ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2019 р. Справа№ 911/2595/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Роєнко Є.В. довіреність № 1-834 від 25.04.2019 року;

від відповідача: Богдан С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз

на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2019 року (дата підписання повного тексту 26.04.2019 року) у справі № 911/2595/18 (суддя: Лопатін А.В.) за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз

про стягнення 430 698,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Укртрансгаз (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз про стягнення 430 698,23 грн, з яких: 156 816,25 грн пені за прострочення зобов`язань щодо оплати наданих послуг згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 року № /П20, а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 84 592,50 грн та інфляційних втрат в сумі 189 289,48 грн.

Позовні вимоги, зокрема, мотивовані тим, що відповідач у порушення вищевказаних умов договору та законодавства оплатив послуги, надані в 2015, 2016, 2017 роках відповідно до актів наданих послуг, з порушенням належного строку для їх оплати, чим здійснив прострочення таких зобов`язань.

Господарський суд Київської області у задоволенні позову відмовив в повному обсязі своїм рішенням від 27.03.2019 року (повний текст рішення складено 26.04.2019 року).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 7, 236, 73, 91, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, скаржник вказав, що сума заборгованості за договором була сплачена відповідачем в розмірі 36183645,60 грн за спірний період власними грошовими коштами, а не на підставі спільних протокольних рішень.

Разом з цим, за твердженням скаржника посилання суду першої інстанції на постанову Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджетом місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» є безпідставними.

При цьому, скаржник вказав, що розрахунки, які здійснюються за порядком, є лише одним із способів виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором і вказаний порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, не змінював та не змінює строків виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем за спірним договором.

Також, скаржник зазначив, що зміни до договору не вносились ні відносно строків виконання відповідачем грошових зобов`язань за цим договором, ні щодо порядку здійснення розрахунків.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019 року справу № 911/2595/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді: Смірнова Л.Г., Пономаренко Є.Ю.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2019 року у справі № 911/2595/18 та призначив розгляд на 18.07.2019 року своєю ухвалою від 10.06.2019 року.

11.07.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

18.07.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшло клопотання про поновлення строку на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., на лікарняному, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/2595/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2019 року у справі № 911/2595/18 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., суддів: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю., та призначив розгляд справи на 09.09.2019 своєю ухвалою від 18.07.2019 року.

09.09.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшло пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.

Північний апеляційний господарський суд оголосив перерву у розгляді апеляційної скарги Акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2019 року у справі № 911/2595/18 до 19.09.2019 року своєю ухвалою від 09.09.2019 року.

У судовому засіданні 19.09.2019 року скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

19.09.2019 року в судовому засіданні представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Водночас, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що відповідно до контр розрахунку заборгованості за зобов`язаннями листопада 2015 року листопада 2016 року розмір нарахованих позивачем 3 % річних складає 62783,61 грн, інфляційні 181 416,36 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2019 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Акціонерного товариства Укртрансгаз частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

28.09.2011 року між Дочірньою компанією Укртрансгаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, (далі - газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Київоблгаз (далі - замовник) був укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П20/23-169/1 (далі договір), відповідно до умов якого газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газопровідних станцій (ГРС), а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору в редакції додаткової угоди № 5 від 20.06.2014 року газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

Згідно п. 2.1 договору підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (далі підтверджені обсяги).

Послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі акти наданих послуг). Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п.п. 3.1, 3.4 договору).

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 договору газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Згідно п. 5.1. договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до п. 5.4. договору вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Згідно п.п. 5.5. договору оплата послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 % попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу у 2015, 2016, 2017 роках на загальну суму 36 183 645,60 грн відповідно до наступних актів наданих послуг: у листопаді 2015 року на загальну суму 41 619,77 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2015 року № 11-15-/П20, у грудня 2015 року на загальну суму 67275,16 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2015 року № 12-15-/П20, у січні 2016 року на загальну суму 1 801 200,00 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2016 року № 01-16-/П20, у лютому 2016 року на загальну суму 2 700 794,88 грн відповідно до акту наданих послуг від 29.02.2016 року № 02-16-/П20, у березні 2016 року на загальну суму 1 707 633,11 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2016 року № 03-16-/П20, у квітні 2016 року на загальну суму 1115126,74 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2016 року № 04-16-/П20, у травні 2016 року на загальну суму 492 129,00 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2016 року № 05-16-/П20, у червні 2016 року на загальну суму 596 520,00 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2016 року № 06-16-/П20, у липень 2016 року на загальну суму 393 703,20 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2016 року № 07-16-/П20, у серпень 2016 року на загальну суму 620 380,80 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2016 року № 08-16-/П20, у вересень 2016 року на загальну суму 819 220,80 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.09.2016 року № 09-16-/П20, у жовтень 2016 року на загальну суму 3 708 004,61 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2016 року № 10-16-/П20, у листопаді 2016 року на загальну суму 2 290380,53 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2016 року № 11-16-/П20, у грудні 2016 року на загальну суму 2 294 856,85 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2016 № 12-16-/П20, у січні 2017 року на загальну суму 3 015 687,38 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2017 року № 01-17- /П20, у лютому 2017 року на загальну суму 1 768 330,03 грн відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2017 року № 02-17-/П20, у березні 2017 року на загальну суму 835918,32 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2017 року № 03-17-/П20, у квітні 2017 року на загальну суму 757 338,26 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2017 року № 04-17-/П20, у травні 2017 року на загальну суму 198 600,00 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2017 № 05-17-/П20, у червні 2017 року на загальну суму 198 600,00 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2017 року № 06-17-/П20, у липень 2017 року на загальну суму 446 850,00 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2017 року № 07-17- /П20, у серпні 2017 року на загальну суму 484 584,00 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2017 року № 08-17-1 109011148/П20, у вересні 2017 року на загальну суму 591 828,00 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.09.2017 року № 09-17-/П20, у жовтні 2017 року на загальну суму 3789 411,34 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2017 року № 10-17-/П20, у листопаді 2017 року на загальну суму 2 348 885,50 грн відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2017 року № 11-17-/П20, у грудні 2017 року на загальну суму 2 900 167,32 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2017 року № 12-17-/П20 (належним чином завірені копії вищевказаних актів підписаних сторонами містяться в матеріалах справи).

Відносно тверджень відповідача, що сторони замінили первісне зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами уклавши новий договір від 17.12.2015 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір, укладений 17.12.2015 року врегульовує ті ж відносини, які вже були врегульовані раніше згідно договору від 28.09.2011 року про надання послуг з транспортування природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 604 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про зміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Тобто, новація - це спосіб припинення зобов`язання за домовленістю сторін.

Водночас в спірних правовідносинах сторони жодним чином не домовлялись про припинення зобов`язань за домовленістю сторін про зміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням (новація).

Характерною рисою новації є необхідність двостороннього волевиявлення на її укладення. Основним правовим наслідком новації є припинення первісного зобов`язання з моменту набрання чинності новим зобов`язанням між тими ж сторонами.

Однак, у спірних правовідносинах відсутнє двостороннє волевиявлення на здійснення новації, у зв`язку з чим такого правового наслідку новації як припинення первісного зобов`язання з моменту набрання чинності новим зобов`язанням між тими ж сторонами не наступає.

При застосуванні новації необхідним є обов`язкове обумовлення, що первісне зобов`язання припиняється шляхом його заміни новим, інакше визнається дійсним як первісне так і нове зобов`язання. Новацію характеризують такі ознаки як: наявність взаємної згоди сторін щодо припинення дії попереднього зобов`язання; наявність взаємної згоди сторін щодо умов нового зобов`язання; наявність умов про припинення попереднього зобов`язання; припинення всіх додаткових зобов`язань; виникнення між тими ж особами нового зобов`язання, яке, як правило, містить умову про інший предмет чи спосіб виконання.

Водночас, у спірних правовідносинах відсутні всі вказані ознаки, що виключає наявність підстав для застосування новації.

Так, між сторонами було укладено як договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 року № /П20 так і договір транспортування природного газу від 17.12.2015 року № .

Водночас колегія судді відзначає, що умовами договору від 17.12.2015 року № не передбачено припинення зобов`язань за договором від 28.09.2011 року № /П20, в тому числі за якими виник даний спір, шляхом їх зміни новими зобов`язаннями за договором від 17.12.2015 року № .

У даному випадку кожен з вказаних договорів створює між сторонами самостійні та окремі зобов`язання, тобто підставою виникнення вказаних зобов`язань є самостійні договори, а не домовленість сторін про зміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Як вбачається з підписаних в тому числі зі сторони відповідача актів наданих послуг, останніми підтверджено виконання позивачем і прийняття відповідачем послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу у 2015, 2016, 2017 роках, останні складено саме на підтвердження виконання позивачем умов договору від 28.09.2011 року № /П20.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що зміни до договору не вносились ні відносно строків виконання відповідачем грошових зобов`язань за цим договором, ні щодо порядку здійснення розрахунків.

Водночас, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що розрахунки, які здійснюються за порядком, є лише одним із способів виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором і вказаний порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, не змінював та не змінює строків виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем за спірним договором, з огляду на наступне.

Згідно п. 1 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі - постанова КМУ № 20 від 11.01.2005 року). визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот; на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування. оплату електроенергії, природного і скрапленого газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення. квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот), па компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату, рентної плати за транзитне транспортування трубопроводами природного газу територією України, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (далі - субвенція).

Відповідно до п. 5 Порядку райдержадміністрації та виконавчі органи рад міст обласного значення розподіляють отримані субвенції між головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів відповідно до бюджетної класифікації видатків у межах вартості ресурсів (товарів, послуг), наданих їх постачальниками, пропорційно або диференційовано за видами послуг. Органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг) (п.6 порядку).

Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (п. 7 порядку).

Тобто, розрахунки, які здійснюються за порядком, є лише одним із способів виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором і вказаний порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року, не змінював та не змінює строки виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем за договором, передбачених умовами п. 5.5 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, сума заборгованості за договором була сплачена відповідачем в розмірі 36183 645,60 грн за спірний період власними грошовими коштами, що підтверджується розрахунком суми основного боргу (наявний в матеріалах справи), а не на підставі спільних протокольних рішень, як було помилково встановлено судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідачем було здійснено розрахунки за поставлений природний газ у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, за рахунок коштів Державного та місцевого бюджетів після їх надходження в установленому порядку.

Разом з цим, колегія суддів не приймає як належне посилання суду першої інстанції на постанову Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, погоджується з твердженням відповідача, що позивачем при розрахунку суми заборгованості не було враховано заяву відповідача про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 06.12.2016 року № KV01-СЛ-8674-1216 на суму 358173,46 грн (наявна в матеріалах справи).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з контррозрахунком відповідача, що до стягнення підлягає 62783,61 грн 3% річних та 181416,36 грн інфляційних нарахувань.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 156816,25 грн пені, колегія суддів відзначає наступне.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.3 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розглядом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Колегія суддів перевіривши розрахунок пені за період з 04.07.2017 року по 23.11.2017 року частково погоджується з розрахунком позивача щодо нарахованої ним суми пені, з урахуванням заяви відповідача про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 06.12.2016 року № KV01-СЛ-8674-1216 на суму 358173,46 грн.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що відповідачем разом із відзивом на позовну заяву у даній справі, було подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності відносно позовної вимоги щодо стягнення пені нарахованої позивачем на заборгованість квітня-жовтня 2017 року поза межами спеціального строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 257-258 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів робіт, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком в один рік.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене та враховую, що вимога про стягнення пені може бути пред`явлена лише в межах спеціального строку позовної давності в один рік та заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності під час розгляду справи №911/2595/18, колегія суддів дійшла висновку про застосування строку позовної давності в даній частині та відповідно задоволення позовних в чатині стягнення пені в сумі 64,19 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Таким чином, згідно п. 1 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2019 року підлягає скасуванню, з підстав неповного з`ясування обставин справи, в порядку п. 2 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, а апеляційна скарга Акціонерного товариства Укртрансгаз частковому задоволенню.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2019 року у справі №911/2595/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз (08150, Київська обл. Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, 178, ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 64,19 грн (шістдесят чотири гривні 19 копійок) пені, 66486,45 грн (шістдесят шість тисяч чотириста вісімдесят шість гривні 45 копійок) 3% річних, 181416,36 грн (сто вісімдесят одна тисяча чотириста шістнадцять гривен 36 копійок) інфляційних нарахувань, 3721,23 грн (три тисячі сімсот двадцять одна гривня 23 копійки) судового збору.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз (08150, Київська обл. Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, 178, ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 4089,47 грн (чотири тисячі вісімдесят дев`ять гривен 47 копійок) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

5. Матеріали справи №911/2595/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко

Дата складення повного тексту 30.09.2019 року.