТ ХОЛДІНГ" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 332567,95грн.

Судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 4988,52грн., покласти на відповідача.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

18.10.2017 робочою групою з питань самоврядного контролю за додержанням вимог законодавства України щодо раціонального використання та охорони земель Центральної районної у місті ради проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована за адресою місто Дніпро, проспект Пилипа Орлика, будинок 18а.

Позивач констатує, що на земельній ділянці площею 0,1263га за адресою місто Дніпро, проспект АДРЕСА_1 Орлика, будинок 18а, розташована автозаправна станція. Право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди автозаправної станції) належать відповідачу на підставі Акту прийому-передачі, серія та номер 864, 865 виданого 14.3.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О.

Відповідно до інформації управління Держгеокадастру у місті Дніпрі право власності або право користування на земельну ділянку за вказаною адресою не зареєстровано.

03.04.2019 робочою групою з питань самоврядного контролю за додержанням вимог законодавства України щодо раціонального використання та охорони земель Центральної районної у місті ради проведено повторну перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , будинок 18а.

Позивач констатує, що на земельній ділянці площею 0,1263га за адресою АДРЕСА_1 , будинок 18а, розташована автозаправна станція. Право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди автозаправної станції) належить відповідачу на підставі Акту прийому-передачі, серія та номер 864, 865 виданого 14.3.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О.

Відповідно до інформації управління Держгеокадастру у місті Дніпрі право власності або право користування на земельну ділянку за вказаною адресою не зареєстровано.

04.03.2019 листом Комісії від 04.03.2019 №1/5-7 відповідача повідомлено про розгляд питання щодо розрахунку суми коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника цієї земельної ділянки та запрошено їх на засідання Комісії для надання коментарів стосовно використання земельної ділянки.

За розрахунком від 25.04.2019 комісії з визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок загальна сума збитків складає 332567,95грн.

24.05.2019 відповідачу направлено вимогу щодо сплати суми коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника цієї ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави при використанні земельної ділянки.

Кошти до міського бюджету від відповідача не надходили.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/2743/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2019.

Одночасно з позовною заявою надійшла заява від 25.06.2019 за вих.№7/11-1975 про забезпечення позову в якій позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача у розмірі 332567,95грн., які знаходяться у банківських установах та рахунках відповідача, інформація про які буде виявлена Державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2019 заяву ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 25.06.2019 за вих.№7/11-1975 про забезпечення позову з доданими документами повернуто.

Ухвалою від 02.07.2019 позовну заяву залишено без руху.

18.07.2019 виявлені судом недоліки усунуто.

Ухвалою від 08.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 09.09.2019.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу від 08.08.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 14.08.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 22.08.2019.

Відповідачу в ухвалі від 08.08.2019 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву до 30.08.2019.

В ухвалі від 08.08.2019 встановлено строк для вчинення процесуальних дій до 09.09.2019.

Станом на 30.09.2019 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Таким чином, розгляд справи по суті почався з 10.09.2019.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, шістдесятиденний строк з дня відкриття провадження у справі спливає 07.10.2019.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

30.09.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства, при використанні земельної ділянки, за адресою місто Дніпро, проспект АДРЕСА_1 Орлика, 18а, ТОВ "Ньюпорт Холдінг", що підтверджується Актом №19 від 18.10.2017 перевірки дотримання вимог земельного законодавства районної комісії по самоврядному контролю за використанням та охороною земель, додержанням земельного та екологічного законодавства в районі.

В результаті перевірки встановлено таке.

На земельній ділянці орієнтовною площею 0,1263га, за адресою місто Дніпро, проспект АДРЕСА_1 Орлика, 18а, розташована автозаправна станція.

Право власності на нерухоме майно (будівля і споруди автозаправної станції) розташоване за адресою місто Дніпро, проспект Пилипа Орлика, 18а, належить ТОВ "Ньюпорт Холдінг", на підставі Акту прийому-передачі, серія та номер 864, 865, виданий 14.03.2017, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О.

Відповідно до інформації управління Держгеокадастру у місті Дніпрі право власності або право користування на земельну ділянку за вказаною адресою не зареєстровано.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо земельної ділянки за вказаною адресою не зареєстровано.

На підставі того, що документів, які б підтверджували законність користування вищевказаною земельною ділянкою комісії не пред`явлено, встановлено, що вказана земельна ділянка використовується ТОВ "Ньюпорт Холдінг" без правовстановлюючих документів, що є порушенням статті 125 Земельного кодексу України (використання земельної ділянки без документів).

Листом від 07.12.2017 за вих.№4774/9/04-36-12-23-18 "Про надання інформації" Головне управління ДФС у Дніпропетровській області повідомило Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради про нарахування, сплату та переплату юридичними особами за використання земельних ділянок. Відтак, відповідач податкову декларацію з плати за землю не подавав та платежі за землекористування не сплачував.

Листом від 22.12.2017 за вих.№18-4-0.38-1935/107-17 "Про надання інформації" Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомило на запит від 19.12.2017 за вих.№1/3-12 секретаря комісії з визначення збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок ДМР про те, що у 2017 році нормативна грошова оцінка 1 кв.м. зокрема земельної ділянки по АДРЕСА_1 18-А буде складати 4149,84грн.

Інформаційною довідкою від 29.01.2018 №111990278 та Інформаційною довідкою від 06.06.2019 №169548014 надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено щодо об`єкт за номером 5703388 в РПВН і реєстраційним номером 101, а саме автозаправна станція, місцезнаходження якої місто Дніпро АДРЕСА_2 проспект АДРЕСА_3 Пилипа, будинок 18а зареєстрований за ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НЬЮПОРТ ХОЛДІНГ" на підставі Акту приймання-передачі, серія та номер: 864, 865, виданий 14.03.2017, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О.

23.03.2018 комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок направлено на адресу відповідача лист від 23.03.2018 за вих.№115-33 "Про нанесення збитків міській раді" в якому проінформовано, що 12.04.2018 о 16год. 00хв. у Дніпровській міській раді розглядатиметься питання нанесення відповідачем збитків, у зв`язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів. В якості доказів направлення листа від 23.03.2018 за вих.№115-33 "Про нанесення збитків міській раді" долучено опис вкладень у цінний лист від 23.03.2018 та фіскальний чек від 23.03.2018.

18.05.2018 комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок направлено на адресу відповідача лист від 17.05.2018 за вих.№115-37 "Про нанесення збитків міській раді" в якому проінформовано, що 14.06.2018 о 16год. 00хв. у Дніпровській міській раді розглядатиметься питання нанесення відповідачем збитків, у зв`язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів. В якості доказів направлення листа від 17.05.2018 за вих.№115-37 "Про нанесення збитків міській раді" долучено опис вкладень у цінний лист від 18.05.2018 та фіскальний чек від 18.05.2018.

05.07.2018 комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок направлено на адресу відповідача лист від 05.07.2018 за вих.№115-51 "Про нанесення збитків міській раді" в якому проінформовано, що 27.09.2018 о 16год. 00хв. у Дніпровській міській раді розглядатиметься питання нанесення відповідачем збитків, у зв`язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів. В якості доказів направлення листа від 05.07.2018 за вих.№115-51 "Про нанесення збитків міській раді" долучено опис вкладень у цінний лист від 06.07.2018 та фіскальний чек від 06.07.2018.

07.11.2018 комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок направлено на адресу відповідача лист від 07.11.2018 за вих.№115-68 "Про нанесення збитків міській раді" в якому проінформовано, що 20.12.2018 о 16год. 00хв. у Дніпровській міській раді розглядатиметься питання нанесення відповідачем збитків, у зв`язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів. В якості доказів направлення листа від 07.11.2018 за вих.№115-68 "Про нанесення збитків міській раді" долучено опис вкладень у цінний лист від 08.11.2018 та фіскальний чек від 08.11.2018.

04.03.2019 комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок направлено на адресу відповідача лист від 04.03.2019 за вих.№115-7 "Про нанесення збитків міській раді" в якому проінформовано, що 25.04.2019 о 16год. 00хв. у Дніпровській міській раді розглядатиметься питання нанесення відповідачем збитків, у зв`язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів. В якості доказів направлення листа від 04.03.2019 за вих.№115-7 "Про нанесення збитків міській раді" долучено опис вкладень у цінний лист від 04.03.2019 та фіскальний чек від 04.03.2019.

Листом від 11.03.2019 за вих.№2994/9/04-36-12-08-18 "Про надання інформації" Головне управління ДФС у Дніпропетровській області повідомило комісію з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використання земельних ділянок Дніпровської міської ради про нарахування, сплату та переплату по платі за землю по суб`єктах господарювання. Відтак, відповідач податкову декларацію з плати за землю за земельні ділянки, які знаходяться у Центральному районі міста Дніпра не подавав.

Проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства, при використанні земельної ділянки, за адресою місто Дніпро, проспект АДРЕСА_1 Орлика, 18а, ТОВ "Ньюпорт Холдінг", що підтверджується Актом №5 від 03.04.2019 перевірки дотримання вимог земельного законодавства районної комісії по самоврядному контролю за використанням та охороною земель, додержанням земельного та екологічного законодавства в районі.

В результаті перевірки встановлено таке.

На земельній ділянці орієнтовною площею 0,1263га, за адресою місто Дніпро, проспект АДРЕСА_1 Орлика, 18а, розташована автозаправна станція.

Право власності на нерухоме майно (будівля і споруди автозаправної станції) розташоване за адресою місто Дніпро, проспект Пилипа Орлика, 18а, належить ТОВ "Ньюпорт Холдінг", на підставі Акту прийому-передачі, серія та номер 864, 865, виданий 14.03.2017, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О.

Відповідно до інформації управління Держгеокадастру у місті Дніпрі право власності або право користування на земельну ділянку за вказаною адресою не зареєстровано.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо земельної ділянки за вказаною адресою не зареєстровано.

На підставі того, що документів, які б підтверджували законність користування вищевказаною земельною ділянкою комісії не пред`явлено, встановлено, що вказана земельна ділянка використовується ТОВ "Ньюпорт Холдінг" без правовстановлюючих документів, що є порушенням статті 125 Земельного кодексу України (використання земельної ділянки без документів).

Протоколом №3 від 25.04.2019 визначено порядок денний, а саме розгляд матеріалів щодо використання землі без правовстановлюючих документів.

27.05.2019 комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок направлено на адресу відповідача вимогу від 04.05.2019 за вих.№115-19 щодо сплати коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника цієї земельної ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави. В якості доказів направлення вимоги від 04.05.2019 за вих.№115-19 щодо сплати коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника цієї земельної ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави долучено опис вкладень у цінний лист від 27.05.2019 та фіскальний чек від 27.05.2019.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала .

Для кондикційних зобов`язань є характерним приріст майна у набувача без достатніх правових підстав.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у Земельному кодексі України.

Відповідно до частини 2 статті 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з пунктом "е" статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

За приписами глави 15 Земельного кодексу України в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, у тому числі, через право оренди.

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки ? це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

В статті 125 Земельного кодексу України зазначено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Враховуючи приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, спірні правовідносини врегульовано приписами статей 1212- 1214 Цивільного кодексу України.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ щодо правової підстави для стягнення недоотриманої орендної плати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 по справі 629/4628/16-ц).

60. Суд першої інстанції застосував до правовідносин сторін приписи статті 22, глав 82 («Відшкодування шкоди») та 83 («Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави») ЦК України, глави 24 ЗК України («Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам»), Порядок № 284 та Порядок № 537, затверджений позивачем. Суд першої інстанції встановив склад цивільного правопорушення у бездіяльності відповідача - невжитті ним передбачених законом заходів зі своєчасного оформлення права користування земельними ділянками, - що призвело до неодержання доходів територіальною громадою.

61. Апеляційний суд, вказавши, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, застосував для стягнення збитків з відповідача приписи глави 83 ЦК України, глави 24 ЗК України, Порядку № 284 і Порядку № 537.

62. Отже, суди попередніх інстанцій застосували до правовідносин сторін як приписи, які регламентують деліктне зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої правопорушенням, так і приписи, що регламентують кондикційне зобов`язання, яке виникає з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

63. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

64. Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

65. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

66. За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

67. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

68. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

69. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

70. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

71. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).

72. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

73. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

74. Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що відповідач є власником вказаного у пункті 2 цієї постанови нерухомого майна, яке розміщене на земельних ділянках, право користування якими припинене рішенням позивача №855 для Підприємства споживчої кооперації «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза» у зв`язку з продажем нерухомого майна, зокрема, відповідачеві. Законність рішення №855 в частині припинення права постійного користування земельними ділянками оскаржувалась вказаним підприємством у судовому порядку, і, як встановив суд першої інстанції, 19 червня 2014 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області ухвалив постанову, що набрала законної сили 25 липня 2014 року, якою у задоволенні позовних вимог відмовив.

75. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України).

76. За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

77. Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

78. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

79. За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

80. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок.

81. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

82. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №922/207/15).

83. Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а суд апеляційної інстанції вказані порушення не виправив."

(3) Висновки про правильне застосування норм права

90. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

91. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

92. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

93. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України).

94. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України."

V. ВИСНОВКИ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ ВИРІШЕННЯ СПОРУ.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 120 Земельного кодексу України та статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

З огляду на вищевказані законодавчі приписи, предметом доказування у даному спорі є, зокрема, обставини щодо земельної ділянки, площі, меж та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло до набувача будівлі за договором купівлі - продажу.

Визначення земельної ділянки наведено в частині 1 статті 79 Земельного кодексу України, відповідно до положень якої земельна ділянка ? це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як встановлено приписами частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою за договором оренди.

Таким чином, для вирішення даного спору є необхідним встановлення чи є земельна ділянка, безпідставне використання якої є підставою позову, сформованим об`єктом цивільних прав, за користування яким позивач просить стягнути недоотриману орендну плату.

За результатами вивчення матеріалів господарської справи №904/2743/19 господарський суд встановив відсутність доказів того, що спірна земельна ділянка за безпідставне використання якої позивач проситься суд стягнути з відповідача недоотриману орендну плату є сформованим об`єктом цивільних прав.

Крім того, господарський суд зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Господарський суд встановив, що у даній справі розрахунок суми коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника цієї земельної ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави позивачем виконано без врахування вимог Закону України "Про оцінку земель".

Господарський суд констатує, обставини щодо підстав визначення земельної ділянки як несформованої та застосовування даних Держгеокадастру щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки без відповідного витягу є недоведеними, докази в обґрунтування таких обставини не надані.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними і в їх задоволенні слід відмовити.

VІ. СУДОВІ ВИТРАТИ.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 242, 254, 256-257, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

VІІ. ВИРІШИВ.

У задоволенні позовних вимог ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26510514) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НЬЮПОРТ ХОЛДІНГ" (69096, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ КАХОВСЬКА, будинок 11А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39715902) про стягнення 332567,95грн. відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на ДНІПРОВСЬКУ МІСЬКУ РАДУ (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 75; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26510514).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 30.09.2019.

Суддя І.В. Петренко