ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/305/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Разюк Г.П., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон Косянчук В.В. за ордером КВ № 720877 від 18.06.2019 року;

від Міського комунального підприємства Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, м. Херсон Горлін М.О. за довіреністю від 09.09.2019 року № 02/08-08/2958.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон

на рішення Господарського суду Херсонської області від 02.07.2019 року, суддя Литвинова В.В., м. Херсон, повний текст складено 11.07.2019 року

у справі № 923/305/19

за позовом Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м.Херсон

до відповідача Міського комунального підприємства Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, м. Херсон

про визнання договору укладеним, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У квітні 2019 року Відкрите акціонерне товариство Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Міського комунального підприємства Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, м. Херсон, в якій просило суд визнати укладеним договір між Міським комунальним підприємством Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, м. Херсон та Відкритим акціонерним товариством Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення через приєднані мережі на об`єктах, які належать останньому на праві власності, по вул. Чорноморська, 8а та вул АДРЕСА_1 , 20 в редакції позивача, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірною відмовою Міського комунального підприємства Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, м. Херсон від укладання договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення в редакції позивача, який, на думку позивача, у відповідності до ч. 3 ст. 179 Господарського процесуального кодексу України, в обов`язковому порядку має бути укладеним зі споживачем житлово-комунальної послуги.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 02.07.2019 у справі №923/305/19 (суддя Литвинова В.В.) в задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що проект договору, який позивач просить суд визнати укладеним, в п. 1.1. (абзац 4) передбачає, що розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін визначається Актом визначення меж зон обслуговування водопровідно-каналізаційних мереж, що є додатком №3, який є невід`ємною частиною договору, разом з тим зазначеного Додатку № 3 позивачем до матеріалів справи не надано, а також не доведено, які саме додатки направлялись відповідачу, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що відсутність виконавчих схем чи креслень обумовлює неможливість визначення розмежування балансової належності, експлуатаційної відповідальності, точки передачі послуги та узгодження всіх, передбачених чинним законодавством істотних умов договору, тому відсутні підстави для визнання спірного договору укладеним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відкрите акціонерне товариство Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд рішення Господарського суду Херсонської області від 02.07.2019 року у справі № 923/305/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати укладеним договір між Міським комунальним підприємством Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, м. Херсон та Відкритим акціонерним товариством Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення через приєднані мережі на об`єктах, які належать останньому на праві власності, по вул. Чорноморська, 8а та вул. АДРЕСА_1 , 20 в редакції позивача, а також відшкодувати скаржнику за рахунок відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що відмовляючи в укладенні договору, суд першої інстанції порушив норми ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст. 1, 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 2.1. «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року №190 та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, оскільки укладення відповідного договору між означеними сторонами є обов`язковим.

Також скаржник зазначає, що долучена до матеріалів справи копія Договору від 28.12.2012 року № 51, укладеного між Міським комунальним підприємством Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, м. Херсон та Відкритим акціонерним товариством Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон на подачу холодної води та послуги з приймання та очищення стічних вод не може бути судом визнана належним доказом по справі, оскільки не засвідчена в установленому законом порядку та не може слугувати належним підтвердженням обставин, на які посилається відповідач.

Відкрите акціонерне товариство Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон також зауважує, що заборгованість, на яку вказує у своїх листах Міське комунальне підприємство Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, м. Херсон у розмірі 58 992 грн. 20 коп., складається із заборгованості, затвердженої ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.11.2014 року у справі № 5/31-Б-09 в розмірі 20 927 грн. 46 коп., яка є конкурсною заборгованістю. При цьому, ліквідатор Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м.Херсон позбавлений можливості здійснювати виплати позачергово та вибірково конкурсним кредиторам банкрута, оскільки такі дії суперечитимуть вимогам ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому, погашення конкурсних кредиторських вимог не може бути здійснено окремо від вимог решти конкурсних кредиторів. А тому, на даний час, позивач по справі позбавлений можливості погашення заборгованості у розмірі 58 992 грн. 20 коп.

На думку апелянта, саме наявність вищевказаної заборгованості стала підставою відмови відповідача в укладенні договору на водопостачання та водовідведення між ним та позивачем.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 року у справі № 923/305/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон та призначено справу до судового розгляду.

У зв`язку з відрядженням головуючого судді Діброви Г.І. з 14.08.2019 року по 16.08.2019 року, відповідно до наказу в.о. Голови суду Г.П. Разюк від 08.08.2019 року №198-к, та перебуванням судді-члена колегії Богацької Н.С. у відпустці з 07.08.2019 року по 23.08.2019 року, відповідно до наказу Голови суду Богацької Н.С. від 29.07.2019 року №202-в, та 27.08.2019 року, від 29.07.2019 року № 203-в, судове засідання 15.08.2019 року у справі №923/305/19 не відбулось, в зв`язку з чим, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 року, справу № 923/305/19 за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон призначено до розгляду на іншу дату.

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Богацької Н.С. у відпустці, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 24.09.2019 року № 666, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 923/305/19, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Діброва Г.І., судді: Разюк Г.П., Ярош А.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 року справу № 923/305/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у новому складі.

Відповідач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник позивача підтримав свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово. Представник відповідача усно заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційних скарг, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 02.07.2019 року у справі №923/305/19 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Господарським судом Херсонської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон є правонаступником Державного підприємства «Херсонський бавовняний комбінат», яке засновано відповідно до рішення Фонду державного майна України (наказ від 29.02.1996 року №31-АТ) шляхом перетворення Державного підприємства «Херсонський бавовняний комбінат» у Відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат», м.Херсон відповідно до Указу Президента України про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів від 26.11.1994 року №699/94.

01.10.2002 року між Виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарств міста Херсон (Водоканал) та Відкритим акціонерним товариством «Херсонський бавовняний комбінат» (Абонент) було укладено договір № 51 про подачу холодної води і послуг по прийому стічних вод, відповідно до п. 1.1. якого Водоканал забезпечує Абоненту подачу води на господарсько-питні, побутові та технологічні потреби, а також прийом стічних вод протягом всього періоду дії Договору в об`ємах, передбачених лімітами та нормами.

Відповідно до п. 7.1. Договір укладено строком з 01.10.2002 року по 01.10.2003 року і вступає в силу з дня його підписання обома сторонами. Якщо за місяць до закінчення дії Договору жодна зі сторін письмово не попередила іншу про його припинення, Договір вважається автоматично пролонгованим на наступний рік (п. 7.2. Договору).

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 18.05.2009 року порушено провадження у справі № 5/31-Б-09 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон.

Постановою господарського суду Херсонської області від 09.09.2016 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 року та постановою Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі № 5/31-Б-09, припинено процедуру санації Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон, визнано його банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено Лахненка Євгенія Миколайовича.

01.07.2014 року, на підставі постанови Одеського апеляційного господарського суду від 07.11.2013 року у справі № 923/318/13, Відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон зареєструвало за собою право власності на торгово-офісно-складські приміщення за адресою: м. Херсон, вул. Чорноморська, 8а.

20.02.2018 року на виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 23.10.2017 року по справі № 923/166/17, рішенням у якій зобов`язано Приватне акціонерне товариство підприємство "Дружба" звільнити цілісний майновий комплекс стадіону "Старт" площею 3,6359 га, з усіма прилежними йому цільовими спортивними спорудами, за адресою: м.Херсон, вул. Миру, 20, повернуто ЦМК стадіону «Старт» до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон.

В зв`язку з поверненням вищезазначених об`єктів до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон, останнє, з метою відновлення централізованого водопостачання та водовідведення, звернулося до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» (далі - Водоканал) з пропозицією укласти відповідний договір.

26.07.2018 року Міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» за підключення водопостачання виставлено рахунок № 51 на суму 230 грн. 70 коп., який 31.07.2018 року було оплачено Відкритим акціонерним товариством «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 154.

Додатково, листом від 01.08.2018 року № 02/04-15/2421 Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона», м. Херсон повідомило, що для включення об`єкту за адресою вул. Чорноморська, 8а до договору на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення необхідно надати проектно-виконавчу документацію на зовнішні мережі водопроводу та каналізації по даному об`єкту в 20-ти денний термін з дати отримання даного листа. Також попереджено, що у протилежному разі об`єкт буде відключено від міських водопровідних та каналізаційних мереж.

У відповідь на зазначений лист, Відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон листом від 20.08.2018 року № 1948 повідомило відповідача, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно і чинним законодавством не передбачено відключення від мереж централізованого водопостачання та водовідведення у зв`язку із ненаданням проектно-виконавчої документації на зовнішні мережі водопроводу та каналізації.

27.08.2018 року, в зв`язку з невиконанням вимог листа від 01.08.2018 року № 02/04-15/2421, об`єкт за адресою вул. Чорноморська, 8а, що належить Відкритому акціонерному товариству «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон, було відключено від централізованого водопостачання та водовідведення, про що представником Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» складено відповідний акт.

24.09.2018 року листом № 02/04-15/2923 Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона», м.Херсон повідомило Відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон, що для вирішення питання щодо укладання договору на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення необхідно надати відповідні документи за переліком, вирішити питання щодо погашення перед відповідачем заборгованості у розмірі 58 992 грн. 20 коп., а також надати план мережі стадіону «Старт» та забезпечити доступ для обстеження умов водовідведення та водокористування.

09.10.2018 року, у відповідь на вищезазначений лист, арбітражним керуючим Лахненком Є.М. на адресу відповідача було направлено повідомлення за вих. № 02-04/968, в якому позивач зазначив, що ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.11.2014 року у справі № 5/31-Б-09 затверджено реєстр вимог кредиторів Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», куди було включено вимоги Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсон» в розмірі 20 927 грн. 20 коп., де 19 780 грн. 46 коп. вимоги четвертої черги реєстру вимог кредиторів Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м.Херсон, а 1147 грн. вимоги першої черги реєстру вимог кредиторів Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон, в зв`язку з чим, позивач, з огляду на вимоги ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», позбавлений можливості здійснювати виплати позачергово та вибірково кредиторам банкрута, оскільки такі дії суперечитимуть вимогам вищевказаного Закону, а тому погашення кредиторських вимог, визнаних судом, можуть бути виконані за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон.

10.10.2018 року, позивачем, на адресу відповідача, було направлено документи, зазначені раніше відповідачем, необхідні для укладення договору на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

На лист позивача від 10.10.2018 року, Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона», м. Херсон направило позивачу вимогу від 24.10.2018 року № 02/0-15/3205 щодо вирішення питання погашення заборгованості у розмірі 58 992 грн. 20 коп., а також надання доступу та представника для проведення обстеження умов водокористування та водовідведення.

01.11.2018 року Відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон направило на адресу відповідача лист № 1998 з пропозицією щодо графіку обстеження умов водокористування та водовідведення об`єктів, які належать позивачу. Натомість, листом від 16.11.2018 року № 02/04-15/3479 відповідач повідомив позивача про те, що обстеження умов буде проведено після сплати існуючої заборгованості.

17.12.2018 року Відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат», м. Херсон направило на адресу відповідача лист № 2036 з проханням надати позивачу роботи та послуги, пов`язані з підготовкою вихідних даних і видачею технічних умов по підключенню до водопровідних та каналізаційних мереж об`єкту ЦМК стадіону «Старт», розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 20.

У відповідь на зазначений лист, відповідач листом від 20.12.2018 року № 02/24-08/3930 повідомив, що у останнього відсутні підстави для надання Відкритому акціонерному товариству «Херсонський бавовняний комбінат» робіт та послуг.

01.03.2019 року позивач повторно звернувся до відповідача з листом № 02-04/991 з пропозицією укладення договору для відновлення централізованого водопостачання та водовідведення об`єктів за адресою: вул. Чорноморська, 8а та ЦМК стадіону «Старт» за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 20, та направлено на адресу відповідача проект відповідного договору з додатками у кількості 2-х екземплярів.

Листом від 20.03.2019 року № 02/04-15/960 Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона», м. Херсон відмовило позивачу в укладенні запропонованого договору та повідомило, що на даний час між ним та позивачем існує укладений договір на подачу питної води та послуг з прийому та очищенню стічних вод від 28.12.2012 року № 51, а тому відсутні підстави для укладення нового договору. Разом з тим, відповідач наголосив про існування заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 58 992 грн. 20 коп.

У зв`язку з відмовою відповідача укласти договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі з причин ненадання позивачем необхідної документації, позивач звернувся з позовом до господарського суду.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 6, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 630 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 3, 4, 7 ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода.

Загальний порядок укладення договорів встановлений ст. 181 Господарського кодексу України, якою визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надсилається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно з ч. 3 ст. 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст. 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Частиною 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", який визначає комунальні послуги як результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до обов`язків споживача віднесено в тому числі укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою визначаються Законом України "Про питну воду та питне водопостачання" за змістом якого питне водопостачання - діяльність, пов`язана з виробництвом, транспортуванням та постачанням питної води споживачам питної води, охороною джерел та систем питного водопостачання.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на об`єктах, які належать позивачу на праві власності, по вул. Чорноморська, 8а та вул. Миру, 20. Проект договору з додатками у двох примірниках позивачем було направлено на адресу відповідача 01.03.2019 року листом № 02-04/991.

Дослідивши зміст запропонованого позивачем договору та додатків до нього, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вже зазначалось раніше, згідно ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому чинним законодавством України передбачений конкретний перелік істотних умов договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Так, відповідно до ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов`язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору. Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення.

Водночас, ст. 20 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" закріплено, що договір про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення має містити такі умови: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов`язки сторін договору; відповідальність сторін договору.

У договорі про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання та/або водовідведення.

За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, відповідно до яких для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Виконання технічних умов є обов`язковим при розробленні проектів на об`єкти будівництва.

Так, відповідно до п. 2.1. та 2.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі - Правила №190), договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги". Істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У пункті 14.2 Правил № 190 вказано, що споживачі зобов`язані мати схеми або виконавчі креслення своїх мереж водопостачання та водовідведення, розміщених як у землі, так і всередині будинків із зазначенням діаметра труб, місць розміщення арматури, санітарних приладів, вузлів обліку та інших приладів (пристроїв). Споживачі, що не мають схем або виконавчих креслень своїх мереж, повинні виконати інвентаризаційні креслення в строк, узгоджений з виробником. Виконавчими можуть бути креслення затвердженого проекту з нанесеними на них змінами, узгоджені з виробником, один примірник яких зберігається у виробника.

З п. 1.2. Правил вбачається, що межа балансової належності - це лінія розподілу елементів систем водопостачання та водовідведення і споруд на них між власниками або користувачами.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (зі змінами) затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення його істотними умовами є: предмет договору, тарифи на послуги та їх загальна вартість, оплата спожитих послуг, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, порядок встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг та розв`язання спорів, форс-мажорні обставини, строк дії договору, інші умови.

Так, як вірно зазначив суд першої інстанції, проект договору, наданий позивачем, а саме п.1.1. (абзац 4) передбачає, що розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін визначається Актом визначення меж зон обслуговування водопровідно-каналізаційних мереж, що є додатком №3, який є невід`ємною частиною договору.

Разом з тим, матеріали справи вищезазначеного Додатку № 3 до договору не містять, як і не містять доказів направлення такого Додатку на адресу відповідача.

Тобто, з огляду на відсутність такого Додатку та те, що зазначеним Додатком має бути встановлено розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що фактично є істотно умовою щодо визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу, яка відповідно до вищезазначених приписів є обов`язковою до погодження сторонами при підписанні таких договорів, суд апеляційної інстанції зазначає, що проект договору, запропонований позивачем, не містить всіх істотних умов договору, зазначення яких визнано обов`язковими нормами чинного законодавства, які регулюють господарські відносини, що виникають у сфері надання та споживання послуг з водопостачання та водовідведення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що договір, що є предметом спору, не відповідає умовам типового договору та не містить всіх істотних умов, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", що в свою чергу унеможливлює його укладання.

До того ж, судова колегія зауважує, що у спорах, що виникають при укладанні або зміні договору, в позові та в резолютивній частині судового рішення в обов`язковому порядку мають вказуватися позовні вимоги та рішення суду з кожної спірної умови договору або умови всього договору, якщо інша сторона взагалі відмовляється від укладення відповідного договору.

При цьому, посилання на поданий позивачем проект договору не спростовує необхідності в тексті позовної заяви та в її прохальній частині в обов`язковому порядку вказувати позовні вимоги з кожної спірної умови договору або умови всього договору, якщо інша сторона взагалі відмовляється від укладення відповідного договору, що має місце в даному випадку.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 11.09.2018 року у справі № 911/1170/17 та від 20.02.2019 у справі № 915/1401/17.

Проте, всупереч вищевказаним положенням ч. 9 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, Відкрите акціонерне товариство Херсонський бавовняний комбінат, м.Херсон, звертаючись з відповідним позовом до суду, ані в самому позові, ані в його прохальній частині не виклало змісту відповідного договору.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Одночасно з цим, судова колегія зазначає, що між сторонами дійсно існують укладені Договір № 51 про подачу холодної води і послуг по прийому стічних вод від 01.10.2002 року та Договір на подачу холодної води та послуги з приймання та очищення стічних вод від 28.12.2012 року № 51, але в них відсутнє посилання на домовленість щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з метою використання позивачем води на наступних об`єктах: приміщеннях, розташованих у м. Херсон, вул. Чорноморська, 8А, ЦМК стадіону «Старт», розташованого у м.Херсон, вул. Миру, 20. Доказів звернення позивача з пропозицією внести зміни до укладеного договору в частині доповнення іншими об`єктами матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. (п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Серявін проти України"). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади обов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 02.07.2019 року у справі № 923/305/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржників.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Херсонський бавовняний комбінат, м. Херсон на рішення Господарського суду Херсонської області від 02.07.2019 року у справі № 923/305/19 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 02.07.2019 року у справі № 923/305/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 26.09.2019 року.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Г.П. Разюк
А.І. Ярош