ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа №909/730/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Н. Кишенюк

За участю представників учасників процесу:

від позивача: Масляний Ю.А. .- адвокат;

від відповідача 1: Пилипюк Л.Р.- адвокат;

відповідача 2: Тинів І.Д. .- адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Укргазбанк'', м.Київ, вих. №511/264/2019 від 06.08.19

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.2019 (суддя Фрич М.М., повний текст ухвали складено 29.07.2019, м. Івано-Франківськ) про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 909/730/19

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Укргазбанк'', м.Київ

до відповідача 1 Товариству з обмеженою відповідальністю ,,Карпатська будівельна компанія'', м.Івано-Франківськ

до відповідача 2 ОСОБА_1 , м.Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості в сумі 484 445,36 грн.

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.19 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства ,,Укргазбанк'' про забезпечення позову від 24.07.19 вх № 14505/19 у справі № 909/730/19 відмовлено.

Ухвала суду від 29.07.19 мотивована тим, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову. Посилання заявника на ухилення відповідача від виконання зобовязань за кредитним договором, як на підставу вжиття заходів забезпечення позову суд першеї інстанції не прийняв до уваги, оскільки таке ухилення не є доказом імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.2019, позивач подав до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.2019 у справі № 909/730/19 та постановити нову, якою заяву Публічного акціонерного товариства ,,Укргазбанк'' про забезпечення позову у справі № 909/730/19 задоволити повністю, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали позивач вважає наступні:

Апелянт зазначає, що при винесенні оскарженої ухвали представник апелянта не був присутній у судовому засіданні, оскільки не був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду даної справи, проте у суду виникли питання щодо недостатності, відсутності доказів по заяві про забезпечення позову, що на думку апелянта, є підставою згідно ч.3, 4 ст.140 ГПК України призначити розгляд заяви у судовому засіданні з викликом сторін для надання пояснень або додаткових доказів.

Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем подано докази уникнення відповідачами умов кредитного договору №368/2018/ІФОД-МСБ-О від 27.04.18 в частині свідомого порушення встановленої заборони на обтяження власного майна іншими фінансовими зобовязаннями, іпотекою, порукою, збільшення фінансових навантажень. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Крім того, на думку апелянта, доказом вищенаведених обставин є той факт, що відповідачами проігноровано положення кредитного договору та договору поруки, які свідчать про свідоме ухилення від виконання зобовязань, а після вчинення юридичних дій відповідача 2 і свідомого наміру уникнути примусового виконання рішення суду у майбутньому.

Апелянт також просить врахувати, що питання про вжиття судом заходів щодо забезпечення позову є важливим для Публічного акціонерного товариства ,,Укргазбанк'' оскільки 94,9409 % акцій товариства належить державі. Скаржник вважає, що судом першої інстанції не недотримано балансу прав та інтересів учасників процесу, зважаючи на те, що вони є рівними перед законом та судом. Відповідно не вжиття заходів щодо забезпечення позову може потягнути збитки або неможливість виконання судового рішення позивачем.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 справу №909/730/19 призначено судді-доповідачу Галушко Н.А., суддям Орищин Г.В. та Желіку М.Б..

Ухвалою суду від 16.08.19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ,,Укргазбанк''на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.2019 у справі №909/730/19, надано строк для надання відзивів на апеляційну скаргу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Укргазбанк'' призначено до розгляду на 16.09.19.

В судове засідання 16.09.19 зявився представник апелянта, подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення щодо суті спору.

Представник відповідача 2 проти заявленої апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у поданому письмовому відзиві на неї (вих №01-04/5573/19 від 06.09.19) просив залишити ухвалу суду першої інстанції від 29.07.19 без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача 1 в судове засідання 16.09.19 зявився, проти апеляційної скарги заперечив, надав усні пояснення щодо суті спору. Окрім того, через канцелярію суду подав відзив на апеляційну скаргу (№01-04/5712/19 від 16.09.19). Однак, колегія суддів зазначає, що відповідачем 1 пропущено процесуальний строк, наданий для подання відзиву, клопотання про продовження строку на його подання в матеріалах справи також відсутнє, у звязку із чим поданий відповідачем 1 відзив колегією суддів не приймається до уваги, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

за встановленими судом першої інстанції та неоспореними обставинами вбачається, що до господарського суду Івано-Франківської області звернулось Публічне акціонерне товариство ,,Укргазбанк'' з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Карпатська будівельна компанія'' та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 484 445,36 грн.

24.07.2019 року позивач у справі - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" подав до суду заяву про забезпечення позову (вх.№14505/19 від 24.07.2019). У своїй заяві позивач просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача 1 - ТОВ "Карпатська будівельна компанія" та відповідача 2 - ОСОБА_1 в межах ціни позову та оголосити заборону відчуження зазначеного майна, а також в межах розміру ціни позову накласти арешт на грошові кошти ТОВ "Карпатська будівельна компанія", які обліковуються у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, за виключенням коштів, що знаходяться на рахунках, призначених для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті.

Заява про забезпечення позову мотивована:

- ухиленням позичальника від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором;

- відсутністю даних про наявність у відповідача майна та коштів, достатніх для виконання рішень суду;

- наявністю арештів на майно відповідача 1, наявністю обтяжень іпотекою майна поручителя, у звязку із чим існує ризик відчуження відповідачами наявного у них майна, що може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно положень ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України). Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу (Постанова Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року, справа № 15/5027/138/2011).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17).

-здійснити оцінку забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу;

-оцінити співмірність заходів до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

-зясувати наявність мети вжиття заходів щодо забезпечення позову, яка є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість самого позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на час вирішення даної заяви наведені позивачем обставини необхідності вжиття заходів забезпечення позову не є достатніми, а припущення не є мотивованими та не вказують на неможливість виконання судового рішення, оскільки не наведено відповідних доказів такого можливого ухилення.

Разом з цим, саме лише посилання на ухилення позичальника від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та ризики відчуження майна, що унеможливить в майбутньому виконання рішення суду, на думку колегії суддів, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову із посиланням на відповідні докази.

Звертаючись із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірними договорами, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідачів тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачами умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірними договорами або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, тощо).

Крім того, судова колегія зазначає, що твердження позивача про наявність ризиків відчуження відповідачем майна є лише припущенням останнього, оскільки не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Відтак, з огляду на те, що заява позивача про забезпечення позову не містить доводів з приводу вчинення відповідачами дій про відчуженню належного їм майна та доказів на підтвердження вказаних доводів, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали був позбавлений можливості надати оцінку даним доводам заявника.

Потенційна можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Не заслуговують на увагу твердження позивача, як на підставу вжиття заходів забезпечення позову, щодо ухилення позичальника від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, оскільки така обставина є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи по суті і сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не виклакав позивача для надання додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову не беруться на уваги колегією суддів, оскільки подаючи заяву про забезпечення позову, позивачем додано всі необхідні документи які, на його думку, підтверджують необхідність застосування такого забезпечення. Апелянтом не було подано клопотаня про призначення розгляду поданої ним заяви у судовому засіданні з викликом сторін. Отже, із наведеного колегія суддів робить висновок, що пояснення та докази на підтвердження необхідності та підставності забезпечення позову, позивачем були надані при поданні заяви про забезпечення позову (вх. №54/219/2019 від 17.07.19)

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.2019 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для її скасування немає.

Судовий збір за перегляд ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.2019 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.2019 у справі № 909/730/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Укргазбанк'' без задоволення.

2.Судовий збір за перегляд ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 29.07.2019 у справі № 909/730/19 в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено і підписано 26 вересня 2019 року

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.