ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2227/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

без повідомлення (виклику) представників сторін

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТ-ЕКО" (03028, м. Київ, проспект Науки, будинок 42/1, ідентифікаційний код 38315925)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТІ ПРЕС" (61204, Харківська область, місто Харків, проспект Перемоги, будинок 72 Б, квартира 65, ідентифікаційний код 36456191)
про стягнення 115569,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАСТ-ЕКО" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТІ ПРЕС" суми основного боргу у розмірі 94711,59 грн., інфляційних втрат у розмірі 14818,54 грн. та 3% річних у розмірі 6039,21 грн., що разом становить 115569,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем договору поставки №018 від 14.01.2013р., який був укладений між позивачем та відповідачем, щодо своєчасної оплати відповідачем поставленого товару. Також, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 липня 2019 року залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТ-ЕКО" без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду Харківської області засвідчених відповідно до вимог чинного законодавства копій додатків до позову.

29.07.2019 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. №18196), до якої останній надав засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства копії додатків до позову.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2227/19.Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачеві, згідно ст. 250, 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав. Разом з цим, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.07.2019, була направлена на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , яка зазначена позивачем у позовній заяві та відомості про місцезнаходження відповідача за цією ж адресою містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернута до суду 09.08.2019 з відміткою пошти «адресат відсутній».

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі) направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

14 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мульті Прес" (покупець за договором, далі по тексту - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маст-Еко" (постачальник за договором, далі по тексту - позивач) було укладено договір поставки №018 (далі по тексту - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, позивач зобов`язується поставити поліграфічні матеріали, а саме пластини для офсетного друку, проявники для пластин, фарби для друку, клей та ін. (далі по тексту - товар), а покупець прийняти його й оплатити на умовах, оговорених у даному договорі.

Відповідно до п.2.2. договору, товар поставляється в кількості й асортименті, погоджених сторонами в заявці на товар.

Відповідно до п.2.3. договору, позивач відвантажує товар на адресу відповідача за цінами погодженими сторонами та встановленими сторонами в доларах, вираженими в національній валюті відповідно до банківського курсу на момент відвантаження товару.

Відповідно до п.2.5. договору право власності на товар і всі ризики втрати, псування загибелі товару переходять до покупця з моменту підписання видаткової накладної на товар.

Відповідно до п.4.3. договору, розрахунки здійснюються в національній валюті України - гривні.

У п.9.1. та п.9.2. договору сторони погодили, що термін дії Договору встановлюється з моменту його підписання і до 31.12.2013, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язання по ньому. Договір продовжується автоматично на кожен подальший календарний рік на тих же умовах, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання письмово за місяць до закінчення терміну дії цього Договору.

Позивач у позовній заяві зазначає, а відповідачем не спростовано, що протягом жовтня 2017 року - січня 2018 року позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 102 793,32 грн, включаючи ПДВ 20%.

Поставка товару підтверджується матеріалами справи, а саме: видатковими накладними: №Е-00000763 від 17.10.2017 на суму 29 765,76 грн; №Е-00000795 від 25.10.2017 на суму 32955,96 грн; №Е-00000833 від 03.11.2017 на суму 22 118,40 грн; №Е-00000070 від 31.01.2018 на суму 17 953,20 грн. та податковими накладними № 56 від 17.10.2017 на суму 29 765,76 грн; №88 від 25.10.2017 на суму 32955,96 грн; № 11 від 03.11.2017 на суму 22 118,40 грн; № 70 від 31.01.2018 на суму 17 953,20 грн.

Позивачем були виставлені відповідачу на оплату товару рахунки - фактури: № Е-00000762 від 17.10.2017 на суму 29 765,76 грн; № Е-000000793 від 24.10.2017 на суму 32 955,96 грн; № Е-00000831 від 03.11.2017 на суму 22 118,40 грн; № Е-00000067 від 30.01.2018 на суму 17 953,20 грн, який оплачено відповідачем частково на загальну суму 8000 грн, що підтверджується випискою банку по рахунку за 05.09.2018 про сплату 1000 грн та за 13.12.2018 про сплату 7000 грн за товар згідно рахунку - фактури № Е-00000762 від 17.10.2017.

Відповідно до п.4.2. договору, відповідач зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар шляхом банківського перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 14 календарних днів з дати отримання товару. У випадку, якщо від дати виставленого рахунку - фактури до дати оплати товару відсоткове збільшення/ зменшення курсу валюти грошового еквіваленту зобов`язання замовника змінюється більш чим на 2% то різниця, яка виникла в вартості із-за зміни курсу валют еквіваленту, враховується в наступних поставках, шляхом збільшення/зменшення вартості товару.

Вказаний товар прийнятий відповідачем як покупцем за договором, про що свідчать підписи представника відповідача на видаткових накладних, проте як вище встановлено відповідач здійснив лише часткову оплату за отриманий товар за видатковою накладною №Е-00000763 від 17.10.2017 товар, сплативши 8000,00 грн за рахунком - фактурою № Е-00000762 від 17.10.2017 на суму 29 765,76 грн, отже заборгованість по сплаті товару отриманого за вказаною видатковою накладною становить 21765,76 грн. Решта товару поставленого за видатковими накладними: №Е-00000795 від 25.10.2017 на суму 32955,96 грн; №Е-00000833 від 03.11.2017 на суму 22 118,40 грн; №Е-00000070 від 31.01.2018 на суму 17 953,20 грн. відповідачем не оплачена взагалі. Отже, відповідачем товар не оплачений на загальну суму 94793,32 грн.

Згідно п.8.1. договору сторони домовилися, що усі суперечки, що виникають при виконанні умов даного договору, сторони намагатимуться врегулювати мирними переговорами.

Позивач зазначає, що в порядку п.8.1 договору 27.03.2019р. та для врегулювання спору мирним шляхом звернувся до відповідача із вимогою про сплату суми заборгованості у розмірі 94 793,32 грн, яка направлена цінним листом №092. Докази направлення позивачем надані до матеріалів справи. Проте відповідач на вимогу не відреагував та суму боргу не сплатив.

Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Також, позивачем надані податкові накладні: №56 від 17.10.2017 на суму 29765,76 грн (прийнято 13.11.2017); №88 від 25.10.2017 (прийнято 14.11.2017); №11 від 03.11.2017 (прийнято 28.11.2017); №70 від 21.01.2018 (прийнято 14.02.2018).

Отже, позивач зазначає про наявність у відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 94 793,32 грн.

Проте до стягнення позивач заявив суму у розмірі 94 711,59 грн., що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості. Також, у зв`язку із простроченням оплати товару, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 14818,54 грн. та 3% річних у розмірі 6039,21 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Також, ст. 694 Цивільного кодексу України визначено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивачем свої зобов`язання за договором поставки виконані, про що свідчать рахунки - фактури, видаткові накладні та податкові накладні, що містяться у матеріалах справи.

Також, поставку позивачем товару на виконання умов договору укладеного між сторонами не спростовано відповідачем у справі, а отже у матеріалах справи наявні докази належного виконання позивачем договору на загальну суму 94 711,59 грн.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги порушення відповідачем умов договору поставки №018 від 14.01.2013р. в частині оплати поставленого позивачем товару своєчасно та у повному обсязі, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання свого зобов`язання за вказаним договором щодо оплати товару у розмірі 94 711,59 грн, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення: інфляційні втрати у розмірі 14818,54 грн. та 3% річних у розмірі 6039,21 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим (зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 № 6-113цс14).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, ознайомившись із розрахунком позивача, щодо нарахування заявлених з відповідача суми 3% річних приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Судом здійснено перерахування суми інфляційних за допомогою системи "Ліга Закон" та встановлено правомірність інфляційних у розмірі 14200,48 грн. Врешті частини позовних вимог щодо інфляційних втрат в розмірі 618,06 грн у задоволенні позову слід відмовити, оскільки заявлені позивачем безпідставно.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору в сумі 1910,73 грн. покладаються на відповідача та витрати зі сплати судового збору в сумі 10,27 грн. покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 611, 612, 623-629, 655, 712 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково в сумі 114951,28 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТІ ПРЕС" (61204, Харківська область, місто Харків, проспект Перемоги, будинок 72 Б, квартира 65, ідентифікаційний код 36456191) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТ-ЕКО" (03028, м. Київ, проспект Науки, будинок 42/1, ідентифікаційний код 38315925) суму основного боргу у розмірі 94711,59 грн, інфляційні втрати у розмірі 14200,48 грн та 3% річних у розмірі 6039,21 грн, що разом становить 114951,28 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

3. Врешті частині позовних вимог в розмірі 618,06 грн - відмовити.

3. Судовий збір в сумі 1910,73 грн. покласти на відповідача у справі: Товариство з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТІ ПРЕС" (61204, Харківська область, місто Харків, проспект Перемоги, будинок 72 Б, квартира 65, ідентифікаційний код 36456191), а судовий збір в сумі 10,27 грн. покласти на позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "МАСТ-ЕКО" (03028, м. Київ, проспект Науки, будинок 42/1, ідентифікаційний код 38315925).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТІ ПРЕС" (61204, Харківська область, місто Харків, проспект Перемоги, будинок 72 Б, квартира 65, ідентифікаційний код 36456191) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТ-ЕКО" (03028, м. Київ, проспект Науки, будинок 42/1, ідентифікаційний код 38315925) судовий збір у розмірі 1910,73 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "МАСТ-ЕКО" (03028, м. Київ, проспект Науки, будинок 42/1, ідентифікаційний код 38315925).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТІ ПРЕС" (61204, Харківська область, місто Харків, проспект Перемоги, будинок 72 Б, квартира 65, ідентифікаційний код 36456191).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "30" вересня 2019 р.

Суддя І.О. Чистякова