УХВАЛА

м. Київ

27.09.2019Справа № 910/13092/19
Суддя Мельник В.І., розглянувши заяву Приватного підприємства «Науково-виробниче підприємство «СПЕЦТЕХ КАПІТАЛ» про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Науково-виробниче підприємство «СПЕЦТЕХ КАПІТАЛ» подало на розгляд Господарського суду міста Києва заяву до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» про видачу судового наказу про стягнення 25 597,96 грн.

Частиною 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно із п. 3.1. Глави 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Таким чином, належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

В той же час, заявником до матеріалів поданої заяви про видачу судового наказу додано копію платіжного доручення № 3189 від 19.08.2019 року про сплату судового збору за подану заяву про видачу судового наказу, яка не може слугувати належним доказом підтвердження сплати судового збору з боку заявника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Приватного підприємства «Науково-виробниче підприємство «СПЕЦТЕХ КАПІТАЛ».

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152-154, 254-256, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У видачі наказу - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.І. Мельник