УХВАЛА

м. Київ

17.09.2019Справа № 5011-42/13014-2012

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод»

про стягнення 53.038,43 грн.

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

Представники сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача Шуліма Д.В., довіреність № 2158 від 10.09.2019

від заявника не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» про стягнення 53.038,43 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2012 у справі № 5011-42/13014-2012 (суддя Паламар П.І.) позов задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 48.907,46 грн боргу, 674,44 грн три проценти річних з простроченої суми, 3.206,62 грн пені, 1.601,92 грн витрат по оплаті судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2013 у справі № 5011-42/13014-2012 (суддя Паламар П.І.) стягнуто з Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 533,97 грн витрат по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

03.06.2013 на виконання вказаного додаткового рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ зі строком пред`явлення до виконання до 01.06.2014.

28.08.2019 на адресу суду надійшла заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» Структурний підрозділ «Енергозбут» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні - Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на правонаступника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Розпорядженням в.о. Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 за № 05-23/2178 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів судової справи (у зв`язку з відпусткою судді Паламаря П.І.), призначено проведення повторного автоматизованого розподілу даної справи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019 для розгляду заяви визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 5011-42/13014-2012 від 03.09.2019 заяву призначено до розгляду на 17.09.2019.

Від заявника 03.09.2019 до суду подано заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без участі представника КП «Київтеплоенерго».

Відповідачем 16.09.2019 до суду подано заперечення проти задоволення заяви КП «Київтеплоенерго», в якій зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2011 порушено провадження у справі № 43/122 про банкрутство Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» та ухвалою від 26.08.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів. Зазначає, що заборгованість перед АТ «Київенерго» у відповідності до Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» вважається погашеною та підлягає списанню. Також вказує на те, що строк дії пред`явлення наказу суду до виконання закінчився, а тому зміна сторони у виконавчому провадженні неможлива, оскільки за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються.

Позивач в судове засідання 17.09.2019 не з`явився.

Відповідач в судовому засіданні 17.09.2019 проти задоволення заяви заперечував.

Заявник в судове засідання 17.09.2019 не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва встановив:

Судовим рішенням у даній справі встановлено порушення відповідачем зобов`язання щодо внесення платежів за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 8614013 від 01.07.2001, що стало наслідком задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно п. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Як вбачається з матеріалів справи 11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 603-18 (далі - договір № 603-18).

Відповідно до п. 1.1. договору № 603-18, в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право грошової вимоги до споживачів (юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, перехід яких визначених у додатках до договорів про відступлення права вимоги від 11.10.2018 № 601-18, від 11.10.2018 № 602-18) теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплатити неустойку (пеня та/або штраф), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отримання боргу та примусовим стягнення та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або виникнути після дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів.

Згідно з п. 1.2. договору № 603-18 перелік споживачів та склад вимог (неустойка (пеня та/або штраф), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отримання боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) у вже розпочатих судових спорах та/або рішеннях суду та/або виконавчих провадженнях зазначаються у додатках № 1, № 2 та № 3, № 4 до цього договору.

Згідно з п. 734 додатку № 3 до договору № 603-18 Публічне акціонерне товариство «Київенерго» відступило, а Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» суми судового збору в розмірі 533,97 грн (рішення № 5011-42/13014-2012 від 21.05.2013).

Стаття 514 Цивільного кодексу України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, матеріали справи свідчать, що позивач відступив право вимоги Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», що виникло на підставі рішення суду про стягнення коштів.

Згідно з ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

В матеріалах справи наявна копія повідомлення про відступлення права вимоги № 30/1/1/2487 від 15.08.2019 адресована боржнику - ДП «Київський автомобільний ремонтний завод», проте доказів її надіслання відповідачу не подано.

Відповідно до наявної в матеріалах справи постанови Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві ВП № 40089541 від 01.04.2014 державним виконавцем закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 5011-42/13014-2012 від 03.06.2013, у зв`язку з визнанням боржника банкрутом та відкриттям ліквідаційної комісії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 N 606-XIV).

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Таким чином, заміна сторони (стягувача) виконавчого провадження неможлива, якщо заява була подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Як вбачається з матеріалів справи, строк пред`явлення наказу Господарського суду міста № 5011-42/13014-2012 від 03.06.2013 до виконання встановлений до 01.06.2014 та з урахуванням пред`явлення його до виконання, внаслідок чого було перервано строк його виконання, та винесенням 01.04.2014 постанови про закінчення виконавчого провадження, строк дії наказу закінчився.

Доказів поновлення строку пред`явлення наказу Господарського суду міста № 5011-42/13014-2012 від 03.06.2013 до виконання матеріали справи не містять.

Подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 910/10031/13.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для здійснення заміни стягувача - Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на правонаступника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Враховуючи викладене та керуючись ст. 334 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено 24.09.2019.

СуддяВ.В.Сівакова