ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" вересня 2019 р. Справа № 922/1602/19

вх. № 22386

Суддя господарського суду: Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання: Редько А.В.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" на дії державного виконавця по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (, адреса: 01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18) в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (, адреса: 61010, м. Харків, Нетіченська набережна, 8)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1, місце проживання: 61120, АДРЕСА_1) про стягнення коштів

за участю учасників справи:

стягувача - ОСОБА_2, дов. № 3826 від 12.12.2018;

державної виконавчої служби - ОСОБА_3, дов. б/н від 06.08.2019;

божника - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, в якій просить суд:

- визнати дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 щодо не прийняття до виконання наказу господарського суду Харківської області від 30.07.2019 № 922/1602/19 неправомірними;

- скасувати повідомлення від 08.08.2019 державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа (наказу господарського суду Харківської області від 30.07.2019 № 922/1602/19) стягувачу без прийняття до виконання;

- зобов'язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 поновити порушене право стягувача (позивача), а саме: прийняти до виконання наказ господарського суду Харківської області від 30.07.2019 № 922/1602/19 на примусове виконання рішення у справі № 922/1602/19 та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представник стягувача в судовому засіданні вимоги, викладені у скарзі, підтримує, просить суд задовольнити скаргу в повному обсязі. В обґрунтування поданої скарги стягувач посилається на неправомірність дій з боку державного виконавця щодо не прийняття виконавчого документа до виконання та його повернення стягувачу з підстав відсутності у виконавчому документі дати народження боржника.

Представник боржника у призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений судом належним чином.

Оскільки неявка боржника не є перешкодою для розгляду скарги по суті, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника боржника.

Представник Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судовому засіданні проти скарги заперечує повністю, надав суду відзив, в якому посилаючись на ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", зазначив, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, а саме: не містить дати народження боржника, що в свою чергу унеможливлює ідентифікувати державним виконавцем особу боржника. Як зазначив державний виконавець, з посиланням на постанову Верховного Суду від 27.11.2018 по справі № 806/1376/17, державний виконавець має право на безпосередній доступ до бази даних та реєстрі, проте таке право не є обов'язком виконавчого органу, а навпаки, вказане право державний виконавець використовує добровільно, виходячи з власних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, скаргу та додані до неї документи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд дійшов висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням суду від 09.07.2019 позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" - 10 260,00грн. попередньої оплати, 1 921,00грн. судового збору.

30.07.2019 на примусове виконання рішення видано відповідний наказ.

01.08.2019 зазначений вище наказ стягувач направив на адресу Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області для примусового виконання.

12.09.2019 на адресу стягувача супровідним листом від 08.08.2019 за вих. № 38531 надійшло повідомлення від 08.08.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" з причини відсутності в наказі суду від 30.07.2019 дати народження боржника.

Не погоджуючись з вищевикладеним, стягувач звернувся до суду з відповідною скаргою.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст.339 Господарського процесуального кодексу України).

В обґрунтування поданої скарги стягувач посилається на неправомірність дій державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що полягають в поверненні наказу суду стягувачу без прийняття його до виконання з підстав не зазначення в наказі дати народження боржника.

Суд не погоджується з висновками державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо невідповідності наказу господарського суду Харківської області, оскільки він не містить дати народження боржника, керуючись наступним.

За приписами ч.1 ст.326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 1 та 3 ст.327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Так, положеннями ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Таким чином, виходячи аналізу зазначених вище норм, суд вважає за необхідне зазначити, що, враховуючи приписи п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" резолютивна частина наказу (виконавчого документу) має відтворювати резолютивну частину рішення, на виконання якого цей наказ було видано та містити ідентифікуючі дані учасників процесу, що сприяє швидкому та безпосередньому виконанню наказу саме по відношенню до боржника та стягувача.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 24 Цивільного кодексу України передбачено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Згідно із ч.1, 2 ст.ст.50, 51 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

У відповідності до ч.1, 2 ст.55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючі господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання, зокрема є: громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом (ч.1 ст.58 Господарського кодексу України).

За приписами ч.1 ст.128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст.58 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що державна реєстрація фізичних осіб-підприємців це, зокрема, офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою.

Як вбачається з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 28.05.2004 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця боржника (відповідача) - ОСОБА_1, а тому саме з цього моменту ОСОБА_1 набув статусу суб'єкта господарювання.

Суд зазначає, що статус фізичної особи-підприємця це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) за умови їх державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.2 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у ст.4 Закону України "Про виконавче провадження".

При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець враховує, зокрема:

- повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства;

- ім'я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначення дати народження стосується виключно боржника - фізичної особи.

Боржником за наказом господарського суду Харківської області від 30.07.2019 є суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, ідентифікуючою ознакою якого є індивідуальний податковий номер (у даному випадку ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який і було зазначено у судовому в наказі.

Таким чином, посилання державного виконавця на неможливість ідентифікації особи боржника не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність порушень ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» через те, що в наказі господарського суду не зазначено дати народження боржника, оскільки в даному випадку судовий наказ видано щодо суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, ідентифікуючою ознакою якого є індивідуальний податковий номер, а не відносно фізичної особи, тому в даному випадку обов'язковим реквізитом за приписами п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» є ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника.

Крім того, відповідно до ч.1, 6 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов'язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Єдиний реєстр боржників містить такі відомості:

прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи.

Таким чином, Закон розділяє поняття «фізичної особи» та «особи, відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». До останніх осіб відносяться і фізичні особи-підприємці, а тому вимога щодо зазначення дати народження фізичної особи-підприємця застосовуватись не повинна.

Враховуючи те, що станом на день пред'явлення стягувачем наказу господарського суду Харківської області від 30.07.2019 у справі № 922/1602/19 до виконання, наказ містив усі необхідні реквізити, передбачені ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 08.08.2019 є неправомірними.

За приписами ч.2 ст.343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено за результатами розгляду скарги скасування судом документів, винесених органом державної виконавчої служби, суд дійшов висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню в частині визнання дій державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 щодо не прийняття до виконання наказу господарського суду Харківської області від 30.07.2019 № 922/1602/19 неправомірними та зобов'язання державного виконавця поновити порушене право стягувача, а саме: прийняти до виконання наказ господарського суду Харківської області від 30.07.2019 № 922/1602/19 на примусове виконання рішення у справі № 922/1602/19 та винести постанову про відкриття виконавчого провадження. В задоволенні вимоги щодо скасування повідомлення від 08.08.2019 державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа (наказу господарського суду Харківської області від 30.07.2019 № 922/1602/19) стягувачу без прийняття до виконання суд вважає за необхідне відмовити.

Суд не приймає посилання державного виконавця на постанову Верховного Суду від 27.11.2018 по справі № 806/1376/17, оскільки висновок, викладений Верховним Судом у зазначеній справі стосується інших правовідносин, які не є тотожними із предметом судового розгляду у даній справі.

Керуючись ст.ст.232-234, 235, 339, 340, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 щодо не прийняття до виконання наказу господарського суду Харківської області від 30.07.2019 № 922/1602/19 неправомірними.

Зобов'язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 усунути порушення (поновити порушене право заявника), а саме: зобов'язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 прийняти до виконання наказ господарського суду Харківської області від 30.07.2019 на примусове виконання рішення у справі № 922/1602/19 та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

В задоволенні скарги в частині скасування повідомлення від 08.08.2019 державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа (наказу господарського суду Харківської області від 30.07.2019 № 922/1602/19) стягувачу без прийняття до виконання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 04.10.2019.

Суддя Лавренюк Т.А.