СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Справа № 922/329/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С. ,

при секретарі судового засідання Рудик Т.С. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Паріка М.О. , особисто,

від позивача: Мельнік Р.В.., адвокат,

від відповідача: Бородін Т.В., адвокат,

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1965 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області 03 червня 2019 року (повний текст рішення складено 13.06.2019, суддя Калантай М.В.) у справі № 922/329/19

за позовом Фізичної особи - підприємця Паріка Максима Олексійовича, м. Харків,

до Фізичної особи - підприємця Власенко Ольги Іллівни, м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства "Завод "Електроважмаш", м.Харків,

про стягнення коштів в розмірі 151 119, 56 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець Паріка Максим Олексійович (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Власенко Ольги Іллівни (надалі - відповідач) про стягнення збитків, пов`язаних з пошкодженням вантажу в розмірі 151119,56 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем неналежним чином були виконані зобов`язання за договором на транспортно-експедиторське обслуговування №10/05/17-ВЛ від 10.05.2017 в частині надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом, внаслідок чого вантаж було доставлено вантажоодержувачу в пошкодженому стані. У зв`язку з цим, позивач, як експедитор, поніс збитки у розмірі 151119,56грн., які були стягнуті з нього за рішенням господарського суду Харківської області від 31.10.2018 у справі №922/2590/18 на користь вантажовідправника - Державного підприємства "Завод "Електроважмаш".

Ухвалою від 11.02.2019 відкрито провадження у справі; призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04.03.2019. Також даною ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державне підприємство "Завод "Електроважмаш" (надалі - третя особа).

Господарським судом Харківської області у справі № 922/329/19 прийнято рішення від 03.06.2019 р., яким у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Паріка Максима Олексійовича до Фізичної особи-підприємця Власенко Ольги Іллівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" , про стягнення збитків, пов`язаних з пошкодженням вантажу в розмірі 151 119,56грн. відмовлено.

Рішення обґрунтовано недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Паріка Максим Олексійович, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що оскільки відповідачем було проігноровано вимоги п.3.2.6 Договору № 10/05/17- ВЛ від 10 травня 2017 р., несвоєчасно доставлено електродвигун до вантажоодержувача та не надання до суду доказів відсутності вини Перевізника в пошкодженні вантажу, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Наполягає, що судом першої інстанції було порушено приписи процесуального права в частині не врахування фактів ( обставин) які було встановлено під час розгляду справи № 922/2590/18 за позовом ДП завод «Електроважмаш» до позивача по цій справі, а саме пошкодження вантажу внаслідок ДТП.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 р. відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Паріка Максима Олексійовича на рішення господарського суду Харківської області від 03 червня 2019 р. у справі № 922/329/19.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 р. у справі № 922/329/19 розгляд справи призначено на 15.08.2019 р.

У зв`язку з відпусткою на час розгляду справи члена колегії судді Дучал Н.М. та судді Терещенко О.І. шляхом повторного автоматизованого розподілу справи на підставі розпорядження керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019 р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С. ( протокол 14.08.2019 р.)

В судовому засіданні, призначеному на 15.08.2019 р. оголошувалася перерва до 12.09.2019 р.

В судовому засіданні, призначеному на 12.09.2019 р. оголошувалася перерва до 24.09.2019 р. ( ухвала Східного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 р.)

12.09.2019 р. від позивача на справі на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги у кількості 108 аркушів.

18.09.2019 р. від позивача по справі на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про приєднання до письмового пояснення від 12.09.2019 р. копії фотографій та компакт диск з фотофіксуванням пошкодження електродвигунів АД-917 УХДІ № 453,459, 431,427, що відповідає накладній СМR № 048355

19.09.2019 р. та 20.09.2019 р. від відповідача по справі на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли клопотання про недопустимість доказів та про залишення доказів без розгляду. В зазначених клопотаннях представник відповідача наголошував, що надані під час апеляційного провадження позивачем копії документів, є новими доказами по справі, які підлягають залишенню без розгляду, оскільки позивач не довів, що вони не могли бути надані ним до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Крім того, звертає увагу суду, що копії документів є не належно засвідченими.

В судових засіданнях, позивач та представник позивача, підтримали вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, також підтримали вимоги позивача, просили рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.( ст.270 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого судді по справі (судді доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, які з`явилися у судове засідання, перевіривши а межах доводів та вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

10 травня 2017 року між ДП "Завод "Електроважмаш", як клієнтом, та позивачем, як експедитором, було укладено договір №128/31-Б про надання транспортно-експедиційних послуг при перевезенні вантажу в міжнародному автомобільному сполученні, за умовами якого позивач зобов`язався організувати перевезення вантажу (двигунів АД-917УХЛ1) за маршрутом м.Харків (Україна) - м.Воронеж (Росія) - м.Брянськ (Росія), вантажовідправник - ДП "Завод "Електроважмаш", вантажоодержувач - Брянський машинобудівний завод.

Пунктом 3.1 цього договору, встановлено, що термін надання послуг - 5 календарних днів з дня отримання заявки-договору експедитором про надання транспортно-експедиційних послуг та завантаження транспортного засобу.

З метою виконання своїх зобов`язань за вищевказаним договором позивач (як експедитор) 10.05.2017 уклав з відповідачем (як перевізником) договір №10/05/17-ВЛ на транспортно-експедиторське обслуговування від 10.05.2017 (надалі - Договір №10/05/17-ВЛ), предметом якого є взаємовідносини сторін, що виникають при організації, плануванні та наданні послуг у сфері перевезення вантажів автомобільним транспортом територією України та країн ближнього і дальнього зарубіжжя.

У своїх відносинах сторони керуються положеннями цього договору, Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, чинним законодавством України, а також законодавством тих країн, територією яких здійснюється перевезення (пункт 2.1 Договору №10/05/17-ВЛ).

Згідно з пунктами 2.4, 2.5 Договору №10/05/17-ВЛ конкретні умови перевезень обумовлюються в разових заявках, які є невід`ємною частиною цього договору, додатково перед кожним перевезенням. Заявка оформлюється експедитором і узгоджується з перевізником факсом (ел.поштою). Договір і заявка, які передані за допомогою факсимільного зв`язку (ел.поштою), є дійсними і можуть бути підставою для розгляду в суді до моменту отримання сторонами оригіналів договору та заявки.

Пунктом 3.2.8 Договору №10/05/17-ВЛ встановлено обов`язок перевізника доставити ввірений йому вантаж до пункту призначення в обумовлені в заявці строки і видати вантаж уповноваженому представнику вантажоодержувача; відмітити в ТТН/CMR одержання вантажу вантажоодержувачем.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.3 Договору №10/05/17-ВЛ вартість послуг за даним договором є договірною і обумовлюється в заявці. Оплата наданих послуг здійснюється експедитором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок перевізника протягом 10 банківських днів (якщо інше не обумовлено в Заявці) після отримання оригіналів документів, оформлених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Податковим Кодексом України: рахунка, акту наданих послуг, договору, заявки, CMR/ТТН з відміткою вантажоодержувача, а також копій документів, зазначених в п.2.3 Договору.

Зокрема, згідно заявки 10/05-1 від 10.05.2017 на перевезення вантажів автомобільним транспортом до Договору №10/05/17-ВЛ, відповідач взяв на себе обов`язок організувати перевезення вантажу автомобілем НОМЕР_1 п.пр. НОМЕР_2, водій - ОСОБА_4 , за маршрутом м.Харків - м.Воронеж - м.Брянськ. Дата завантаження - 11.05.2017. Сума фрахту - 25000,00грн.

Як зазначає позивач у позові, 24.05.2017, від АО "УК БМЗ" на адресу ДП "Завод "Електроважмаш" надійшов лист №925-39-1/2 від 23.05.2017 із зазначенням інформації, що автомобіль № НОМЕР_1 п.пр. НОМЕР_2, який здійснив перевезення тягових електродвигунів, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим, тягові електродвигуни АД917УХЛ1 №431, 459, 453, 427 в кількості 4шт. були доставлені з недоліками, які виявив AO "УК БМЗ". Після проведеного комісійного огляду на території AO "УК БМЗ" з 14.06.2017 по 16.06.2017 представниками ОГОтв AO УК БМЗ та ДП Завод Електроважмаш виявлено ряд пошкоджень, які зазначені в акті огляду від 16.06.2017, у зв`язку з чим, комісією зроблений висновок, що тягові електродвигуни АД-917УХЛ1 №453, 459, 431, 427 до експлуатації не придатні та підлягають відновленню тільки на території ДП Завод Електроважмаш, в термін до 01.07.2017. На виконання рекламаційного акту №5/г від 26.06.2017 позивач здійснив за свій рахунок доставку вантажу на територію ДП Завод Електроважмаш для виконання ремонтних робіт після дорожньо-транспортної пригоди. ДП "Завод "Електроважмаш" зазнало витрат на ремонт вказаних електродвигунів у розмірі 73540,16грн. При вивезенні та ввезенні електродвигунів АД-917УХЛ1 №453, 459, 431, 427 в кількості 4шт. через митний контроль були понесені додаткові витрати на декларування та знезараження тари в розмірі 43629,56грн.

Крім того, рішенням господарського суду Харківської області від 31.10.2018 у справі №922/2590/18, яким було задоволено позов ДП "Завод "Електроважмаш" до ФОП Паріка Максима Олексійовича про стягнення 151119,72 грн., з яких додаткові витрати при перевезенні на суму 33950,00грн., витрати на ремонт електродвигунів у розмірі 73540,00грн., витрати на декларування та знезараження тари у розмірі 43629,56 грн.

На виконання рішення господарського суду Харківської області від 31.10.2018 у справі №922/2590/18 позивачем на користь ДП "Завод "Електроважмаш" було сплачено суму у розмірі 151119,56грн., що підтверджується доданим до позову платіжним дорученням №80 від 05.12.2018.

26 грудня 2018 року позивач направив відповідачу претензію вих.25/12/18П від 25.12.2018, в якій просив останнього перерахувати збитки в розмірі 151119,56грн. протягом 10 днів з моменту отримання даної претензії.

Відповідач залишив дану претензію без реагування, вищезазначену суму збитків позивачу не сплатив.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення збитків пов`язаних з пошкодженням вантажу у розмірі 151 119,56 грн.

Під час апеляційного провадження було встановлено, що доказів виконання відповідачем свого обов`язку, встановленому у п.3.2.6. Договору № 10/05/17-ВЛ на транспортно-експедиторське обслуговування, а саме: «Регулярно повідомляти Експедитру про рух маршрутом і місцезнаходження транспортного засобу. Негайно інформувати про будь-яку затримку, що виникають при транспортуванні вантажу» матеріали справи не містять.

В судових засідання, представник відповідача повідомив судову колегію про те, що повідомлення позивача про ДТП відбулося у телефонному режимі. Проте, надати відповідні докази він не може.

Рішенням суду першої інстанції у задоволені позову було відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, зокрема, що пошкодження двигунів відбулося саме під час їх транспортування внаслідок ДТП.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду з огляду на нижче викладене.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частиною 2 статті 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за їхньою домовленістю, якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 4 статті 306 ГК України визначено, що транспортна експедиція є допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу.

Згідно частини 1 статті 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Частиною 1 статті 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів визначено, що вона застосовується до будь-якого автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах.

Згідно статті 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду, позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику.

Таким чином, перевізник має нести відповідальність за ушкодження прийнятого ним до перевезення вантажу за наявності двох умов: встановлення факту пошкодження вантажу та ненадання доказів відсутності його вини у такому пошкодженні.

Позивач просить суд стягнути з відповідача збитки, пов`язані з пошкодженням вантажу.

Відповідно до приписів ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 225 ГК України встановлює, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Стаття 226 ГК України встановлює умови і порядок відшкодування збитків.

Так, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Відповідно до приписів ст. 228. ГК України, регресні вимоги щодо відшкодування збитків. Учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу. Державні (комунальні) підприємства за наявності підстав зобов`язані вжити заходів щодо стягнення в порядку регресу збитків з інших суб`єктів господарювання або стягнути збитки з винних працівників підприємства відповідно до вимог законодавства про працю.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди та її розміру, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала збитки, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 73 ГПК України встановлює, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Звертаючись з даним позовом позивач вказував, що вантаж був доставлений відповідачем у пошкодженому стані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 18.05.2017. На підтвердження даного факту позивачем надано суду довідки про дорожньо-транспортну пригоду 36СС№012863 та 36СС№012942 від 18.05.2017, відповідно до яких встановлено відсутність порушень правил дорожнього руху з боку водія автомобіля МАЗ та напівпричепа ОСОБА_6 .

Крім того, в описі пошкоджень, які отримав автомобіль МАЗ та напівпричеп, відсутні відомості про наявність будь-яких пошкоджень, спричинених внаслідок ДТП саме вантажу.

Відповідно до гр.24 наданої позивачем міжнародної товарно-транспортної накладної CMR А№048355 вантаж за вищевказаною заявкою 10/05-1 від 10.05.2017 був доставлений відповідачем вантажоодержувачу 22.05.2017 о 8-30. При цьому, в даній CMR зроблено відмітку про те, що вантаж (електродвигуни АД917УХЛ1 №№427, 431, 433, 444, 453, 459) мав дефекти.

Відповідачем, в свою чергу, до відзиву надано інший примірник товарно-транспортної накладної CMR А№048355, в якій відмітка про отримання вантажу вантажоодержувачем з дефектами відсутня.

Як свідчать матеріали справи, позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції не було надано жодного доказу на підтвердження обставин, про які він зазначив у позовній заяві, у тому числі листа №925-39-1/2 від 23.05.2017, акту огляду від 16.06.2017, рекламаційного акту №5/г від 26.06.2017, документів щодо фактичного понесення ДП "Завод "Електроважмаш" вказаних вище витрат тощо. Клопотання про витребування цих доказів від інших осіб позивачем у встановленому порядку також не заявлялося.

Докази які подавалися третьою особою разом із поясненнями від 08.04.2019 судом першої інстанції не були прийняти, оскільки були подані після закриття підготовчого провадження на стадії розгляду справи по суті. Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що причина процесуального строку, зазначена заявником у клопотанні не є поважною.

Ухвалою суду першої інстанції від 17.04.2019 було відмовлено в задоволенні клопотання третьої особи про поновлення процесуального строку та пояснення з доданими доказами залишені без розгляду.

Що стосується твердження заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не прийняття до уваги рішення господарського суду Харківської області від 31.10.2018 у справі № 922/2590/18, яким було встановлено факт пошкодження двигуна.

Відповідно до приписів ч.4 ст.75 ГПК України, який набув чинність з 15.12.2017р., обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В той же час ч.5 ст.75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем ( заявником апеляційної скарги) було надано до суду першої інстанції рішення господарського суду Харківської області від 31.10.2018 у справі №922/2590/18, яким було задоволено позов ДП "Завод "Електроважмаш" до ФОП Паріка Максима Олексійовича про стягнення 151119,72 грн., з яких додаткові витрати при перевезенні на суму 33950,00грн., витрати на ремонт електродвигунів у розмірі 73540,00грн., витрати на декларування та знезараження тари у розмірі 43629,56 грн.

На виконання рішення господарського суду Харківської області від 31.10.2018 у справі №922/2590/18 позивачем на користь ДП "Завод "Електроважмаш" було сплачено суму у розмірі 151119,56грн., що підтверджується доданим до позову платіжним дорученням №80 від 05.12.2018.

У даному рішенні господарський суд на підставі наданих учасниками справи доказів дійшов до висновку про те, що відповідачем не дотримано умови договору №128/31-Б та порушено взяті на себе зобов`язання за цим договором, що призвело до понесених позивачем матеріальних збитків у розмірі 151119,72грн.

З тексту рішення вбачається, що ФОП Паріка М.О. позовні вимоги ДП "Завод "Електромаш" визнав та погодився з тим, що пошкодження вантажу сталося саме внаслідок ДТП.

Відповідно до ч.1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В той же час, ФОП Власенко О.І. ( відповідач по справі № 922/329/19 ) до участі у розгляді справи №922/2590/18 не залучалася. Відповідно, не мала можливості висловити свою позицію з даного спору та надати докази на її підтвердження.

У зв`язку з чим, згідно ч.5 ст.75 ГПК України, відповідач у загальному порядку може спростувати обставини, які було встановлені у рішенні господарського суду у справі № 922/2590/18, що було і зроблено відповідачем під час розгляду справи № 913/329/19.

Судова колегія також зазначає, що позивачем під час апеляційного провадження було надано до суду апеляційної інстанції документи, які фактично є новими доказами по справі, і які не оцінювалися судом першої інстанції під час розгляду справи.

Зазначені документи судовою колегією залишаються без розгляду враховуючи наступне.

Стаття 269 ГПК України встановлює, що Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В даному випадку, позивачем по справі, при зверненні до суду першої інстанції не було подано усіх доказів, які підтверджували обставини на які посилався позивач у позовній заяві. Саме це і стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Під час апеляційного провадження, безпосередньо перед початком судового засідання, позивачем було подано копії документів, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини. Про те, жодного доказу, що зазначені документи з об`єктивних підстав не могли бути подані при зверненні з позовною заявою або до суду першої інстанції, позивачем не надано. Позивач також не звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням в якому обґрунтовував би неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія в силу приписів ст.269 ГПК України залишає подані документи без розгляду, та не надає їм відповідної оцінки.

Судова колегія також бере до уваги, що заявник апеляційної скарги є позивачем по справі, і саме він, звертався до господарського суду з позовною заявою.

Стаття 162 ГПК України встановлює, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до приписів ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 ст.164 ГПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо. ( ч.3 ст.164 ГПК України)

Згідно приписів ст.166 ГПК України, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником.

Частина 3 ст.166 ГПК України встановлює, що до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.

Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті. ( ч.4 ст.166 ГПК України)

Стаття 167 ГПК України встановлює, що у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Заперечення підписується відповідачем або його представником. До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу. Заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Стаття 168 ГПК України закріплює положення, що у поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. Пояснення третьої особи підписуються третьою особою або її представником.

До пояснень третьої особи застосовуються правила, встановлені частинами третьою - сьомою статті 165 цього Кодексу.

Пояснення третьої особи подаються в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк, який дозволить третій особі підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, та надати пояснення до позову або відзиву, а іншим учасникам справи - відповідь на такі пояснення завчасно до початку розгляду справи по суті.

При цьому, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. (ч.8 ст. 80 ГПК України)

Зазначені вище положення ГПК України, унеможливлюють під час апеляційного провадження прийняти нові документи ( фактично нові докази) які було долучено до письмових пояснень позивача, які подавалися ним під час апеляційного провадження

Відповідно до ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.(ст.276 ГПК України)

В даному випадку, судова колегія приходить до висновку, що рішення по справі прийнято судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволення, а рішення по справі залишається без змін.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Паріка Максима Олексійовича , м. Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 03 червня 2019 року у справі № 922/329/19 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Харківської області від 03 червня 2019 року у справі № 922/329/19 залишити без змін.

Постанова набуває чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена на адресу Верховного Суду протягом 20 днів з дати виготовлення та підписання повного тексту постанови в порядку встановленому ст.ст. 287- 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.09.2019.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян