ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" жовтня 2019 р.м.ХарківСправа № 922/2323/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Волевському Л.В.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, ман Конституції, 7)
до Фізичної особи-підприємця Проценко Валентини Іванівни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 341207,55 грн.
за участю представників:

від позивача - Волинська Я.І., довіреність №08-21/3495/2-18 від 20.12.2018

від відповідача - адвокат Гуляєв А.В., ордер ДН №057418 від 29.07.2019

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Проценко Валентини Іванівни, в якому позивач просить суд стягнути 341207,55 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 площею 0,1519 га відповідно до договору оренди від 04.04.2006 №20.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.08.2019 об 11:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.08.2019 задоволено усне клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 10.09.2019 на 12:30.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 на підставі п.3 ч.2 ст.183 ГПК України постановляє протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 19.09.2019 на 12:00

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.09.2019 на підставі п.3 ч.2 ст.183 ГПК України відкладено підготовче судове засідання на 02.10.19 об 11:00.

Позивач у підготовчому засіданні 02.10.2019 заявлені позовні вимоги підтримав.

Відповідач у підготовчому засіданні 02.10.2019 проти позову заперечив.

В даному судовому засіданні суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Із обставин справи вбачається, що між Харківською міською радою та громадянином Проценко Валентиною Іванівною 22.11.2005 року укладено договір оренди землі, який було зареєстровано 04.04.2006 року у Харківському регіональному центрі державного земельного кадастру за № 20, відповідно до умов якого, орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_2 (т.с. І а.с. 22-24).

Згідно з п. 3 вищевказаного Договору, На земельній ділянці знаходиться об`єкти нерухомого майна 1/2 частка нежилих приміщень №3, 5-29, 33-35 в літ "В-1", які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності, а також інші об`єкти інфраструктури - немає.

Відповідно до п. 9 договору розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку становить 2485,44 грн. (з 2007 року).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.04.2016 по справі № 644/5419/15-ц внесено зміни до договору оренди землі від 04.04.2006 № 20 шляхом визнання укладеної додаткової угоди у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки, зокрема, в частині зміни розміру орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 в зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013.

Відповідно до вказаного рішення розмір орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою по АДРЕСА_2 площею 0,1519 га згідно з розрахунком № 284/14 від 20.10.2013 на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 115861,42 грн., або в місяць - 9655,12 грн.

Водночас, постановою Харківського апеляційного суду від 12.02.2019 по справі № 644/5419/15-ц (т.с. І а.с.75-78) заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року змінено. Позов Харківської міської ради задоволено частково та постановлено вважати зміненими пункти 2, 5 та 9 договору оренди землі, укладеного 22 листопада 2005 року між Харківською міською радою та Проценко Валентиною Іванівною :

- пункт 2 договору доповнити абзацом другим наступного змісту: «Кадастровий номер земельної ділянки :06:062:001»;

- пункт 5 договору викласти у наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації № 709 від 24.09.2013 становить 2068954 грн.;

- абзац 2 пункту 9 договору викласти у наступній редакції: «Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно із розрахунком № 284/14 від 22.10.2013 на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 115861,42 грн. (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна гривня сорок дві копійки), або 9655,12 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень дванадцять копійок) в місяць.»

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, Харківська міська рада зазначала, що спірна земельна ділянка протягом тривалого строку використовується відповідачем без належної сплати орендної плати в повному обсязі, а саме без урахування рішення суду яким внесено зміни до договору, що завдає збитків Харківській міській раді у вигляді недоотриманого доходу з плати за землю, а тому Харківська міська рада змушена звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом стягнення частки заборгованості з орендної плати за період з 01.08.2016 по 31.12.2018

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, відповідно до ч.1 вказаної статті, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з ч.1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Проценко В.І. з 17.07.2001 і на час розгляду справи зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид економічної діяльності якої - виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання (Код КВЕД 10.71); надання інших індивідуальних послуг, н. в. і. у. (Код КВЕД 96.09); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (Код КВЕД 47.11); інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (Код КВЕД 47.19); роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах (Код КВЕД 47.24); діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) (Код КВЕД 56.10); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (Код КВЕД 68.20).

Харківська міська рада, посилаючись на те, що Проценко В.І. є фізичною особою - підприємцем, вважає, що остання використовує нежитлові приміщення в своїй господарській діяльності, відповідно, позивач має право на стягнення з відповідача коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, на якій розташовані відповідні нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд зазначає, що сама по собі наявність у особи статусу фізичної особи - підприємця не може свідчити про те, що дана особа виступає в такій якості у всіх правовідносинах.

Зокрема, факт належності певного нежитлового приміщення особі, зареєстрованій як фізична особа - підприємець, не є беззаперечним свідченням того, що відповідне приміщення та земельна ділянка, на якій воно знаходиться, використовується даною особою саме у господарській (підприємницькій) діяльності.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 916/2791/16, від 03.10.2018 у справі № 904/1182/17, від 04.12.2018 у справі № 907/371/16, у постановах Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №922/2972/17, від 01.11.2018 у справі № 915/812/17 тощо.

Отже, для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської діяльності, суд має насамперед з`ясувати суб`єктний склад сторін у даних правовідносинах, перевірити, чи підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт використання відповідачем земельної ділянки з метою реалізації господарської компетенції, здійснення прав та обов`язків у сфері суспільного виробництва.

Харківська міська рада в обґрунтування позовних вимог посилається на відомості з ЄДРПОУ відомості про реєстрацію Проценко В.І. як фізичної особи - підприємця за основним видом економічної діяльності (КОД КВЕД 56.10) діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. А згідно умов Договору, земельну ділянку передано в оренду для обслуговування нежитлових приміщень (їдальні).

Разом з тим, як вбачається із акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості, де землекористувачем зазначена: громадянка Проценко Валентина Іванівна (а.с.28), позивачем визначено межі, площу та конфігурацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що вказана ділянка використовується у господарській (підприємницькій) Проценко В.І. , в акті не зазначено.

Також, із наявного в матеріалах справи листа Головного управління ДФС у Харківській області "Про надання інформації" (а.с. 64) вбачається, що відповідно до проведеного аналізу даних, які містяться в інформаційних базах даних ГУ ДФС у Харківській області та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що земельна ділянка площею 0,1519 га розташована за адресою АДРЕСА_2 належить гр. Проценко Валентині Іванівні на підставі договору оренди з Харківською міською радою від 04.04.2006 р. Станом на 25 липня 2019 року заборгованість по орендній платі з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 складає 174300,70 грн.

Із наявних у матеріалах справи Податкових повідомлень Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області вбачається, що вказаний податковий орган повідомляє Проценко Валентину Іванівну , як фізичну особу - платника податків про суми нарахованого податку із призначеннями платежу: ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ (а.с. 65-70).

Отже, із наданих доказів не видається можливим встановити, що на вказаній земельній ділянці здійснюється підприємницька діяльність, тоді, як податковий орган нараховує Проценко В.І. орендну плату з фізичних осіб та зазначає Проценко Валентину Іванівну як фізичну особу - платника податків.

Представник відповідача в ході розгляду справи проти тверджень Харківської міської ради заперечував.

Будь-яких інших доказів, що свідчили б про використання відповідачем спірної земельної ділянки саме в господарській діяльності, позивачем суду не надано.

За положеннями ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Таким чином, відповідач, набувши право власності на вищезазначене нерухоме майно в силу закону має право користування земельною ділянкою, без якої існування нерухомого майна та його експлуатація є неможливим.

Пунктом 287.1. статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

За положеннями пп. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно п. 286.1. ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України).

У даному разі, із обставин справи вбачається, що відповідач був зареєстрований як платник земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку площею 0,1519 га за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, суд зазначає, що позивачем не доведено обставини використання Проценко В.І. спірної земельної ділянки саме для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в порядку ст. 76 - 79 ГПК України обставини використання відповідачем спірної земельної ділянки в господарській діяльності, суд дійшов висновку, що дані правовідносини виникли між Харківською міською радою та громадянкою Проценко В.І. як фізичною особою, а не суб`єктом підприємницької діяльності, а тому даний спір не підвідомчий господарському суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що даний спір належить до підвідомчості судів загальної юрисдикції.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що провадження у справі повинно бути закрито на підставі до пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 231 ГПК України судом роз`яснено позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, а саме роз`яснено, що позивач має право звернутись до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі, суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено 4114,48 грн. Оскільки судом закрито провадження у справі, то суд повертає позивачу з Державного бюджету України 4114,48 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову платіжним дорученням №1391 від 03.07.2019 р.

Керуючись статтями 130, 231, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

1.Закрити провадження у справі № 922/2323/19 за позовом Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Проценко Валентини Іванівни про стягнення 341207,55 грн.

2. Повернути позивачу - Харківській міській раді (адреса: 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ) з Державного бюджету України 4114,48 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №1391 від 03.07.2019 р.

Оригінал платіжного доручення №1391 від 03.07.2019 р. знаходиться в матеріалах справи № 922/2323/19.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена в частині закриття провадження у справі в порядку та строки, передбачені статтями 255-257 ГПК України.

Ухвала дійсна для пред`явлення протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено 02.10.2019 р.

Суддя Є.М. Жиляєв