УХВАЛА

м. Київ

26.09.2019Справа № 921/462/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши

заяву Приватного підприємства "Компанія "Надежда"

про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/462/18

за позовом Фізичної особи-підприємця Солонецького Ігоря Володимировича

до 1) Приватного підприємства "Компанія "Надежда"

2) Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Тернопільська дистанція електропостачання" регіональної філії "Львівська залізниця"

про визнання договору укладеним

за участі представників:

від позивача: Солонецький І. В., Повстюк О. А., адвокат,

від відповідача-1: не з`явився,

від відповідача-2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Солонецький Ігор Володимирович звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газові автомобільні заправки" та Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Тернопільська дистанція електропостачання" регіональної філії "Львівська залізниця" про визнання укладеним договору про спільне використання технологічних електричних мереж від 14.03.2018 № 312.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 12.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/462/18. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.01.2019.

Надалі, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.02.2019 матеріали справи № 921/462/18 вирішено направити за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2019 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.02.2019 залишено без змін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2019 матеріали справи № 921/462/18 передані на розгляд судді Поляковій К.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 справу прийнято до провадження, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.08.2019 у справі № 921/462/18 у задоволенні позову відмовлено.

04.09.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від Приватного підприємства "Компанія "Надежда" (відповідач-1) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою суду від 04.09.2019 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 12.09.2019 року.

11.09.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшли заперечення на заяву, клопотання про відкладення судового засідання та проведення його в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12.09.2019 повідомлено учасників справи про відкладення судового засідання на 26.09.2019.

16.09.2019 та 17.09.2019 від позивача через відділ діловодства та документообігу суду надійшли заперечення на заяву та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відповідно.

У задоволення клопотання позивача від 17.09.2019 ухвалою суду від 23.09.2019 проведення судового засідання 26.09.2019 ухвалено здійснювати в режимі відеоконференції.

25.09.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від відповідача-1 надійшла відповідь на заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Під час судового засідання 26.09.2019 позивач та його представник просили у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Представник відповідача-1 до судового засідання не з`явився, проте у клопотанні від 11.09.2019 просив розгляд заяви здійснювати без його участі.

Відповідач-2 про призначене судове засідання повідомлений належним чином, проте уповноваженого представника не направив.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У положеннях Господарського процесуального кодексу України закріплено вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 124 ГПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви, так і відзиву, оскільки з огляду на положення частин 5-7 статті 129 ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ПП «Компанія «Надежда» попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат не подавало ні в статусі третьої особи, ні після залучення до участі у справі як співвідповідача. Водночас, такий розрахунок ПП «Компанія «Надежда» надано лише після винесення рішення у справі при подачі заяви про ухвалення додаткового рішення про судові витрати.

Відповідно до частини 2 статті 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України, та крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення по справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/2821/18, від 12.09.2019 у справі № 910/9784/18.

Судом також враховані заперечення позивача щодо задоволення поданої відповідачем заяви, в якій позивач зауважує на несвоєчасності її подання та неспівмірності розміру заявлених до розподілу витрат, з огляду на відмову судом у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за територіальною підсудністю, підписання відзиву та заяв по справі директором відповідача, а не адвокатом, та визначення в договорі на правничу допомогу розміру гонорару адвоката обсягом виконаної роботи згідно додатків та актів виконаних робіт, а не у фіксованому розмірі або погодинній оплаті.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас, у самому тексті договору відсутні умови щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару, а лише вказано, що гонорар визначається обсягом виконаної роботи та погоджується сторонами окремо в додатках та актах виконаних робіт (наданих послуг). У такому випадку, беручи до уваги відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат відповідача-1, відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись суду щодо домовленості між адвокатом та його клієнтом про розмір та/або порядок обчислення адвокатського гонорару.

З урахуванням наведеного, а також положень статті 13 ГПК України, за змістом якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ПП «Компанія «Надежда» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 129, 240, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства "Компанія "Надежда" про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/462/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено: 01.10.2019.

Суддя К.В. Полякова