Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/347/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Пеньківській О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Лазаренко О.М., представник за довіреністю №02-14/1391 від

11.06.2018;

від відповідача: Клинчук І.В., довіреність від 20.05.19, посвідчення №155 від 11.08.2011;

присутній вільний слухач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Коростенської міської ради (м.Коростень Житомирської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа" (м.Коростень Житомирської області)

про зобов`язання вчинити дії та затвердити договір оренди земельної ділянки

Коростенська міська рада звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа", в якому просить суд:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа" звернутись з клопотанням до Коростенської міської ради про передачу сформованої земельної ділянки в користування на умовах оренди та укласти договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:006:0065;

- затвердити договір оренди земельної ділянки в редакції, що запропонована Коростенською міською радою, з моменту набуття права власності на нерухомість - з 14.05.18.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа", набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю, магазин по АДРЕСА_1 , ухиляється від обов`язку отримання у користування на умовах оренди земельної ділянки, на якій розташоване належне відповідачу на праві власності нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач в порушення норм чинного законодавства України примушує ТОВ "Альфа" укласти договір оренди на всю земельну ділянку площею 0,0314га, однак відповідачу для здійснення господарської діяльності необхідна лише частина земельної ділянки, на якій розміщена придбана будівля магазину. Також звертає увагу, що на вказаній земельній ділянці знаходиться цегляний фундамент, який відповідачу не належить та не використовується; зазначає, що відповідачу невідомо ким було здійснено будівництво даного фундаменту та кому він належить. Наявність даного фундаменту унеможливлює використання відповідачем всієї земельної ділянки, на яку позивач просить оформити право оренди (а.с.47-49).

У відповіді на відзив позивач заперечив проти аргументів відповідача, зазначивши, що ТОВ "Альфа" навмисно затягує укладання договору оренди та користується земельною ділянкою безкоштовно, не звертається до Центру надання адміністративних послуг із заявою про передачу земельної ділянки в оренду, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст.ст.120, 206 ЗК України, ст.377 ЦК України, ст.7 Закону України "Про оренду землі" (а.с.79-83).

У запереченні на відповідь на відзив відповідач вказує, що він звертався до Коростеньської міської ради із заявою та просив провести розподіл земельної ділянки площею 0,0314га з метою виділення її частини, на якій розміщено належна відповідачу будівля, для оформлення права оренди, оскільки без згоди позивача поділ земельної ділянки та виготовлення технічної документації із землеустрою є неможливим, однак Коростеньска міська рада відмовила у наданні дозволу на поділ земельної ділянки до моменту, поки не буде укладено договір оренди на всю земельну ділянку, площею 0,0314га (а.с.97-98).

Ухвалою суду від 05.08.19 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/347/19 до судового розгляду по суті на 16.09.19.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні, просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.15 між Коростенською міською радою (орендодавець, позивач) та Приватним підприємством "Істок 2007" (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0314га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0065, оскільки на вказаній земельній ділянці знаходилось нерухоме майно ПП "Істок 2007" (а.с.11-12).

Вказана земельна ділянка передана Коростенською міською радою орендарю - ПП "Істок-2007" в короткострокову оренду строком на 5 років за актом прийому-передачі земельної ділянки від 21.07.15 на підставі рішення ради від 18.06.15 №1929 (а. с.13).

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа" (відповідач) на прилюдних торгах придбало нерухоме майно: нежитлову будівлю магазину вартістю 418000,00грн, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,0 кв.м., що раніше належало Приватному підприємству "Істок-2007".

14.05.18 приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Іванчук С.С., відповідно до ст.61 Закону України "Про виконавче провадження", ст.47 Закону України "Про іпотеку" та на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Солоним І.І. 05.04.18, видано Свідоцтво, яким посвідчено право власності на майно: нежитлову будівлю магазину вартістю 418000,00грн, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,0 кв.м. (а.с.58).

Отже власником нерухомого майна - нежитлової будівлі магазину, загальною площею 58,0кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 став відповідач, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.05.18 (а.с.61).

У зв`язку із зміною власника нежитлового приміщення, Коростенська міська рада 31.07.18 направила ТОВ "Альфа" попередження з вимогою у десятиденний термін з дня отримання повідомлення звернутись до Коростенської міської ради для передачі сформованої земельної ділянки в користування на умовах оренди, з метою укладення в подальшому договору оренди (а.с.16).

13.08.18 відповідач направив Коростенській міській раді відповідь на попередження, у якій зазначив, що ТОВ "Альфа" дійсно є власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , однак використовує не всю земельну ділянку, а лише її частину, на якій знаходиться належне йому приміщення, тому бажає укласти договір оренди лише тієї земельної ділянки, під якою знаходиться нерухомість та ним використовується (а.с.17).

Листом від 04.09.18 №02-17/2323 Коростенська міська рада повідомила відповідача, що лише після укладання договору оренди всієї земельної ділянки по АДРЕСА_1 Коростеня, площею 0,0314га можливий розгляд питання поділу орендованої земельної ділянки (а.с.18).

ТОВ "Альфа" у листах від 25.09.18 №912 та №913 від 09.10.18 просило Коростенську міську раду надати йому для ознайомлення копію договору оренди землі з попереднім власником приміщення, викопіювання земельної ділянки з топографо-геодезичного плану стосовно земельної ділянки (кадастровий номер :01:006:0065), оскільки у Акті про проведені електронні торги та Свідоцтві про право власності нерухомості не вказано про наявність у попереднього власника приміщення земельної ділянки (кадастровий номер :01:006:0065) за адресою знаходження магазину. Також повідомило відповідача, що на земельній ділянці, яку в тому числі міська рада просить орендувати відповідача, знаходиться цегляний фундамент, який не належить відповідачу та ним не використовується (а.с.19-24).

12.11.18 позивач направив відповідачу інформацію щодо попереднього землекористувача, а саме копію договору оренди земельної ділянки та копію кадастрового плану з зазначенням експлікації угідь, та вимагало звернутись до Центру надання адміністративних послуг для передачі в користування на правах оренди сформованої земельної ділянки площею 0,0314га (а.с.25-26).

Однак станом на час звернення позивача до господарського суду відповідач не звернувся до позивача та не підписав договір оренди земельної ділянки в редакції, запропонованій Коростенською міською радою.

У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа" звернутись з клопотанням до Коростенської міської ради про передачу сформованої земельної ділянки в користування на умовах оренди та укласти договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:006:0065, а також затвердити договір оренди земельної ділянки в редакції, що запропонована Коростенською міською радою, з моменту набуття права власності на нерухомість, з 14.05.18.

Дослідивши матеріали справи, подані докази та наведені обґрунтування господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (за змістом частини дев`ятої статті 93 Земельного кодексу України та частини першої статті 2 Закону України "Про оренду землі").

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України, а також Законом України "Про оренду землі".

Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина 2 статті 120 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

З наведеного слід дійти висновку, що до особи, яка набула право власності на будівлю, переходить на підставі статті 120 ЗК України та статті 7 Закону України "Про оренду землі" право користування (оренди) земельною ділянкою, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до положень статті 334 Цивільного кодексу право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 1 статті 377 ЦК визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти.

Проте, акт про реалізацію предмета іпотеки від 05.04.18 та свідоцтво від 14.05.18, відповідно до яких позивач набув право власності на будівлю площею 58,00кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , розміщену на спірній ділянці, не містить такої інформації як розмір земельної ділянки, право на яку перейшло до відповідача.

У розумінні наведених положень законодавець встановив імперативний припис щодо переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду та передбачив відповідну підставу для припинення права користування земельною ділянкою у випадку набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

При цьому договір, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, має містити таку істотну умову, як кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку із набуттям права власності на ці об`єкти.

Укладенню ж договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, передує виділення цієї частини в окрему земельну ділянку (абзаци перший та другий частини шостої статті 120 ЗК України).

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менше знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

При цьому, у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №913/661/17.

Разом з тим, наведені вище земельно-правові та цивільно-правові норми встановлюють, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту ч а с т и н у з е м е л ь н о ї ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил.

Таким чином, особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або ч а с т и н о ю з е м е л ь н о ї д і л я н НОМЕР_1 , яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній.

Отже, особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, автоматично набуває право вимагати оформлення на своє ім`я право користування на ту ч а с т и н у з е м е л ь н о ї д і л я н НОМЕР_1 , яка знаходиться під об`єктом нерухомості та необхідна для його обслуговування.

При цьому законодавець не передбачив для нового власника нерухомості автоматичний перехід права користування на частину земельної ділянки, яка має призначення інше, ніж для експлуатації та обслуговування об`єкту нерухомості.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач звертався до позивача з листами в яких просив провести поділ земельної ділянки площею 0,0314га (кадастровий номер :01:006:0065) для виділення її частини (на якій розташоване приміщення магазину), з метою передачі в оренду ТОВ "Альфа".

Однак Коростенська міська рада відмовила у поділі земельної ділянки, посилаючись на те, що лише після укладання договору оренди сформованої земельної ділянки (кадастровий номер: :01:006:0065) можливий розгляд питання щодо поділу.

Як вже зазначено вище, умовами договору оренди землі, що укладений між Коростенською міською радою та ПП "Істок-2007" визначено цільове призначення земельної ділянки площею 0,0314га - для б у д і в н и ц т в а та о б с л у г о в у в а н н я будівель торгівлі по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0314га, яка перебувала в оренді ПП "Істок-2007" розташовані к а п і т а л ь н а одноповерхова споруда (площа 0,0078га), яка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить відповідачу на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, та т и м ч а с о в а споруда (цегляний фундамент) (площа 0,0053га), яку відповідач не придбавав, та власник якої не встановлений.

Отже, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, тобто Приватного підприємства "Істок 2007", однак може діяти на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки орендаря, у тому числі зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Оскільки спірна земельна ділянка не має розподілу на частини, а саме: для експлуатації/обслуговування об`єкту нерухомості, належного відповідачу, та для будівництва, то суд позбавлений можливості визначити частину земельної ділянки та її межі, право на користування якою автоматично перейшло до відповідача у зв`язку з придбанням нежитлової будівлі магазину, загальною площею 58,0кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, на думку суду, у даному випадку до відповідача автоматично, на підставі імперативного припису закону, перейшло право користування, та відповідно право вимагати оформлення на своє ім`я документів лише на ту частину спірної земельної ділянки, яка знаходиться під належним йому на праві власності нерухомим майном та необхідна для його експлуатації.

В іншій частині право землекористувача, в даному випадку Приватного підприємства "Істок 2007", автоматично не припиняється.

За вказаних обставин суд вважає необґрунтованими доводи Коростенської міської ради стосовно того, що за відповідачем має бути визнано право користування спірною земельною ділянкою у повному обсязі, у тому числі частиною земельної ділянки, призначеною для будівництва, оскільки в такому випадку відповідача безпідставно буде наділено правами та обов`язками в частині забудови іншої частини земельної ділянки, на якій розташована тимчасова споруда, що не належить ТОВ "Альфа".

При цьому суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто вказана норма надає кожній особі право самостійно вирішувати, вступати чи не вступати в договірні відносини на відповідних умовах, які не суперечать вимогам закону.

Загальний порядок укладення господарських договорів визначений ст.181 Господарського кодексу України.

Так, згідно ч.ч. 1-4 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно зі ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, поняття "пропозиція про укладення договору" та "проект договору" є рівнозначними.

При цьому слід мати на увазі, що документ, який не містить вказівок на всі істотні умови договору, не є пропозицією про укладення договору (проектом договору). Разом з тим, пропозиція про укладення договору (проект договору) може містити вказівки на істотні умови договору шляхом посилання на текст попереднього договору, якщо такі умови в ньому визначені.

Таким чином, обов`язковими умовами укладення договору є надсилання стороною, яка бажає укласти договір (в даному випадку позивачем), пропозиції про укладення договору застави з істотними умовами договору, проекту договору іншій стороні (відповідачу) та погодження сторонами всіх істотних умов договору.

З долучених до матеріалів справи листів №02-17/2034 від 31.07.18, №02-17/2323 від 04.09.18, №02-17/2595 від 02.10.18, №02-17/2598 від 03.10.18, №02-17/2948 від 12.11.18, №02-17/3243 від 17.12.18 (а.с.16, 18, 20-22, 25, 28) вбачається, що позивач лише вимагав від відповідача звернутись до Коростенської міської ради для передачі земельної ділянки в користування на умовах оренди, натомість відповідний проект договору оренди на адресу ТОВ "Альфа" не направляв.

За вказаних обставин, позивачем, крім іншого, не дотримано порядок укладення договорів, визначений ст.181 ГК України, оскільки Коростенською міською не надано доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача (станом на час звернення до суду) з пропозицією щодо укладення договору, з проектом договору з усіма істотними умовами договору, та щодо яких досягнуто згоди сторонами.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа" звернутись з клопотанням до Коростенської міської ради про передачу сформованої земельної в користування на умовах оренди, суд зазначає наступне.

Статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до положень статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Зазначеними правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як зобов`язати сторону звернутись з певним клопотанням, оскільки такий спосіб захисту не є належним, та таким, що призведе до реального відновлення порушеного права позивача.

При цьому, частиною 2 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, а тому позов у частині зобов`язання відповідача звернутись до позивача з клопотанням задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вказані положення позивач при зверненні з позовом мав обґрунтувати свої вимоги поданими суду доказами, а відповідач - спростувати доводи позивача.

В даному випадку, позивач згідно ст.74 ГПК України не довів обґрунтованість позову та відповідність обраного ним способу захисту нормам чинного законодавства, які регулюють спірні відносини.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог.

З огляду на приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на оплату судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Коростенської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа" про зобов`язання вчинити дії та затвердження договору оренди земельної ділянки.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 26.09.19

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1- до справи;

2,3- сторонам (рек. з повід)