РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019Справа № 910/8977/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

за позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ Б. ГРІНЧЕНКА, будинок 1)
до проПублічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» (01033, м.Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 1 зобов`язання відвантажити зерно

Представники:

від Позивача: Деруга Н.О. (представник за довіреністю);

від Відповідача: Перевозник П.М. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» (надалі також - «Відповідач») про зобов`язання відвантажити зерно.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за Договором складського зберігання зерна № 8-З/ЗБ/2016 від 28.07.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 року відкрито провадження у справі №910/8977/19, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.07.2019 року.

В судове засідання 31.07.2019 року з`явилися представники Сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, надано Позивачу строк до 7 днів з дня отримання відзиву для надання відповіді на відзив; надано Відповідачу строк до 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень; продовжено строк проведення підготовчого провадження; відкладено підготовче судове засідання на 04.09.2019 року.

01.08.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

09.08.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

19.08.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення.

В судове засідання 04.09.2019 року з`явилися представники Сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні усного клопотання Відповідача про неприйняття до матеріалів справи документів, які подані Позивачем разом з відповіддю на відзив; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.09.2019 року.

В судовому засіданні 11.09.2019 року були присутні представники Сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено усне клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи; відкладено розгляд справи на 18.09.2019 року

18.09.2019 року підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 року призначено справу до судового розгляду по суті на 25.09.2019 року.

В судове засідання 25.09.2019 року з`явилися представники сторін. Представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 липня 2019 року на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

28.07.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (Зерновий склад) та Публічним акціонерним товариством «Аграрний фонд» (Поклажодавець) було укладено Договір складського зберігання зерна № 8-З/ЗБ/2016 (з протоколом розбіжностей), відповідно до умов якого Поклажодавець зобов`язаний був передати зерно, а Зерновий склад зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених цим Договором. (т. 1 а.с.18-29)

За умовами п.п. 1.2, 1.3. Договору від 28.07.2016 року Зерно, згідно цього Договору - плоди зернових і гречки, насіння зернобобових, які використовуються для харчових, кормових та технічних цілей.

Кількість зерна, що передається на зберігання, його якісні показники та інші характеристики, зазначаються у складських документах, що видаються Зерновим складом Поклажодавцю відповідно до умов Договору.

Пунктом 3.1. Договору від 28.07.2016 року встановлено, що Зерновий склад приймає від Поклажодавця зерно, забезпечує кількісне і якісне його зберігання та здійснює відпуск зерна Поклажодавцю.

Відповідно до п. 3.2. Договору від 28.07.2016 року Зерновий склад видає Поклажодавцю складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після передачі зерна на зберігання.

У п. 3.3. Договору від 28.07.2016 року зазначено, що Поклажодавець зобов`язаний своєчасно розраховуватись за надані йому послуги з приймання, оформлення, зберігання, відвантаження зерна та надання додаткових послуг, пов`язаних зі зберіганнями зерна.

Після закінчення строку зберігання зерна, Поклажодавець зобов`язаний забрати зерно із Зернового складу не пізніше останнього дня граничного строку зберігання, вказаного в п. 12.1. Договору. (п. 3.4. Договору від 28.07.2016 року).

Відповідно до 4.12. Договору від 28.07.2016 року складський документ видається Зерновим складом на кожну партію зерна, що приймається на зберігання, за кожен день, згідно реєстру складських документів.

За умовами п. 6.1 Договору від 28.07.2016 року (в редакції протоколу розбіжностей) не пізніше ніж за 10 робочих днів до запланованої дати відвантаження зерна, Поклажодавець зобов`язаний письмово повідомити про це Зерновий склад (у тому числі перелік транспортних засобів, водіїв та експедиторів за 2 дні). Кількість, вага та спосіб відвантаження зерна узгоджується Поклажодавцем із Зерновим складом шляхом складання графіку з урахуванням технічних можливостей Зернового складу, погодних умов та інших факторів.

Згідно з п.п. 6.2., 6.3. Договору від 28.07.2016 року (в редакції протоколу розбіжностей) Поклажодавець здійснює зазначене повідомлення Зернового складу про намір відвантажити зерно шляхом надання Заявки на відвантаження зерна (форма Заявки - Додаток № 4 до Договору).

Відпуск зерна здійснюється Зерновим складом партіями на підставі письмової заяви Поклажодавця із зазначенням найменування зерна, його кількості (ваги), назви експедитора, виду транспорту та дату відвантаження згідно з погодженим графіком.

У п. 6.8. Договору від 28.07.2016 року (в редакції протоколу розбіжностей) відвантаження зерна проводиться після повної оплати Поклажодавцем послуг Зернового складу, включно з оплатою послуг по відвантаженню зерна за мінусом 10% від вартості.

Доказом виконання Зерновим складом обов`язку з відвантаження партії зерна належної кількості та якості, є підписана представником Поклажодавця товарно-транспортна накладна (1ТН), погашена складська квитанція, виправлення в тексті яких не допускається. (п. 6.15 Договору від 28.07.2016 року).

Відповідно до п.п. 9.1., 9.4 Договору від 28.07.2016 року (в редакції протоколу розбіжностей) послуги Зернового складу по відвантаженню надаються за умови попередньої оплати в розмірі 90%, остаточний розрахунок проводиться по фактично виконаним роботам.

Поклажодавець сплачує вартість послуг Зернового складу щомісячно, до 20 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги. Оплата здійснюється з розрахунку залікової ваги зерна. У випадку, якщо фактична вага зерна внаслідок проведення доробки чи природного убутку відрізняється від залікової, що підтверджується відповідним актом-розрахунком, наданим Поклажодавцю, оплата за зберігання з моменту підписання такого акту здійснюється з розрахунку фактичної ваги зерна, вказаній у такому акті.

За мовами п.п. 12.1., 12.2 Договору від 28.07.2016 року строк зберігання зерна - до подання Поклажодавцем вимоги про його повернення; але в усякому разі, повернення зерна Поклажодавцеві відбувається не пізніше 31.05.2017 року (граничний строк зберігання). Граничний строк зберігання зерна, передбачений й п. 12.1. даного Договору, у межах загального строку дії даного Договору, може бути продовжений виключно шляхом укладення Додатковї угоди до даного Договору.

Зерновий склад зобов`язаний письмово не пізніше ніж за 7 днів до закінчення граничного строку зберігання зерна попередити Поклажодавця про його закінчення і визначити строк відвантаження зерна. (п. 12.3. Договору від 28.07.2016 року)

Відповідно до п. 14.1. Договору він набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.05.2017 року.

Сторонами укладений Додаток № 1 до Договору від 28.07.2016 року, яким узгоджені тарифи на послуги зерново складу. (т. 1 а.с. 28)

Додатковими угодами до Договору від 28.07.2016 року №1 від 15.09.2016 року, № 2 від 01.11.2016 року, №3 від 28.12.2016 року, № 4 від 18.05.2017 року, № 5 від 29.05.2017 року, № 6 від 06.07.2017 року, № 7 від 12.12.2017 року, № 8 від 16.03.2018 року та № 9 від 21.05.2018 року Сторони вносили зміни до договору щодо вимог до якості зерна, тарифів на послуги зернового складу, строку зберігання, юридичних адрес сторін. (т. 1 а.с.38-52)

На виконання умов Договору, Позивачем передано, а Відповідачем прийнято пшеницю м`яку 6 класу, урожаю 2017 року, у кількості 833,656 тонн, на підтвердження чого видано Складські квитанції № 186 від 30.08.2017 року (серія АЦ № 510412) та № 414 від 12.02.2018 року (серія АЧ № 224340) (т.1 а.с. 53, 55)

Також, на виконання умов Договору, Відповідачем направлений Позивачу лист № 93 від 19.04.2018 року, з попередженням про закінченням граничного терміну зберігання зерна та вимогою його забрати. (т. 1 а.с. 57-58)

У відповідь листом № 07-02/3/767 Позивач запропонував продовжити термін дії договору до 30.06.2018 року.

Додатковою угодою № 9 від 21.05.2018 року сторони виклали в новій редакції п. 12.1. та 14.1 Договору, погодивши строк зберігання зерна - до подання Поклажодавцем вимоги про його повернення, але в усякому разі, повернення Зерна Поклажодавцю відбувається не пізніше 30.06.2018 року (граничний строк зберігання).

22.05.2018 року Позивачем направлено Зерновому складу Заявку на відвантаження зерна, оформлену відповідно до вимог укладеного сторонами Договору, про відвантаження залізничним транспортом у строк не пізніше 30.06.2018 року зерна у кількості 833,656 тонн, із зазначенням уповноваженої на отримання особи та транспортної організації.

У період з 07.06.2018 року по 13.06.2018 року Відповідачем здійснено відвантаження зерна у кількості 761,750 тонн, що підтверджується Актом наданих послуг № 0000136 від 10.07.2018 року (підписаним між Позивачем та Експедитором - ТОВ «Озмантус»), залізничними накладними № 43099084, № 43099142, № 43154665, № 43154608, № 43172915, товарно-транспортними накладними № 122 від 07.06.2018 року, № 123 від 11.06.2018 року, № 124 від 13.06.2018 року (т. 1 а.с. 61-74)

Позивач звернувся до Відповідача з листом від 14.06.2018 року, в якому повідомляє, що станом на 13.06.2019 року Зерновим складом завантажено 11 вагонів загальною кількістю 762,240 тон, у період з 13.06.2018 року по 14.06.2018 року один з вагонів не завантажується. Також, просить Зерновий склад повідомити про причини затримки та вказати конкретний період готовності здійснити відвантаження зерна. (т. 1 а.с. 75)

Крім того, листом № 13/20-03/3-2 Позивач просить Зерновий склад надати 19.06.2018 року доступ його працівникам до залишків зерна пшениці 6 класу врожаю 2017 року з метою перевірки кількісних та якісних показників. (т. 1 а.с. 76)

19.06.2018 року Позивачем складено Акт недопущення до перевірки зерна, з якого вбачається, що 19.06.2018 року представнику позивача відмовлено у допуску до перевірки наявності зерна за місцем зберігання за адресою: Чернігівська обл , м. Ічня, вул. Вокзальна, 140. (т. 1 а.с. 77)

В подальшому, листом від 29.08.2018 року Позивач повідомив Відповідача, що станом на 29.08.2018 року на Зерновому складі має зберігатися залишок зерна у кількості 71,416 тонн, щодо вказаного залишку не було видано складську квитанцію, не допущено представника Позивача 19.06.2018 року до проведення перевірки наявності залишку зерна за місцем зберігання. Крім того, Позивач просив 03.09.2018 року надати доступ до залишків зерна пшениці 6 класу врожаю 2017 року з метою перевірки його кількісних та якісних показників, а також надати оригінал складської квитанції.(т. 1 а.с. 78)

Позивачем направлено Зерновому складу Заявку від 05.11.2018 року на відвантаження зерна, в якій Поклажодавець посилаючись на часткове відвантаження Відповідачем зерна, просить внести зміни до Заявки від 22.05.2018 року, зменшивши кількість зерна на відвантаження залізничним транспортом до 762,240 тонн, додавши строк відвантаження до 31.12.2018 року включно, змінивши кількість до відвантаження зерна автотранспортом до 71,416 тонн із зазначенням транспортної організації. (т. 1 а.с. 79-80)

22.11.2018 року Позивач звернувся до Відповідача (юридичної особи) з Листом № 02-08/3/2348, в якому зазначає про часткове отримання зерна пшениці 6 класу врожаю 2017 року у кількості 762,240 тонн та просить посприяти у здійсненні відвантаження 71,416 тонн зерна пшениці 6 класу 2017 року врожаю. (т.1. а.с. 81-83)

Також, 29.11.2018 року Позивачем направлено на адресу Позивача за місцем зберігання зерна лист від 26.11.2018 року з вимогою відвантажити залишок зерна на підставі дозволу- довіреності від 22.05.2018року в кількості 71,416 тонн з врахуванням заяви від 05.11.2018 року та надати відповідно до п. 6.1 Договору від 28.07.2016 року графік відвантаження зерна із зазначенням кількості (ваги), строків та способу відвантаження зерна. (т. 1 а.с. 84-86)

У відповідь на лист Позивача від 22.11.2018 року Відповідач (лист від 21.12.2018 року) повідомив, що викладені у листі обставини потребують додаткової перевірки і питання буде вирішено після її проведення. (т. 1 а.с.87)

03.09.2018 року Позивачем складено Акт про відмову від вантаження зерна, з якого вбачається, що Позивачеві відмовлено у відвантаженні зерна пшениці 6 класу 2017 року врожаю (т. 1 а.с. 88), від підпису якого представник Відповідача відмовився, про що складено відповідний акт (т. 1 а.с. 89).

Позивачем направлено Зерновому складу Коригуючу заяву від 02.01.2019 року на відвантаження зерна, в якій Поклажодавець посилаючись на часткове відвантаження Відповідачем зерна, просить внести зміни до Заявки від 22.05.2018 року, змінивши строк відвантаження до 31.01.2019 року включно, зменшивши кількість зерна на відвантаження залізничним транспортом до 762,240 тонн, змінивши кількість до відвантаження зерна автотранспортом до 71,416 тонн із зазначенням транспортної організації. (т. 1 а.с. 90-93)

15.01.2019 року Позивачем направлена Відповідачу Вимога № 02-08/3/47, в якій просить відвантажити в строк до 30.01.2019 року зерно 6 класу 2017 року врожаю в кількості 71,416 тонн. (т. 1 а.с. 94-99)

30.01.2019 року Позивачем складено Акт відмови у вантаженні зерна, з якого вбачається, що Позивачеві відмовлено у відвантаженні зерна пшениці 6 класу 2017 року врожаю (т. 1 а.с. 100-101), від підпису якого представник Відповідача відмовився, про що складено відповідний акт (т. 1 а.с.102).

Відповідач надав відповідь від 26.02.2019 року на вимогу Позивача про відвантаження зерна, якою відмовив у її задоволенні з посиланням на недодержання порядку отримання зерна, а саме надання коригуючої заяви, що не передбачено умовами Договору. Крім того, Відповідач з посиланням на умови Договору вказує на наявність заборгованості за послуги зберігання, що унеможливлює відвантаження зерна, запропонував підписати акти здачі-приймання робіт, сплатити наявну заборгованість, оформити належним чином заявку та погодити графік відвантаження залишку зерна.

Позивач у відповідь листом від 19.03.2019 року повідомив, що ним було дотримано положення Договору, надано всі необхідні документи для одержання зерна, запропоновано надати графік відвантаження, в той же час вимоги було проігноровано відповідачем. Щодо підстави відмови у відвантаженні як наявність заборгованості за послуги зберігання, то позивач запевнив, що оплата послуг буде здійснена до першої дати відвантаження, зазначеної в графіку відвантаження зерна. Зважаючи на наведене, вимагав виконати заяву на відвантаження зерна від 22.05.2018 року № 10/167 у повному обсязі та надати графік на відвантаження зерна пшениці 6 класу 2017 року врожаю у кількості 71.416 тонн у максимально стислі строки.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив поставку залишку зерна 6 класу 2017 року врожаю у кількості 71,416 тонн вартістю 299 947 грн 20 коп., яка визначена на підставі ринкових цін на зернові культури урожаю 2018/1019 років по Чернігівській області станом на 05.07.2019 року відповідно до довідки Аграрної біржи.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що підставою відмови у відвантаженні зерна стало недодержання Позивачем порядку та умов відвантаження зерна, передбачених Договором від 28.07.2016 року, а саме: ненаправлення письмового повідомлення про відвантаження зерна; неузгодження графіку відвантаження зерна; неповідомлення про перелік транспортних засобів, водії, експедиторів, які мають бути задіяні для відвантаження зерна; ненадання заявки на відвантаження встановленої форми; ненадання оригіналу першого примірнику складського документу на зерно пшениці у кількості 71,416 тонн та довіреності на його отримання. Також, відповідач стверджує, що Позивачем порушені умови Договору щодо своєчасності оплати вартості послуг, що також є підставою для відмови у відвантажені зерна.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору складського зберігання зерна № 8-З/ЗБ/2016 від 28.07.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України,

)У97інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (Зерновий склад) та Публічним акціонерним товариством «Аграрний фонд» (Поклажодавець) було укладено Договір складського зберігання зерна № 8-З/ЗБ/2016 (з протоколом розбіжностей), відповідно до умов якого Поклажодавець зобов`язаний був передати зерно, а Зерновий склад зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених цим Договором. (т. 1 а.с.18-29)

За змістом ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зберігання зерна - комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна.

Статтею 37 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» передбачено, що зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію. Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня. На вимогу особи, яка здала зерно на зберігання, зерновий склад зобов`язаний виписувати окремі складські документи на зерно на будь-які частини зданого на зберігання зерна. Нові складські документи на зерно видаються в обмін на раніше виписані.

Пунктом 24 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» визначено, що складські документи на зерно - товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Згідно зі ст. 43 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» після видачі зерна володільцям складських документів на зерно зернові склади повинні погасити прийняті складські документи на зерно шляхом відмітки на складському документі - «погашено». Погашені складські документи на зерно в повторний обіг не допускаються і виключаються з реєстру складських документів на зерно, про що робиться відповідний запис. Погашені складські документи зберігаються зерновим складом протягом трьох років.

Отже, положеннями Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» визначено чіткий перелік документів, якими підтверджується факт прийняття зерна зерновим складом. До них належать: подвійне складське свідоцтво, просте складське свідоцтво та складська квитанція. При цьому, з положень ст. 46 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» слідує, що після повернення зерна володільцям складських документів на зерно обов`язок погашення прийнятих складських документів на зерно (шляхом відмітки на складському документі - «погашено») покладається саме на зерновий склад.

На виконання умов Договору, Позивачем передано, а Відповідачем прийнято пшеницю м`яку 6 класу, урожаю 2017 року, у кількості 833,656 тонн, на підтвердження чого видано Складські квитанції № 186 від 30.08.2017 року (серія АЦ № 510412) та № 414 від 12.02.2018 року (серія АЧ № 224340) (т.1 а.с. 53, 55)

Суд відзначає, що за приписами ст. 45 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зернові склади ведуть реєстр складських документів на зерно. Вимоги до реєстру складських документів на зерно та порядок його ведення визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом п. 1 Порядку ведення реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 №1569 (надалі - Порядок), з метою проведення моніторингу ринку зерна і забезпечення його стабільного функціонування, надання юридичним та фізичним особам інформації про прийняте на зберігання зерно та про видані складські документи здійснюється реєстрація складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання.

Вказаним Порядком передбачено, що основний реєстр складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання (далі - основний реєстр), є електронною базою даних, що формується на основі інформації реєстрів, які ведуться на зернових складах (далі - реєстр зернового складу), через електронну мережу. Реєстр зернового складу ведеться в електронному вигляді та у письмовій формі (книга реєстрації). Інформація в електронному реєстрі та книзі реєстрації повинна бути ідентична. Адміністратор основного реєстру, яким є державне підприємство «Держреєстри України», що належить до сфери управління Мінагрополітики: має доступ до бази даних реєстру і відповідає за її збереження; поставляє реєстраторам засоби програмного забезпечення для ведення реєстру в електронному вигляді; видає установам, організаціям та підприємствам дозвіл на користування інформацією, що міститься в основному реєстрі, а також витяги з нього. Реєстратором є зерновий склад, який виконує функції відповідно до договору з адміністратором основного реєстру і передає інформацію для внесення до основного реєстру, а також видає власникам зерна витяги з реєстру зернового складу. До реєстру зернового складу вноситься за порядковим номером інформація про складський документ. Такий же порядковий номер зазначається у відповідній графі першого і другого примірників документа. Перший примірник передається особі, що здала зерно на зберігання, а другий примірник підшивається у книзі реєстрації. Власник зерна (уповноважена ним особа), якому видано складський документ, ставить підпис у книзі реєстрації.

У розділі 1 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 №198 (надалі - Положення), визначено, що бланки складських документів на зерно є бланками документів суворої звітності. Їх виготовлення, отримання, доставка, облік, зберігання, видача, списання проводяться згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 1.5 розділу 1 Положення облік надходження, використання бланків складських документів здійснюються державним підприємством «Держреєстри України» в електронному вигляді в Реєстрі складських документів на зерно. Другі примірники виданих зерновим складом складських документів на зерно та невикористані бланки складських документів на зерно зберігаються на зерновому складі. Внесення до Реєстру складських документів на зерно інформації про використання бланків складських документів здійснюється відповідно до вимог та порядку, які визначаються Кабінетом Міністрів України у відповідності до положень статті 45 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Згідно з п. 1.19 розділу 1 Положення після заповнення реквізитів складського документа на зерно, реєстрації його у Реєстрі складських документів на зерно з присвоєнням порядкового номера, один примірник оригіналу заповненого бланка складського документа передається поклажодавцеві або вповноваженій ним особі, а другий залишається на складі.

Підпунктом 2.5.4 розділу 2 Положення визначено, що зерновий склад щоденно надсилає державному підприємству «Держреєстри України» дані в електронному вигляді в порядку, визначеному Міністерством аграрної політики України, відомості про видані та погашені зерновим складом протягом попереднього робочого дня складські документи на зерно.

Наявним в матеріалах справи витягом з Реєстру складських документів на зерно, наданим Державним підприємством «Держреєстри України», підтверджується, що згідно з даними основного реєстру Складська квитанція № 414 від 12.02.2018 року (серія АЧ № 224340) погашена 19.07.2018 року з підстав отримання зерна Власником. (т. 1 а.с. 54)

Також в матеріалах справи наявний витяг з Реєстру складських документів на зерно, наданий Державним підприємством «Держреєстри України», яким підтверджується, що згідно з даними основного реєстру Позивач зберігає на філії Ічнянське ХПП, за адресою: 16703, Чернігівська обл., Ічнянський р-н, м. Ічня, вул. Вокзальна. буд 140, згідно договору складського зберігання № 8-3/3Б/2016 від 28.07.2016 року зерно - пшеницю м`яку 6 класу, 2017 року врожаю заліковою вагою 271 720 кг. На зерно видано документ - складська квитанція №АЦ 510412, дата видачі 30.08.2017 року.

Відомості про погашення Складської квитанція №АЦ 510412, дата видачі 30.08.2017 року, у Реєстрі складських документів на зерно відсутні. (т. 1 а.с. 56)

Крім того, 30.06.2018 року між Позивачем та представником Зернового складу - філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» Ічнянське Хлібоприймальне підприємство підписаний Акт надання послуг № 59/3005 до Договору складського зберігання № 8-3/3Б/2016 від 28.07.2016 року, з якого вбачається, що Зерновим складом надано послуги зі зберігання товарно-матеріальних цінностей, що належать Позивачу, зокрема, зберігання пшениці м`якої 6 класу, 2017 року врожаю, у період з 13.06.2018 року по 30.06.2018 року у кількості 71,416 тонн, вартість послуг 1 928, 23 грн. (т. 1 а.с. 252)

Оскільки Реєстр складських документів на зерно є електронною базою даних, що формується на основі інформації реєстрів, які ведуться на зернових складах, і у згаданому реєстрі міститься інформація про наявність непогашеної складської квитанції, виданої Відповідачем Позивачу на підтвердження прийняття зерна пшениці м`якої 6 класу, 2017 року врожаю заліковою вагою 271 720 кг, Актом наданих послуг № 59/3005 від 30.06.2018 року підтверджується надання Позивачеві послуг зберігання залишку зерна у кількості 71,176 тонн починаючи з 13.06.2018 року, суд вважає доведеними твердження позивача про те, що станом на момент розгляду справи передане зерно вагою 71,176 тонн повернуто позивачу не було.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна. Якщо строк зберігання зерна договором складського зберігання зерна не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно до подання поклажодавцем вимоги про його повернення.

За приписами ст. 35 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад зобов`язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився.

Судом встановлено, що строк зберігання зерна погоджений сторонами в Договорі складського зберігання № 8-3/3Б/2016 від 28.07.2016 року, з врахуванням умов Додаткової угоди № 9 від 21.05.2018 року, закінчився 30.06.2018 року.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивач неодноразово звертався до Відповідача з Листами від 14.06.2018 року, від 19.06.2018 року, від 29.06.2018 року, від 22.11.2018 року, від 26.11.2018 року, в яких просив відвантажити зерно пшениці 6 класу 2017 року врожаю у кількості 71,416 тонн ( т.1 а.с. 75, 76, 78, 81, 84)

Крім того, Позивачем направлялись Відповідачу Заяви на відвантаження зерна від 05.11.2018 року, від 02.01.2019 року із зазначенням строку відвантаження зерна, уточненої кількості зерна на відвантаження залізничним транспортом - 762,240 тонн, кількості до відвантаження зерна автотранспортом - 71,416 тонн із зазначенням транспортної організації (т. 1 а.с. 79-80, 90-93)

19.03.2019 року Позивач звертався до Відповідача з листом від 19.03.2019 року повідомив, в якому просив виконати заяву на відвантаження зерна від 22.05.2018 року № 10/167 у повному обсязі та надати графік на відвантаження зерна пшениці 6 класу 2017 року врожаю у кількості 71,416 тонн у максимально стислі строки.

Вказаний лист отриманий Відповідачем 28.03.2019, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с 109).

Проте, матеріали справи не містять, а Відповідачем в свою чергу не подано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту повернення Позивачу переданого на підставі Договору складського зберігання № 8-3/3Б/2016 від 28.07.2016 року зерна пшениці 6 класу 2017 року врожаю у кількості 71,416 тонн (прийняття якого зерновим складом оформлено складською квитанцією №АЦ 510412, дата видачі 30.08.2017 року), доказів погашення відповідної складської квитанції не надано.

При цьому, Суд зазначає, що на підтвердження вартості залишку зерна пшениці у розмірі 299 947 грн. 20 коп. Позивачем надано довідку Аграрної біржі про ринкові ціни на зернові культури урожаю 2018/1019 років по Чернігівській області станом на 05.07.2019 року (т. 1 а.с. 112), тому Суд вважає за можливе визначити вартість залишку зерна пшениці 6 класу 2017 року врожаю у кількості 71,416 тонн у розмірі 299 947 грн. 20 коп.

Щодо заперечень Відповідача проти позову з посиланням на недодержання Позивачем порядку та умов відвантаження зерна, передбачених Договором від 28.07.2016 року, порушення умови Договору щодо своєчасності оплати вартості послуг, Суд зазначає.

По-перше, як встановлено Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, Позивачем для отримання всієї кількості переданого на зберігання зерна 22.05.2018 року направлено Зерновому складу Заявку на відвантаження зерна, оформлену відповідно до вимог укладеного сторонами Договору, про відвантаження залізничним транспортом у строк не пізніше 30.06.2018 року зерна у кількості 833,656 тонн, із зазначенням уповноваженої на отримання особи та транспортної організації. В той же час, Суд зазначає, що оскільки зерновим складом не було відвантажено весь обсяг зерна, не було погашено складську квитанцію, на залишок не відвантаженого зерна не було видано нову складську квитанцію, у Позивача не виникло зобов`язання з надання нової заяви з повним пакетом документів, визначених умовами Договору складського зберігання № 8-3/3Б/2016 від 28.07.2016 року. Крім того, Позивач неодноразово звертався до Відповідача (в особі Ічнянського ХПП) з проханням узгодити графік відвантаження зерна та видачі нової складської квитанції, однак доказів на підтвердження вчинення Відповідачем дій, спрямованих на виконання договірного зобов`язання суду не надано.

По-друге, наявними в матеріалах справи доказами (виписками з банківського рахунку Позивача - т. 1 а.с. 250) підтверджена оплата Позивачем Відповідачу вартості послуг зі зберігання зерна пшениці 6 класу 2017 року у кількості 833,656 тонн по 31.05.2018 року на підставі Акту наданих послуг № 51/2361 від 31.05.2018 року.

Отже, з огляду на наведене заперечення Відповідача проти позову не приймаються судом до уваги.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» про зобов`язання відвантажити зерно пшениці 6 класу 2017 року врожаю у кількості 71,416 тонн загальною вартістю 299 947 грн. 20 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» - задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо - зернова корпорація України» (01033, м.Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 37243279) відвантажити Публічному акціонерному товариству «Аграрний фонд» (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ Б. ГРІНЧЕНКА, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 38926880) зерно пшениці 6 класу 2017 року врожаю у кількості 71,416 тонн загальною вартістю 299 947 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 20 (двадцять) коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» (01033, м.Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 37243279) на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ Б. ГРІНЧЕНКА, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 38926880) судовий збір у розмірі 4 499 (чотири тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 21 (двадцять одна) коп.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 30 вересня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин