УХВАЛА

30 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/564/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Мамалуй О.О., Погребняк В.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги SITATE LIMITED (Сітате Лімітед)

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І., Іоннікової І.А.

від 23.07.2019

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмежено відповідальністю "Птахофабрика Київська"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) 10.09.2019 звернулось до Верховного Суду, через Північний апеляційний господарський суд, з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 у справі № 911/564/18.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.09.2019 визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Погребняк В.Я., Студенець В.І.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2019, у зв?язку з відпусткою судді Студенця В.І., визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Мамалуй О.О., Погребняк В.Я.

До Верховного Суду надійшли заперечення Національного банку України проти відкриття касаційного провадження у справі № 911/564/18 за касаційною скаргою SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019, які обґрунтовані зловживанням заявника процесуальними правами та застосування до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 19 210,00 грн.

Дослідивши матеріали касаційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) на рішення Господарського суду Київської області від 21.11.2018 у справі № 911/564/18.

Правовою підставою визначено пункт 3 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) зверталось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 21.11.2018 у справі № 911/564/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі № 911/564/18 SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 21.11.2018.

Правовою підставою зазначено пункт 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначена ухвала була предметом касаційного перегляду за касаційною скаргою SITATE LIMITED (Сітате Лімітед). Ухвалою Верховного Суду від 15.07.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі № 911/564/18, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Незважаючи на викладене, SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) повторно звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 21.11.2018 у справі № 911/564/18, за якою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 у відкритті апеляційного провадження було відмовлено на підставі пункту 3 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 у справі № 911/564/18 мотивована порушенням судом апеляційної інстанції статті 8, 9, 55, 129 Конституції України, статтей 4, 7, 11, 170 Господарського процесуального кодексу України щодо забезпечення його права на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 125 Конституції України Верховний Суд є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 у справі № 911/564/18 постановлена з дотриманням положень пункту 3 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).

Не можна розглядати перегляд, як замасковану апеляцію. Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Використання касаційним судом оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо, виходячи з високого статусу Верховного Суду, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, оскільки у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень і застосування Судом таких повноважень не може вважатися обмеженням доступу особи до процесу правосуддя.

Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 у справі № 911/564/18, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Щодо заявленого Національним банком України клопотання, в якому позивач просить визнати подання касаційної скарги SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) зловживанням процесуальними правами та застосувати до скаржника захід процесуального примусу у вигляді штрафу, то суд наразі не вбачає підстав для його задоволення.

За приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 цієї статті Кодексу наведено перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню господарського судочинства, проте не встановлює виключного переліку дій, які можуть розцінюватися судом як зловживання правом.

Розглянувши наведені доводи Національного банку України, враховуючи конкретні обставини у цій справі, зокрема, подання SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду, яка може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до пункту 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України), суд наразі не вбачає підстав для визнання дій SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) зловживанням процесуальними правами та застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Керуючись статтями 234, 235, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою SITATE LIMITED (Сітате Лімітед) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 у справі № 911/564/18.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Мамалуй

В. Погребняк