РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2019Справа № 910/10158/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46а; ідентифікаційний код: 30600592)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815)

про стягнення 120 631,42 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.07.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" з вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 120 631,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що незабезпечення з боку відповідача цілісності майна (вагонів) під час перевезення залізницею завдало позивачу збитків в розмірі 120631,42 грн., у зв`язку з чим й виникла необхідність звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

09.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив по позовну заяву в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Також відповідач просить поновити строк для подання відзиву.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку, відповідач зазначає про відсутність достатнього часу з моменту отримання ухвали суду для обробки вхідної поштової кореспонденції та направлення відповідних документів відповідачем за належністю до філії, до відповідного структурного підрозділу, та до належних виробничих структурних підрозділів - з наступним зворотнім отриманням від останніх всіх необхідних доводів та документів, необхідних для вирішення спору. Крім того відповідач зазначає, що встановлений строк на подання відзиву пропущений ним з поважних причин, враховуючи й поштовий перебіг.

Відповідно до частин 1, 3, 4 та 6 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відтак з огляду на викладене, суд визнає поважними причини пропуску встановленого процесуального строку відповідачем, у зв`язку з чим, вважає за необхідне поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву.

13.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничних накладних № 45608239, № 45669942, № 45262961, № 45565967, № 45584232, № 45949781, № 45884335, № 46074985, № 46078176, № 46078085, № 46383394, № 46388559, № 45915113, № 45948395, № 45915121, № 45915147, № 45915162, № 45915170 у лютому - березні 2019 Акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення вантажні вагони, які знаходяться в оренді та/або власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" зокрема:

№ 62083530 зі станції відправлення - Кривий Ріг - Головний (код станції 467004) до станції призначення - Кривий Ріг (код станції 467201);

№ 61016176 зі станції відправлення - Кривий Ріг - Головний (код станції 467004) до станції призначення - Кривий Ріг (код станції 467201);

№ 53544979 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 55334361 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 60519634 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 56954977 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 61296562 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 53589339 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 61078549 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 62966767 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 61013157 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 61674917 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Богуславський (код станції 455100);

№ 53513966 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Запоріжжя І (код станції 460700);

№ 54753256 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Запоріжжя І (код станції 460700);

№ 56349871 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Запоріжжя І (код станції 460700);

№ 62316476 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Запоріжжя І (код станції 460700);

№ 62317987 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Запоріжжя І (код станції 460700);

№ 62965041 зі станції відправлення - Енергодар (код станції 476906) до станції призначення - Запоріжжя І (код станції 460700).

В той час, як про це вказує позивач, на станціях Кривий Ріг - Сортувальний (код станції 467108) та Запоріжжя І (код станції 460700) було виявлено пошкодження (розукомплектування) вищевказаних вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс".

З огляду на що дані вагони були направлені на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності деталей, на підставі чого були оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М, а саме: № 62083530 повідомлення № 0161 від 01.02.2019, № 61016176 повідомлення № 0263 від 02.02.2019, № 53544979 повідомлення № 2956 від 07.02.2019, № 55334361 повідомлення № 2955 від 07.02.2019, № 60519634 повідомлення № 2957 від 07.02.2019, № 56954977 повідомлення № 4989 від 12.02.2019, № 61296562 повідомлення № 4770 від 15.02.2019, № 53589339 повідомлення № 4776 від 15.02.2019, № 61078549 повідомлення № 4775 від 15.02.2019, № 62966767 повідомлення № 4774 від 15.02.2019, № 61013157 повідомлення № 4931 від 24.02.2019, № 61674917 повідомлення № 4932 від 24.02.2019, № 53513966 повідомлення № 4749 від 14.02.2019, № 54753256 повідомлення № 4772 від 01.02.2019, № 56349871 повідомлення № 4749 від 01.02.2019, № 62316476 повідомлення № 4750 від 14.02.2019, № 62317987 повідомлення № 4780 від 16.02.2019, № 62965041 повідомлення № 4771 від 15.02.2019 в яких вказано про найменування несправностей.

Так, з метою складання комерційних актів форми ГУ-22 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" письмово звернулося до начальника станції Кривий Ріг - Сортувальний структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із заявою за вих. № 553/ДВ від 06.02.2019, що підтверджується описом вкладень та чеком АТ "Укрпошта", до начальника станції Запоріжжя І структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із заявою за вих. № 1055/ДВ від 27.02.2019, що підтверджується описом вкладень та чеком АТ "Укрпошта", та до начальника станції Енергодар структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із заявою за вих. № 694/ДВ від 14.02.2019, що також підтверджується описом вкладень та чеком АТ "Укрпошта".

На заяву за вих. № 553/ДВ від 06.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" отримало відповідь вих. № 222 від 18.02.2019 в якій вказується, що "складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів (разобладнаних) нормативними документами не передбачено".

На заяву за вих. № 1055/ДВ від 27.02.2019 товариством отримано відповідь вих. № 167 від 20.03.2019 в яків зазначено, що "підстав для складання комерційних актів не було".

Крім того, з необхідністю складення актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М товариство звернулося із заявою за вих. № 554/ДВ від 06.02.2019 до начальника структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональна філія "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", що підтверджується описом вкладень та чеком АТ "Укрпошта", та заявами за вих. № 1056/ДВ від 27.02.2019 та за вих. № 695/ДВ від 14.02.2019 до начальника структурного підрозділу "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", що підтверджується описом вкладень та чеком АТ "Укрпошта".

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" звернулося до начальника структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" зі скаргою вих. № 1013/ДВ від 26.02.2019, що підтверджується описом вкладень та чеком АТ "Укрпошта", на дії начальника станції Кривий Ріг - Сортувальний структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", та до начальника структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" зі скаргою вих. № 1605/ДВ від 25.03.2019, що підтверджується описом вкладень та чеком АТ "Укрпошта", на дії начальника станції Запоріжжя І структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та скаргою за вих. № 1367/ДВ від 12.03.2019, що підтверджується описом вкладень та чеком АТ "Укрпошта", на дії начальника станції Енергодар структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

На скаргу за вих. № 1013/ДВ від 26.02.2019 товариством отримано відповідь за вих. № 143 від 07.03.2019, відповідно до якої "складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів (відсутність частин вагонів) нормативними документами не передбачено".

Структурним підрозділом "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та структурним підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональна філія "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" складено акти про пошкодження вагона (форма ВУ-25М), а саме:

- Акт про пошкодження вагона № 62083530, складений 01.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 61016176, складений 02.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 53544979, складений 07.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 55334361, складений 07.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 60519634, складений 07.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 56954977, складений 12.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 61296562, складений 15.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 53589339, складений 15.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 61078549, складений 15.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 62966767, складений 15.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 61013157, складений 24.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 61674917, складений 24.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 53513966, складений 31.01.2019

- Акт про пошкодження вагона № 54753256, складений 30.01.2019

- Акт про пошкодження вагона № 56349871, складений 31.01.2019

- Акт про пошкодження вагона № 62316476, складений 14.02.2019

- Акт про пошкодження вагона № 62317987, складений 31.01.2019

- Акт про пошкодження вагона № 62965041, складений 30.01.2019.

Як про це вказує позивач, та що у свою чергу встановлено судом, з метою проведення ремонту вказаних вагонів Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" були придбані деталі, що були встановлені замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, зокрема, на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016, специфікації № 17 від 02.10.2017 у ТДВ "Попаснянський ВРЗ" було придбано: головна частина 270.023-1 у кількості 15 шт. на загальну суму 77 595,66 грн. Зазначена продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 131 від 10.01.2018 року.

На підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 та специфікації № 20 від 02.01.2018 у ТДВ "Попаснянський ВРЗ" було придбано: магістральна частина 483.010-01 у кількості 2 шт. на загальну суму 11 258,09 грн. Дана продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 1140 від 19.02.2018 року.

Відповідно до договору поставки № 235/16 від 13.04.2016 та специфікації від 17.04.2018 у ПрАТ "ХМЗ" було придбано: гайка М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 0,137 кг на загальну суму 5,06 грн. Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 3973 від 18.05.2018 на підставі виставленого рахунку № 1004 від 12.04.2018.

За договором поставки № 558/14 від 11.12.2014 та специфікації від 27.12.2017 року у ТОВ Фірма "JIIK-PTI" було придбано: прокладка 270.326 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 5 шт. на загальну суму 74,70 грн, кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 778 від 05.02.2018 на підставі виставленого рахунку № 50 від 17.01.2018.

На підставі договору поставки № 773/12 від 15.11.2012 та специфікації від 05.11.2018 року у TOB "НВК Харківтранс" було придбано: гайка конусна для корпусу магістральної (головної) частини повітророзподілювача В2-1-22-ГОСТ 2879-2006 у кількості 34 шт. на загальну суму 1 201,56 грн., кошти сплачені згідно платіжного доручення № 9476 від 05.12.2018 на підставі виставленого рахунку № 1014 від 31.10.2018.

За договором поставки № 59/14 від 10.02.2014 та специфікації № 38 від 10.04.2018 у ТОВ "Укртранспневматика" було придбано: авторежим 265 А-1 у кількості 1 шт. на загальну суму 3 596,40 грн. Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 3242 від 24.04.2018 на підставі виставленого рахунку № ТП000000213 від 20.04.2018.

Також на вагони були встановлені шпильки М12x70, які виготовляються у вагонному депо Дніпродзержинськ Дніпропетровської філії TOB "JIемтранс" для встановлення на власні вагони, передача стороннім організаціям відбувається тільки з метою встановлення їх на власний (орендований) руховий склад TOB "JIемтранс". Для виготовлення шпильки М12х70 на підставі договору поставки № 77/15-ПР-М від 09.02.2015 та специфікації від 17.09.2018 у АТ "УГМК" було придбано: арматура 12 мм А240 ДСТУ 3760:2006, ГОСТ 7566-94. Кошти було сплачено згідно платіжного доручення № 7507 від 27.09.2018 на підставі виставленого рахунку-фактури № Дн000007960 від 17.09.2018. Так, на вагони були встановлені шпильки М12х70 у кількості 15 шт. на загальну суму 15,48 грн.

Відтак, загальна сума вартості придбаних деталей становить 93 746,95 грн.

Разом з тим, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (регіональна філія "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця") укладено договір на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів № ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018. Відповідно до цього договору підрядник зобов`язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням (далі - ТО з відчепленням) під час експлуатації вагонів власності замовника, орендованих вагонів, або вагонів, що знаходяться в оперативному управлінні, згідно договорів суборенди та даних довідки 2610 ГІОЦ УЗ, на момент передачі повідомлення 1354 з кодом 4, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором, за реквізитами, обумовленими переліком (додаток № 2).

Послуги надаються на території одного із структурних підрозділів виконавця, обумовлених переліком, а саме структурний підрозділ "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", структурний підрозділ "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", структурний підрозділ "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", структурний підрозділ "Вагонне депо Кам`янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Як про це вказує позивач, необхідні деталі для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, були передані структурному підрозділу "Вагонне депо Запоріжжя-Ліве" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та були встановлені на зазначені вище вагони відповідно до актів № 25 від 25.03.2019, від 28.02.2019, від 29.03.2019 (акт использования запчастей, предоставленных ООО "Лемтранс" для технического обслуживания полувагонов собственности и аренды ООО "Лемтранс" согласно договора № ПР/В-18129/НЮдч от 01.02.2018).

Відтак, у зв`язку з розукомплектуванням зазначених вагонів структурним підрозділом Вагонне депо "Запоріжжя-Ліве" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та структурним підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" були виконані ремонтні роботи по встановленню деталей на розукомплектовані вагони.

Загальна вартість витрат по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони становить 26 884, 47 грн, що підтверджується повідомленнями про прийняття вагонів з ремонту (форма ВУ-36М) за № 5945 від 16.03.2019, № 5940 від 11.03.2019, № 4082 від 23.02.2019, № 9968 від 19.03.2019, № 4512 від 08.03.2019, № 4547 від 14.03.2019, № 4542 від 13.03.2019, № 4518 від 09.03.2019, № 4091 від 28.02.2019, № 4522 від 10.03.2019, № 4095 від 04.03.2019, № 4477 від 01.03.2019, відповідними калькуляціями на технічне обслуговування та платіжними дорученнями № 2290 від 25.03.2019, № 3073 від 17.04.2019, № 2414 від 28.03.2019 та № 3300 від 23.04.2019.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у загальному розмірі 120 631, 42 грн, мотивує це тим, що вони були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" у зв`язку з незабезпеченням залізницею збереження майна (вагонів) власних (орендованих) при їх курсуванні залізничними коліями.

Так, статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п. 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за № 168/26613 перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Приписами ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за № 168/26613, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як про це вказувалось позивачем та що у свою чергу встановлено судом, наявними в матеріалах справи повідомленнями форми ВУ-23М, а саме: № 0161 від 01.02.2019, № 0263 від 02.02.2019, № 2956 від 07.02.2019, № 2955 від 07.02.2019, № 2957 від 07.02.2019, № 4989 від 12.02.2019, № 4770 від 15.02.2019, № 4776 від 15.02.2019, № 4775 від 15.02.2019, № 4774 від 15.02.2019, № 4931 від 24.02.2019, № 4932 від 24.02.2019, № 4749 від 14.02.2019, № 4772 від 01.02.2019, № 4749 від 01.02.2019, № 4750 від 14.02.2019, № 4780 від 16.02.2019, № 4771 від 15.02.2019 виявлено несправності вагонів власності (оренди) за № 62083530, № 61016176, № 53544979, № 55334361, № 60519634, № 56954977, № 61296562, № 53589339, № 61078549, № 62966767, № 61013157, № 61674917, № 53513966, № 54753256, № 56349871, № 62316476, № 62317987, № 62965041, що були направлені на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності деталей, на підставі чого й були оформлені зазначені повідомлення в яких вказано про найменування несправностей.

Відповідно до п. 6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом № 312-Ц від 07.06.2001), забороняється ставити в склад потягу вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п. 6.2.1 зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставлення такого вагону в склад потягу.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Відповідно до п. 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 875/5096 обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з п.п. 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розукомплектуванням вагонів № 62083530, № 61016176, № 53544979, № 55334361, № 60519634, № 56954977, № 61296562, № 53589339, № 61078549, № 62966767, № 61013157, № 61674917, № 53513966, № 54753256, № 56349871, № 62316476, № 62317987, № 62965041, їх було відправлено до структурного підрозділу Вагонне депо "Запоріжжя-Ліве" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" для проведення ремонтних робіт, що підтверджується повідомленнями про приймання вантажних вагонів з ремонту (форми ВУ-36М).

Як про це вказувалось позивачем, що у свою чергу підтверджується наявними в матеріалах доказами та встановлено судом, для ремонту даних вагонів позивачем було придбано деталі на суму 93 746,95 грн та понесено витрати по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони в розмірі 26 884, 47 грн, що загалом становить 120 631, 42 грн.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, сума збитків за пошкодження вагона складається з: витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з п. 14 цих Правил.

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів склала 120 631, 42 грн.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Як зазначено в п. 11 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

В той час, суд вказує, що відповідачем не доведено належними та допустимими засобами доказування, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталося не з вини відповідача.

Разом з тим, як про це вказує у поданій відповіді на відзив позивач підтвердженням, того, що вагони знаходяться на праві власності (оренди) у Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" є наступні договори: № 226/13 від 27.08.2013, № 82/11 від 11.03.2011, № 1 від 11.10.2017, № 013-ФЛ від 30.03.2012, № 80/18 від 01.02.2018, № UTL-177 від 01.06.2018, № 2844-FL від 04.10.2017, № 621/04 від 23.12.2004 та акти приймання-передачі. Дані докази були надані позивачем разом з поданою відповіддю на відзив. Позивач також зазначив, що не має можливості надати акт приймання-передачі вагонів відповідно договору № 82/11 від 11.03.2011 та № 013-ФЛ від 30.03.2012, у зв`язку із тим, що вказані документи залишились в м. Донецьк на території тимчасово непідконтрольній органам державної влади України. Доступ до документів, які залишились в м. Донецьку відсутній.

Крім того позивач зазначає, що інформація стосовно того, що вагони знаходяться на праві власності (оренди) вказана у графі 20 "найменування вантажу" залізничної накладної, яка складалася Акціонерним товариством "Українська залізниця" на підставі автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, яка ведеться Філією "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Щодо неналежності позивача, то суд зазначає, що позивач є власником (орендарем) спірних вагонів, що вказано у самих залізничних накладних, платником тарифу та оператором за названими у позовній заяві залізничними накладними.

Стосовно посилання відповідача у відзиві на відсутність комерційних актів, то як про це вказувалось позивачем та що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" зверталось із заявами та скаргами до відповідача про складання комерційних актів на пошкоджені вагони, проте, останнім було відмовлено у складанні відповідних актів, з посиланням на те, що складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів нормативним актами не передбачено.

Разом з тим, суд вказує, що складені Акти форми ВУ-23М, що містяться в матеріалах справи є належним та допустимим доказом того, що вагони власності (оренди) позивача були пошкоджені.

Суд наголошує на тому, що у поданому відзиві відповідачем ніяким чином доводів позивача не спростовано, жодних посилань щодо невідповідності технічного стану вагонів № 62083530, № 61016176, № 53544979, № 55334361, № 60519634, № 56954977, № 61296562, № 53589339, № 61078549, № 62966767, № 61013157, № 61674917, № 53513966, № 54753256, № 56349871, № 62316476, № 62317987, № 62965041 при прийнятті їх залізницею до перевезення не наведено та відповідно доказів не надано.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, дослідивши всі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності сторін, суд дійшов висновку, що оскільки, при перевезенні належних (орендованих) позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого, Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" були понесені витрати на оплату вартості ремонту з урахуванням вартості замінених деталей та по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) на загальну суму 120 631, 42 грн, то за таких підстав, покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення збитків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму, яка зазначена позивачем у позовній заяві, тобто в розмірі 120 631, 42 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46а; ідентифікаційний код: 30600592) збитки в розмірі 120 631 (сто двадцять тисяч шістсот тридцять одна) грн 42 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 01.10.2019

Суддя Д.О. Баранов