ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Черкаси

справа № 925/797/19

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Ковби І.М., у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом фізичної особи-підприємця Горич Алли Василівни, АДРЕСА_1

до фізичної особи-підприємця Чаленко Володимира Анатолійовича, АДРЕСА_2

про стягнення 4 372,35 грн. боргу, інфляційних та процентів,

за участю представників сторін:

від позивача: Боднарчук О.Б. - за довіреністю - повноваження не підтверджені;

від відповідача: не з`явився.

Фізична особа-підприємець Горич Алла Василівна звернулася в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Чаленко Володимира Анатолійовича про стягнення заборгованості за поставлені комбікорми для годівлі тварин згідно домовленості та договору купівлі-продажу від 09.11.2018р. №09/11/2018-1Д в розмірі 4 372,35 грн., в тому числі:

4 301,15 грн. боргу з урахуванням інфляційних втрат,

71,20 грн. процентів за користування чужими коштами

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.07.2019р. позовну заяву фізичної особи-підприємця Горич Алли Василівни залишено без руху. Фізична особа-підприємець Горич Алла Василівна у зазначений строк усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.07.2019р. відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.08.2019р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов не надав, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвала суду від 13.08.2019р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті вручена відповідачу 15.08.2019р., що підтверджено розпискою особи в поштовому повідомленні.

Позивач не змінив підставу чи предмет спору. Позивач не збільшував і не зменшував розмір позовних вимог.

Сторони не пропонували вирішити спір в позасудовому порядку.

На запитання головуючого представник позивача заявив:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

У судовому засіданні:

представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач вимоги не спростував, доказів погашення боргу не надав. Пропозицій по врегулюванню спору не надходило.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

09.11.2018р. між фізичною особою-підприємцем Горич Аллою Василівною (Продавцем - Позивач по справі) та фізичною особою-підприємцем Чаленко Володимиром Анатолійовичем було укладено договір купівлі-продажу №09/11/2018-1Д (надалі - Договір, а.с. 32-33), за умовами якого Продавець зобов`язався поставити Покупцю товар (комбікорм) в асортименті на умовах і в строки, обумовлені сторонами.

Відповідно до п. 11.1 Договору договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2018 року.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що загальна кількість товару, що поставляється, складає - 2 000 кг.

Відповідно до п. 2.2 Договору товар поставляється окремими партіями. Партією вважається кількість товару, вказана у відповідних товаросупровідних документах.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна товару встановлюється згідно попередніх домовленостей сторін, окремо для кожної партії товару.

На виконання умов Договору Продавець 09.11.2018р. відвантажив Покупцю 750,00 кг комбікормів для відгодівлі тварин за ціною 5,5 грн. за 1 кг на суму 4 125,00 грн. без ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №РН-0004104 (а.с. 10).

Вказаний товар був отриманий Покупцем. Зауважень по якості, кількості, виду, комплектності, сортименту - не надходило.

Пунктом 5.1 Договору встановлена умова оплати: по факту поставки.

09.11.2018р. Покупцю виставлено рахунок на оплату №41 на суму 4 125,00 грн. (а.с. 14).

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу з Відповідача.

Відповідач вимоги не заперечив та не спростував в належний спосіб чи належними доказами.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару - комбікорму на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правовою природою спірний договір купівлі-продажу від 09.11.2018р. №09/11/2018-1Д є договором купівлі-продажу і відповідає вимогам ст. 655 Глави 54 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати гроші, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, - є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу від 09.11.2018р. №09/11/2018-1Д не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Позивач 09.11.2018р. здійснив поставку, а Відповідач прийняв товар - комбікорм на загальну суму 4 125,00 грн., що підтверджується видатковою накладною та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. п. 5.1 Договору - оплата по факту поставки товару.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобов`язання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав. Строк сплати за отриманий товар для відповідача вже настав.

Станом на 01.07.2019р. основна заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становила 4 125,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 4 125,00 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 71,20 грн. 3% річних за період прострочення з 09.11.2018р. по 06.06.2019р. та 176,15 грн. інфляційних втрат за період з 09.11.2018р. по 06.06.2019р., які просить стягнути з відповідача.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон».

Виконаний позивачем розрахунок вимоги виконано вірно та не перевищує сум можливого нарахування. 71,20 грн. 3% річних та 176,15 грн. інфляційних втрат підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення належного та повного розрахунку.

Відповідно до приписів ст.ст. 16, 58 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

В свою чергу п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначає, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрата складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу по справі в сумі 3 000,00 грн., що підтверджуються копією договору про надання правової допомоги від 20.05.2019р. №4/142, угодою №2 від 31.05.2019р. про гонорар адвоката до договору №4/142 про надання правової допомоги від 20.05.2019р., копією акту виконаних робіт від 06.06.2019р. №2 на суму 3 000,00 грн., копією платіжного доручення від 14.08.2019р. №43 на суму 3 000,00 грн.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 921,00 грн. судового збору та 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 129-130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: фізичної особи-підприємця Чаленко Володимира Анатолійовича, АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: фізичної особи-підприємця Горич Алли Василівни, АДРЕСА_3 (фактична адреса: АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_2 , номер рахунку в банку невідомий

4 125,00 грн. заборгованості, 176,15 грн. інфляційних втрат, 71,20 грн. 3% річних та 1 921,00 грн. судового збору та 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 26.09.2019р.

Суддя Г.М. Скиба