ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.10.2019р. Справа №905/1417/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донремтехмаш», м.Харків

до відповідача Державного підприємства «Селидіввугілля», м.Селидове, Донецька область

про стягнення заборгованості в сумі 3502923,18 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Купченко Р.В.

Представники сторін:

від позивача: Третьякова Н.Ю.

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донремтехмаш», м.Харків, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Селидіввугілля», м.Селидове, Донецька область, про стягнення заборгованості в сумі 3502923,18 грн., у тому числі основний борг в сумі 2756160,00 грн., інфляція в сумі 123342,66 грн., три проценти річних в сумі 48478,00 грн., пеня в сумі 574942,52 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань на договором поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р. в частині своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.08.2019р. відкрите провадження у справі №905/1417/19, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 20.08.2019 року об 12:15 год.

У підготовче судове засідання 20.08.2019р. представник відповідача не з`явився, представник позивача підтримав позовні вимоги.

Ухвалою суду від 20.08.2019р. відкладено підготовче засідання на 12.09.2019 року о 12:15 год.

У підготовче судове засідання 12.09.2019р. представник відповідача не з`явився.

Ухвалою суду від 12.09.2019р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.10.2019 року о 12:40 год.

В засідання суду 03.10.2019р. з`явився представник позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство «Селидіввугілля» зареєстроване за адресою: 85400, Донецька обл., м.Селидове, вул.К.Маркса, 41, за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом (повідомлення про вручення поштових відправлень від 22.08.2019р., 05.09.2019р., 25.09.2019р.).

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

15.05.2018р. між сторонами було підписано договір поставки №Т1/35-2018 укладений за результатами проведення процедури закупівлі комплекту кріплення посадочного гідравлічного КПГС-02 «Спутник» (або аналог) ЄЗС ДК 021:20-5 «Конструкції та їх частини», за умовами якого позивач (постачальник) зобов`язався передати у власність покупця товар, зазначений у специфікації, а відповідач (покупець) прийняти та оплатити такий товар.

Згідно з п.1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент) товару: код ЄЗС ДК 021:20-5 «Конструкції та їх частини» - комплект кріплення посадочного гідравлічного КПГС «Спутник-М» (220 од.).

Відповідно до п.1.4 договору обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Ціна договору становить 47960880,00 грн. з ПДВ, у тому числі податок на додану вартість 7993480,00 грн. (п.3.1 договору).

Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін та у випадку зменшення обсягів закупівлі товару залежно від реального фінансування видатків (п.3.2 договору).

За умовами п.4.2 договору джерела фінансування: бюджетні кошти України.

Відповідно до п.5.1 договору постачання узгодженої партії товару здійснюється в міру необхідності, згідно з заявкою покупця. Строк (термін) поставки товару протягом 90 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати. У випадку здійснення попередньої оплати вартості товару за рахунок коштів Державного бюджету України, постачання такого товару повинно бути здійснено постачальником в строк не пізніше 31 грудня 2018 року.

Згідно з п.5.2 договору місце поставки товару та його вантажоодержувачем є відокремлений підрозділ покупця «Шахта 1/3 «Новогродівка» ДП «Селидіввугілля», адреса: вул.Шахтна, 1, м.Новогродівка Донецької області, індекс 85483.

Постачання товару здійснюється автотранспортом постачальника та/або за рахунок його коштів (п.5.3 договору).

Відповідно до п.5.4 договору датою поставки товару покупцю вважається дата, яка вказана на товаросупровідних документах, наданих покупцю постачальником. Ризик втрати чи пошкодження товару, а також обов`язок несення витрат, пов`язаних з товаром несе постачальник.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2018р., а в частині виконання зобов`язань сторонами до повного та належного їх виконання (п.10.1 договору).

Пунктом 10.2 договору будь-які доповнення, зміни і додатки до нього мають силу якщо вони підписані обома сторонами.

15.05.2019р. сторонами підписано специфікацію, в яких погоджено умови поставки, місце поставки, найменування продукції, кількість, одиницю виміру, вартість продукції.

19.07.2018р. сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р., якою внесено зміни до специфікації договору поставки та до п.п.3.1, 5.1, 5.2 договору.

Так, зокрема, згідно п.1 додаткової угоду №1 до договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р. керуючись п.1, п.3, п.5 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» №922-ІІІ зі змінами від 25.12.2015р., сторони прийшли згоди внести зміни до специфікації договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р. та викласти її в новій редакції: найменування продукції - комплект кріплення посадочного гідравлічного КПГС «Спутник-М» (64 од.) І типорозміру з комплектацією: рукавами високого тиску: діаметр 20 довжина 1,8 м чк-чк (266 од.), діаметр 20 довжина 20 м чк-чк (10 од.); з краном високого тиску діаметром 20 чк-чк; з муфтою з`єднувальною для рукава високого тичку діаметром 20 (10 од.); з гідрообладнанням і базовим ЗІП у кількості 1 к-т на загальну суму з ПДВ 9187200,00 грн.

Пунктом 2 додаткової угоду №1 до договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р. сторонами внесено зміни до п.3.1 договору та викладено його в наступній редакції: «Ціна договору становить 9187200,00 грн. з ПДВ, у тому числі податок на додану вартість - 1531200,00 грн.».

Згідно п.3 додаткової угоду №1 до договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р. сторонами внесено зміни до п.5.2 договору та викладено його в наступній редакції: «Місце поставки товару та його вантажоодержувачем є відокремлений підрозділ покупця «Шахта «Курахівстка» ДП «Селидіввугілля», адреса: вул.Териконна,1, м.Гріник, Донецька область, індекс 85487».

03.08.2018р. між сторонами підписано додаткову угоду №3 до договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р., якою внесено зміни до п.5.1 договору та викладено його у наступній редакції: «Строк (термін) поставки товару 90 календарних днів з моменту замовлення та отримання 70% попередньої оплати, але не пізніше 31.12.2018р.».

06.08.2018р. сторонами підписано додаткову угоду №4 до договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р., якою внесено зміни до п.4.1 договору.

15.08.2018р. сторонами підписано додаткову угоду №5 до договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р., якою внесено зміни до п.4.1 договору.

Як встановлено, згідно видаткової накладної №РН-0000026 від 22.11.2018р. на виконання договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р. та специфікації на нього позивачем було передано, а відповідачем прийнято на підставі відповідної довіреності №635 від 22.11.2018р. товар, комплект кріплення посадочного гідравлічного КПГС «Спутник-М» (64 од.) І типорозміру з комплектацією: рукавами високого тиску: діаметр 20 довжина 1,8 м чк-чк (266 од.), діаметр 20 довжина 20 м чк-чк (10 од.); з краном високого тиску діаметром 20 чк-чк; з муфтою з`єднувальною для рукава високого тичку діаметром 20 (10 од.); з гідрообладнанням і базовим ЗІП у кількості 1 к-кт на загальну суму 9187200,00 грн.

Факт постачання позивачем товару на вказану суму за договором поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р. підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на накладній, та печаткою підприємства, з боку відповідача не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до п.4.1 договору, в редакції додаткової угоди №5 до договору поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р., розрахунки за узгоджену партію товару здійснюється в національній валюті України в наступному порядку: 70% попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника на строк не більше трьох місяців (90 календарних днів) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014р. №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти», а залишок 30% протягом 30 календарних днів з моменту постачання товару».

Як встановлено, згідно з платіжним дорученням №98 від 06.08.2018р. відповідачем було перераховано позивачу 70% попередньої оплати в сумі 6431040,00 грн.

Таким чином, відповідач мав сплати позивачу залишок 30 % від вартості товару, отриманого за видатковою накладною №РН-0000026 від 22.11.2018р., в строк до 22.12.2018р.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач також направляв на адресу відповідача вимогу щодо погашення заборгованості в сумі 2756160,00 грн.

Втім, на момент звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач кошти в сумі 2756160,00 грн. не сплатив.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 2756160,00 грн. за договором поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

За таких обставин, враховуючи, що позов в частині вимог про стягнення основного боргу доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 2756160,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача три проценти річних за період з 23.12.2018р. по 25.07.2019р. в сумі 48478,00 грн. та інфляцію в сумі в сумі 123342,66 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох процентів річних, судом встановлено, що фактично їх розмір є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухвалені рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Матеріали справи не містять відповідної заяви про збільшення позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, вимоги про стягнення трьох процентів річних в сумі 48704,75 грн. підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Одночасно, щодо вимог про стягнення інфляції, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до вищенаведеного, розрахунок інфляційних витрат розраховується починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому платіж мав бути здійснений.

Таким чином, враховуючи, що за умовами підписаного між сторонами договору відповідач мав сплатити залишок (30%) вартості отриманого від позивача товару за видатковою накладною №РН-0000026 від 22.11.2018р. в строк до 22.12.2018р. нарахування позивачем інфляції за грудень 2018р. є невірним.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку інфляції стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 100489,47 грн., а решта вимог щодо стягнення інфляції в сумі 22853,19 грн. є неправомірною.

При зверненні до суду позивачем також заявлено до стягнення з відповідача пені в сумі 574942,52 грн. нарахованої за подвійною обліковою ставкою НБУ з посиланням на підставі п.7.1 договору та Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшеним у договорі.

Згідно ст.231 Господарського кодексу України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання- господарською організацією.

За приписом же ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми прострочення платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та договором.

Зі змісту вказаного пункту вбачається, що договір, який і є підставою для застосування договірної неустойки, містить не її розмір, а лише відсилання до норм чинного законодавства України.

Слід зазначити, що чинне законодавство поділяє неустойку на законну і договірну. Необхідною умовою виникнення права на неустойку є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого неустойка стягується і конкретний її розмір.

В тому випадку, коли правочин не містить у собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Як вбачається, умовами договору взагалі не встановлено розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання, а норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не встановлюють конкретного розміру (відсотку), способу нарахування пені, а лише передбачає обмеження розміру пені, що підлягає стягненню.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно із ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Обставин укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо забезпечення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді неустойки (пені) позивачем не доведено, у той час як розмір пені договором поставки №Т1/35-2018 від 15.05.2018р. або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін також не встановлено, що виключає правові підстави для стягнення пені, нарахованої позивачем.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховним Судом від 20.06.2018 у справі №904/5922/17.

Відповідач заперечень проти позовних вимог не надав.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення інфляції в сумі 22853,19 грн., пені в сумі 574942,52 грн. є неправомірним, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 2905127,47 грн., у тому числі основний борг в сумі 2756160,00 грн., інфляція в сумі 100489,47 грн., три проценти річних в сумі 48478,00 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донремтехмаш», м.Харків до Державного підприємства «Селидіввугілля», м.Селидове, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 3502923,18 грн., у тому числі основний борг в сумі 2756160,00 грн., інфляція в сумі 123342,66 грн., три проценти річних в сумі 48478,00 грн., пеня в сумі 574942,52 грн., задовольнити частково.

Стягнути Державного підприємства «Селидіввугілля» (85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. К. Маркса, 41, р/р № НОМЕР_1 Маріупольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 335429, р/р № НОМЕР_2 в управлінні Державної казначейської служби України у м. Селидовому у Донецькій обл., МФО 820172, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донремтехмаш» (61106, Харківська обл., м. Харків, вул. Індустріальна, буд. 15-А, р/р № НОМЕР_3 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) основний борг в сумі 2756160,00 грн., інфляцію в сумі 100489,47 грн., три проценти річних в сумі 48478,00 грн., всього заборгованість в сумі 2905127,47 грн., судовий збір в сумі 43576,91 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 03.10.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 03.10.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина