РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2019Справа № 910/12006/19
За позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 2 288, 70 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судового засідання Саницька Б.В.

представники учасників справи:

від позивача: Бережецький Д.Р.,

від відповідача: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 2 288, 70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснене порушення терміну доставки вантажу за накладною № 22100798, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача неустойки в сумі 2 288, 70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12006/19, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, засідання призначено на 02.10.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 02.10.2019 надав пояснення по суті позовних вимог, позов просив задовольнити

Представник відповідача в судове засідання 02.10.2019 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином ухвалою суду, направленою на адресу місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в позові, отримання якої підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Також, 02.10.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, з посиланням на велике навантаження, однак доказів поважності причини неприбуття в судове засідання останнім суду надано не було.

Відповідно до ч.2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений ухвалою суду, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дійшов висновку, що представником відповідача не надано доказів поважності причини неприбуття в судове засідання, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 02.10.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 між позивачем (замовник) та відповідачем (перевізник) було укладено договір про надання послуг № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 (надалі - договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, за накладною БЧ №22100798 від 27.12.2018 на адресу позивача зі станції Барбаров Білоруської залізниці був відправлений вантаж у вагоні №73043689 до станції Кременець Львіської залізниці.

Вантаж перетнув кордон з Україною 30.12.2018, що підтверджується відміткою у графі 28 накладної.

Відповідно до графи 32 вантаж за накладною БЧ №22100798 був затриманий з 22.00 30.12.2018 по 11.45 31.12.2018, тобто 13 год 45 хв., в зв`язку з чим, відповідно до п.5 ст.24 УМВС строк доставки продовжено на 1 добу.

Згідно з відміткою у графі 27 накладної, вантаж прибув на станцію призначення Кременець Львівської залізниці 02.01.2019.

Відповідно до графи 38 електронної накладної, відстань по території Білорусі складає 272 км. (а.с.25), а по території України - 234 км.(а.с.27), загальна відстань - 506 км.

22.02.2019 позивач звернувся до відповідача з претензію за №446 від 22.02.2019 про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу на суму 2 288, 70 грн, яка була отримана відповідачем 28.02.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з розрахунком позивача, загальний термін доставки вантажу, обчислений відповідно до §§ 2, 3 ст. 24 УМВС, становить 5 повних діб (з урахуванням подовження терміну доставки на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу та 1 добу на митні операції), натомість фактичний термін доставки вантажу становить 6 повних діб.

Виходячи з прострочення терміну доставки на 1 добу, позивач розрахував відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки. (1:5=0,2 (більше однієї десятої) та враховуючи § 2 ст. 45 УМВС визначив відсоток провізної плати (18%), який є неустойкою за прострочення доставки вантажу, розмір якої становить 2 288, 70 грн.

У відповіді на вказану претензію відповідач не визнав факт порушення терміну доставки вантажу, зазначаючи, що термін доставки складає 5 діб, та фактичний термін доставки також склав 5 діб, а тому перевищення терміну відсутнє.

Вважаючи, що відповідач безпідставно не задовольнив претензію щодо сплати неустойки за прострочення доставки вантажу, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 2 288,70 грн неустойки за прострочення доставки вантажу.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до умов договору та накладної №22100798 від 27.12.2018 мало місце міжнародне перевезення вантажу, а отже до відносин сторін, що виникли між сторонами внаслідок цього перевезення, застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, статтею 1 якої встановлено пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезення вантажів по залізницям Республіки Білорусь та України.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення є чинною в Україні відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Згідно із ст. 24 УМВС:

§ 1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§ 2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнері - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§ 3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

§ 4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§ 5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Виходячи з відомостей, що містяться у накладній №22100798 від 27.12.2018 строк доставки вантажу, обчислений відповідно до наведених вище норм ст. 24 УМВС, становить 5 діб загалом, а саме: початок перебігу терміну - з 0.00 год. 28.12.2018, термін доставки з урахуванням нормативної швидкості (506 км.:200) - 3 доби, збільшення терміну доставки на операції, пов`язані з відправленням вантажу - 1 доба, час затримки на шляху слідування - 1 доба.

Матеріали справи свідчать, що фактичний термін доставки вантажу становить 6 діб, а отже відповідач прострочив доставку вантажу на 1 добу.

Відповідно до ст. 45 УМВС:

§ 1. Якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

§ 2. Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Враховуючи перевищення терміну доставки вантажу на 1 добу, відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки складає 0,2 (1:5=0,2).

Відсоток провізної плати відповідно до § 2 ст. 45 УМВС, який визначається як розмір неустойки за прострочення доставки, становить 18%, провізна плата згідно із відомостями зазначеними у графі 51 накладної складає 12 715, 00 грн (а.с.27).

Отже, неустойка за прострочення доставки вантажу становить 2 288,70 грн (12 715,00 х 18%).

Згідно ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оскільки факт порушення відповідачем строку доставки вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю у розмірі 2 288, 70 грн.

Судові витрати позивача, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 68, ідентифікаційний код 30603572) 2 288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн 70 коп. неустойки та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.10.2019.

Суддя Я.А.Карабань