ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019 року м.Дніпро Справа № 29/5005/952/2012

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 (суддя Примак С.А.) у справі № 29/5005/952/2012

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргранкорк", м. Дніпропетровськ

до боржника Фізичної особи - підприємця Шовкун Ясі Георгіївни, м. Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

18.04.19 р. розглядалась заява ліквідатора від 29.09.17 р. з урахуванням уточнень від 26.12.17 р.

У заяві від 29.09.17 р. з урахуванням уточнень від 26.12.17 р. ліквідатор просив суд:

- скасувати акт №1 про передання права власності на куплене нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , складений 25.06.13р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- скасувати акт №2 про передання права власності на куплене нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 , укладений 25.06.13р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні № 4127 виданого 03.07.13р., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною;

- скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні № 4118 виданого 03.07.13р., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною;

- визнати недійсним договір іпотеки № 2688 від 06.04.16 р., укладений Шовкун Ясею Георгіївною та ОСОБА_3 в забезпечення зобов`язань по договору позики №б/н від 11.12.2008р.;

- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги, укладеного 09.03.17р. між Шовкун Ясею Георгіївною та ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою Віталієм Миколайовичем, внесений в реєстр за номером 131;

- вилучити з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про реєстрацію права власності №1506390, здійсненого на підставі рішення від 03.07.13 року № 3625912 про проведення державної реєстрації приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондарем Іриною Михайлівною права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 ;

- вилучити з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про реєстрацію права власності №1506390, здійсненого на підставі рішення від 03.07.13 року № 3628666 про проведення державної реєстрації приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондарем Іриною Михайлівною права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .

У вказаній заяві ліквідатор зазначив, що в ході проведення ліквідаційної процедури ФОП Шовкун Я.Г . , ліквідатором було організовано та проведено прилюдні торги. За результатом проведених торгів ліквідатором було реалізовано квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_1 , про що 25.06.13 р. між ліквідатором ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було складено акти про передання права власності на реалізоване майно.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі № 29/5005/952/2012 задоволено заяву ліквідатора від 29.09.17 р. з урахуванням уточнень від 26.12.17 р.

Скасовано акт № 1 про передання права власності на куплене нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , складений 25.06.13р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Скасовано акт № 2 про передання права власності на куплене нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 , укладений 25.06.13р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні № 4127 виданого 03.07.13р., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.

Скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні № 4118 виданого 03.07.13р., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.

Визнано недійсним договір іпотеки № 2688 від 06.04.16 р., укладеного Шовкун Ясею Георгіївною та ОСОБА_3 в забезпечення зобов`язань по договору позики №б/н від 11.12.2008р.

Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги, укладеного 09.03.17р. між Шовкун Ясею Георгіївною та ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою Віталієм Миколайовичем, внесений в реєстр за номером 131.

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_3 (запис № 1506390, здійснений на підставі рішення від 03.07.13 р. № 3625912 про проведення державної реєстрації приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондарем І.М.).

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (запис № 1506390, здійснений на підставі рішення від 03.07.13 р. № 3628666 про проведення державної реєстрації приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондарем І.М.)

Ухвала обґрунтована тим, що оскільки встановлено наявність порушень при проведенні аукціону з продажу майна божника (ухвала від 26.05.16 р.), визнано недійсними прилюдні торги в частині реалізації квартири АДРЕСА_3 та визнано недійсними прилюдні торги в частині реалізації квартири АДРЕСА_1 , тому суд першої інстанції прийшов висновку, що скасуванню підлягають усі дії, що були здійсненні з приводу вказаних квартир.

Єдиним реальним способом захисту порушеного права банкрута та повернення його майна є визнання недійсними записів про право власності, створених внаслідок відчуження майна банкрута, з метою поновлення в державному реєстрі права власності та відомостей, що передували такому відчуженню.

Враховуючи той факт, що внаслідок укладення нікчемного правочину - договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 10.09.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий №3938, з власності банкрута незаконно вибуло нерухоме майно, господарський суд вважав за необхідне задовольнити заяву ліквідатора про застосування наслідків нікчемного правочину з метою повернення в ліквідаційну масу банкрута незаконно вилученого нерухомого майна з метою задоволення вимог кредиторів.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі № 29/5005/952/2012, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 року у справі №29/5005/952/2012 в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ліквідатора ФОП Шовкун Я.Г. - Венської О.О. про скасування акту про передання права власності на куплене нерухоме майно №1 від 25.06.2013 року, скасування акту про передання права власності на куплене нерухоме майно №2 від 25.06.2013 року, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні № 4118 , скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні № 4127 , визнання недійсним договору іпотеки №2688 від 06.04.2016 року, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки №131, про вилучення запису про реєстрацію права власності з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державному реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з усіма уточненнями та змінами, в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що права заявника не порушені, тобто не підлягають судовому захисту, з огляду на належність права власності апелянту на підставі рішення суду. Право власності скаржника на спірні об`єкти нерухомого майна не підлягає доказуванню та, на думку апелянта, надає право скаржнику вільно розпоряджатись таким майном на свій розсуд, доки рішення не скасоване.

Скаржник посилається на затверджену мирову угоду та реєстрацію в Реєстрі речових прав на нерухоме майно - 08.08.2017 року та 22.09.2017 року.

Скаржник посилається на той факт, що поточним власником нерухомого майна, щодо якого було постановлено ухвалу суду (яку оскаржено) є він (апелянт) на підставі рішення суду.

Також, скаржник посилається на ч. 4 ст. 75 ГПК України: «Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом».

Майно, право власності на яке набуто на підставі рішення суду, не може бути вилучено згідно ч. 2 ст. 388 ЦК України.

Скаржник вважає, що скасування актів та свідоцтв, визнання договорів іпотеки та відступлення права вимоги та скасування рішень про державну реєстрацію права власності не поновлює порушені права заявника з огляду на перебування майна у власності скаржника за рішенням суду.

Скаржник вважає, що такого способу захисту як скасування актів та свідоцтв цивільне законодавство не передбачало, а у суду були відсутні такі повноваження (правова позиція Великої палати Верховного суду у справі №338/180/17, провадження № 14-144 цс 18, постанова від 05.06.2018 року).

Скаржник посилається на те, що нотаріусом було дотримано вимоги законодавства про нотаріат під час видачі оскаржуваних свідоцтв. Жодного посилання на порушення спеціальних норм, які регулюють діяльність нотаріату, у заяві на ухвалі суду нема.

На думку скаржника, факт визнання недійсними прилюдних торгів, що має наслідком недійсність результатів таких торгів, можливо дає підстави для витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України, про що не було заявлено вимогу ліквідатором ФОП Шовкун Я.Г .

Апелянт вважає, що в ухвалі суду першої інстанції було наведено висновок про відсутність підстав для застосування строків позовної давності до заяви ліквідатора з недоречним посиланням на постанову Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», що є невірним застосуванням матеріальних норм - ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України.

З огляду на невірно обраний ліквідатором спосіб захисту, суд першої інстанції помилково зробив висновок про триваюче правопорушення у відношенні майна власника.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Фізична особа-підприємець Шовкун Яся Георгіївна надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі №29/5005/952/2012 без змін.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі № 29/5005/952/2012 та призначено розгляд справи на 08.07.2019.

08.07.2019 року розгляд справи відкладено на 05.08.2019 року.

05.08.2019 року розгляд справи відкладено на 25.09.2019 року.

08.07.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні присутні представники сторін надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства. Інші учасники справи у судове засідання не скористалися своїм правом бути присутніми у судовому засіданні, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі №29/5005/952/2012 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Справа про банкрутство Фізичної особи - підприємця Шовкун Ясі Георгіївни перебуває на стадії ліквідації.

18.04.19 р. розглядалась заява ліквідатора від 29.09.17 р. з урахуванням уточнень від 26.12.17 р.

03.07.13 р. ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округа Бондар Ірини Михайлівни, яка провела державну реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно за ОСОБА_3 та видала свідоцтво № 4118 та свідоцтво № 4127 про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі про банкрутство.

06.04.16 р. між Шовкун Я.Г. та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №2688 за умовами якого ОСОБА_3 , з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Договору позики № б/н від 11.12.2008 р., передає, а Шовкун Я.Г. приймає в іпотеку нерухоме:

- квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

09.03.17 р. між Шовкун Я.Г. (іпотекодержатель) з однієї сторони, ОСОБА_3 (іпотекодавець), ОСОБА_1 (новий іпотекодержатель) з іншої сторони уклали Договір про відступлення права вимоги №131, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою В.М. за Договором іпотеки від 06.04.16 р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., що зареєстрований в реєстрі за № 2688.

Під час розгляду справи про банкрутство ФОП Шовкун Я. Г ., ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.16 р. задоволено п. 1 скарги ПАТ "Укрсиббанк" від 04.09.13 р. Визнано дії арбітражного керуючого Колошина В.П. щодо визнання грошових вимог ОСОБА_3 незаконними. Задоволено п. п. 1, 3 скарги ПАТ "УкрСиббанк" від 13.09.13 р. Визнано дії арбітражного керуючого Колошина В.П. при проведенні ліквідаційної процедури у справі №29/5005/952/2012 про банкрутство ФОП Шовкун Я.Г. неправомірними. Визнано недійсними прилюдні торги в частині реалізації квартири АДРЕСА_3 . В задоволенні п. 4 скарги ПАТ "УкрСиббанк" від 13.09.13 р. відмовлено. Задоволено п.п. 1, 3 скарги ТОВ "Кей-Колект". Визнано неправомірними дії арбітражного керуючого Колошина В.П. при проведенні ліквідаційної процедури по справі № 29/5005/952/2012 про банкрутство ФОП Шовкун Я .Г . Визнано недійсними прилюдні торги в частині реалізації квартири АДРЕСА_1 .

В ході розгляду скарг ПАТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" господарським судом було встановлено, що в процесі ліквідаційної процедури ФОП Шовкун Я.Г. ліквідатором було реалізовано належне банкруту майно, а саме чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_9 двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 та легковий автомобіль MAZDA СХ7. При цьому, зазначене майно було придбано на прилюдних торгах ОСОБА_3 без оплати грошових коштів. Відповідно до заяви про зарахування боргу, поданої ОСОБА_3 ліквідатору в рахунок частини її грошових вимог зарахована оплата за об`єкти торгів на суму 1 172 239,00 грн. При цьому, інші кредитори в результаті реалізації майна банкрута будь-яких коштів не отримали. Зазначене свідчить, що укладення договору від 01.09.2010 року між Шовкун Я.Г. та ОСОБА_3 мало істотні негативні наслідки на проведення процедури банкрутства ФОП Шовкун Я.Г. та порушення прав та законних інтересів учасників провадження у справі про банкрутство.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 8 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Нормами ч. 7 ст. 48 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом.

Колегія суддів вважає, що всупереч наведеним нормам законодавства, ОСОБА_2 не вніс отримані від продажу майна банкрута кошти на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використав їх не за рішенням суду, а на власний розсуд.

Як передбачено нормами ч. 3 ст. 55 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Ст. 75 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу, а копії акта не пізніше наступного дня разом із відомостями про нотаріуса надсилаються (вручаються) покупцю, замовнику аукціону та продавцю. Нотаріус видає покупцю свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом, з чого можна зробити висновок, що законодавством встановлені особливості придбання майна з аукціону, проведеного у процедурі банкрутства, які полягають у специфіці документів, що складаються учасниками правовідносин, бо такі документи не складаються у звичайних умовах продажу товарів.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що оскільки визнано недійсними прилюдні торги в частині реалізації квартири АДРЕСА_3 та було визнано недійсними прилюдні торги в частині реалізації квартири АДРЕСА_1 , скасуванню підлягають усі дії, що були здійсненні з приводу вказаних квартир.

Колегія суддів зазначає, що дії учасників аукціону хоч і охоплюються поняттям «результати аукціону», але з точки зору виконання судового рішення про визнання недійсними прилюдних торгів і вилученням їх з цивільного обороту юридично неспроможних документів, створених у ході процедури передавання майна учасникам торгів і нотаріусом, обраний заявником спосіб захисту є ефективним, оскільки в законодавстві України не передбачено автоматичного чи будь-якого іншого способу анулювання цих документів, крім визнання їх недійсними в судовому порядку.

Тому хоча дійсно перехід перелічених в ст.16 ЦК України способів захисту прав такий спосіб захисту не передбачений, все ж він не суперечить вимогам закону, розглядається колегією як ефективний засіб правового захисту, що узгоджується зі змістом ст. 8 Конституції України, згідно якої Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Колегія також враховує, що спірне майно набуте ОСОБА_3 без оплати грошових коштів, тому порушення прав кредиторів і самого боржника потребує захисту.

Таким чином, договір іпотеки № 2688 від 06.04.16 р. та договір про відступлення права вимоги, укладений 09.03.17 р. є недійсними, оскільки вони спрямовані на незаконне заволодіння майном боржника.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід скаржника про те, що було затверджено мирову угоду та зареєстровано в Реєстрі речових прав на нерухоме майно - 08.08.2017 року та 22.09.2017 року не спростовує висновків суду.

Право власності скаржника не оспорюється.

Такого способу захисту як скасування актів та свідоцтв цивільне законодавство не передбачало, а у суду були відсутні такі повноваження не є підставою для скасування ухваленого рішення.

Так, відповідно до ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, враховуючи викладене, суд першої інстанції у відповідності до норм ГПК України визначив спосіб захисту, який не суперечить закону, та на думку колегії суддів, в даному випадку, єдиним реальним способом захисту порушеного права банкрута та повернення його майна є визнання недійсними записів про право власності, створених внаслідок відчуження майна банкрута, з метою поновлення в державному реєстрі права власності та відомостей, що передували такому відчуженню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт.

У судовій практиці Верховного Суду подібні вимоги бувають предметом розгляду (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 904/3388/15).

Щодо доводу апелянта про те, що факт визнання недійсними прилюдних торгів, що має наслідком недійсності результатів таких торгів, можливо дає підстави для витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України, про що не було заявлено вимогу ліквідатором ФОП Шовкун Я.Г. колегія суддів зазначає, що вимоги про витребування майна не заявлена.

Колегія суддів зазначає про те, що факт недійсності прилюдних торгів встановлено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 року (т.9 а.с. 183), а заява подана 06.04.2016 року (т.10 а.с. 78), що свідчить про те, що трирічний строк позовної давності не пропущено.

Колегія суддів не погоджується з доводом про незастосування до цих правовідносин строків позовної давності, але вважає, що оскільки заявник не пропустив строк позовної давності, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Також арбітражний керуючий Колошин В.П. подав клопотання про припинення провадження у справі про банкрутство.

Клопотання мотивовано тим, що ініціюючим кредитором не доведено, що його вимоги до боржника можуть бути задоволені лише шляхом застосування процедури банкрутства та те, що кредитор вичерпав всі інші можливості для задоволення своїх вимог поза межами процедури банкрутства. Крім того, зазначає, що ініціюючим кредитором не було надано до суду оригіналів документів.

Однак дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За приписами ст.169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Згідно з п.10 ч.2 ст.182 ГПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує заяви та клопотання та клопотання учасників справи.

За приписами ч.4 ст.262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. Якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.06.2019 про відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі №29/5005/952/2012, учасникам провадження у справі був наданий строк до 05.07.2019 року для подання доказів, заяв, клопотань.

Відповідно до ст. 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

За приписами ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на пропуск заявником строку, в який можливо було подати клопотання, подане 21.08.2019 клопотання про припинення провадження у справі про банкрутство підлягає залишенню без розгляду.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Враховуючи, що ОСОБА_3 придбав майно без оплати грошових коштів, права скаржника не підлягають захисту.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі №29/5005/952/2012 винесена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі № 29/5005/952/2012 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі № 29/5005/952/2012 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 30.09.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді Т.А. Верхогляд

Ю.Б. Парусніков

З оригіналом згідно

Пом. судді: Д.Я. Кушнір

30.09.2019 року