УХВАЛА

про задоволення скарги

23.09.2019Справа № 910/16830/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши

скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка

на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. у ВП № 53554642

про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії

у справі за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі:

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

2) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Київського національного університету імені Тараса Шевченка

про стягнення 436 699,94 грн.

за участю представників сторін:

від скаржника - Кузіна Л.В.;

від прокуратури - не з`явився;

від стягувача-1 (позивача-1) - не з`явився;

від стягувача-2 (позивача-2) - не з`явився;

державний виконавець - Рибчинський О.В.;

ВСТАНОВИВ:

Київський національний університет імені Тараса Шевченка (далі - Університет, скаржник, боржник) звернувся зі скаргою до Господарського суду міста Києва на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Шевченківський РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві) Рибчинського О.В. у ВП № 53554642 про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов`язання повернути кошти, отримані від продажу іноземної валюти, шляхом зарахування їх на рахунок Університету.

У скарзі боржник зазначив, що при виконанні постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 р. у даній справі, якою з Київського національного університету імені Тараса Шевченка було стягнуто, зокрема, судовий збір в сумі 8734,00 грн., сплачений при звернені до суду з позовною заявою, на користь Державної судової адміністрації України, державним виконавцем протиправно зобов`язано АТ "Ощадбанк" в особі ГУ по місту Києву та Київській області продати іноземну валюту у сумі 328,71 євро, яка знаходилась на рахунку Університету, та отримати від продажу іноземної валюти національну валюту - гривню, яку перераховано на депозитний рахунок Державної виконавчої служби, оскільки така виконавча дія була вчинена під час дії відстрочки судового рішення, а виконання постанови Київського апеляційного господарського суду щодо стягнення з Київського національного університету імені Тараса Шевченка судового збору мало здійснюватись відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011р. № 845, шляхом безспірного списання коштів з рахунків заявника, які розміщені в органах Держказначейства України.

У скарзі заявник просить:

- визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. про зобов`язання АТ «Ощадбанк» продати іноземну валюту в сумі 328,71 Евро, яка знаходилась на рахунку Університету, та отримані від продажу іноземної валюти гривні перерахувати на депозитний рахунок відділу ДВС неправомірними;

- зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. повернути кошти, отримані від продажу іноземної валюти в сумі 328,71 Евро, шляхом їх зарахування на рахунок Університету.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 р. вказану скаргу прийнято до розгляду, сторонам надана можливість реалізувати свої права та обов`язки.

У судовому засіданні представник Університету свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники прокуратури та стягувача-1 у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник стягувача-2 у минулому судовому засіданні проти скарги заперечив, вважав дії державного виконавця правомірними.

Державний виконавець усно пояснив суду, що він діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження», просив відмовити у задоволенні скарги.

Суд, розглянувши скаргу на дії державного виконавця, заслухавши думку учасників справи та дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 року у даній справі позовні вимоги заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з Київського національного університету імені Тараса Шевченка заборгованості в сумі 436 699,94 грн. задоволено повністю. Цим же рішенням з Київського національного університету імені Тараса Шевченка стягнуто в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 8734,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.16р. вказане рішення суду змінено частково, конкретизовано боржника - Київський національний університет імені Тараса Шевченка в особі Науково-дослідного інституту "Кримська астрофізична обсерваторія". Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.16. постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.16. у справі № 910/16830/15 залишено без змін.

09.11.16 р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.10.16 у справі № 910/16830/15 Господарським судом міста Києва були видані відповідні накази, які стягувач пред`явив на примусове виконання до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Так, із матеріалів виконавчого провадження ВП № 53554642 про стягнення судового збору в сумі 8734,00 грн. вбачається, що вказане виконавче провадження було відкрите 13.03.2017 р.

22.03.2017 р. ухвалою Верховного Суду України про відкриття провадження у даній справі за заявою боржника про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 13.12.16р. виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.10.16р. було зупинене до ухвалення судового рішення Верховним Судом. Відповідна постанова державним виконавцем винесена 03.04.2017р.

Постановою Верховного Суду від 01.03.18р. у задоволенні заяви Київського національного університету імені Тараса Шевченка про перегляд Верховним Судом постанови Вищого господарського суду України від 13.12.16р. у справі № 910/16830/15 було відмовлено та поновлено виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.10.16р., про що державний виконавець виніс постанову від 21.03.2018 р.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку з несплатою боржником суми судового збору постановою державного виконавця від 01.11.2018 р. у ВП № 53554642 був накладений арешт на грошові кошти Київського національного університету імені Тараса Шевченка, розміщені на банківських рахунках.

Платіжною вимогою № дв/29 від 04.06.2019 року старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинським О.В. зобов`язав АТ «Ощадбанк» в особі Головного управління по м. Києву та Київської області продати іноземну валюту в сумі 328,71 Евро, яка знаходиться на рахунку Університету, а отримані від продажу іноземної валюти гривні перерахувати на депозитний рахунок відділу ДВС.

Зазначені кошти були списані з боржника згідно з розпорядженням державного виконавця № 53554642 від 24.06.2019р. платіжними дорученнями №№ 9586, 9587, 9588 від 01.07.2018р.

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. від 02.08.2019 р. виконавче провадження ВП № 53554642 було закрите у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

У той же час, судом встановлено, що 10.05.2018 року ухвалою Господарського суду міста Києва в справі № 910/16830/15 виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 року в цій справі було відстрочено терміном на один рік з дня винесення ухвали, тобто - до 11.05.2019 р.

У матеріалах справи міститься заява Київського національного університету імені Тараса Шевченка (боржника) від 30.05.2018р. про зупинення виконавчого провадження, яка була отримана Шевченківським РВ ДВС 30.05.2018р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції органу ДВС.

Також на підставі ухвали суду про відстрочення виконання рішення боржник повторно звертався з аналогічною заявою до державного виконавця 21.12.2018 р., яку орган ДВС отримав того ж дня (згідно зі штампом вхідної кореспонденції).

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом (п. 7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»)

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" та за змістом ст. 34 вказаного Закону у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення строку дії такого відстрочення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладений обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які визначені виконавчим документом і цим Законом.

Проте, як встановлено судом, державний виконавець виконавче провадження не зупинив, а 01.11.2018 р. - під час дії відстрочення виконання рішення - наклав арешт на грошові кошти Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

За таких обставин та з урахуванням наведених норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що державний виконавець всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження" вчиняв дії з арешту коштів боржника під час дії відстрочення виконання судового рішення, що потягло неправомірне списання 328,71 Евро з рахунків Університету та є порушенням порядку виконання рішення суду.

На підставі викладеного суд вважає, що вимога скаржника про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо зобов`язання АТ «Ощадбанк» продати іноземну валюту в сумі 328,71 Евро, яка знаходилась на рахунку Київського національного університету імені Тараса Шевченка, та перерахувати отримані від продажу іноземної валюти гривні на депозитний рахунок відділу ДВС, підлягає задоволенню.

Щодо іншої підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними, а саме - тверджень скаржника про те, що Університет є державною установою, а тому виконання судового рішення мало відбуватись шляхом безспірного списання коштів з рахунків заявника, які розміщені в органах Держказначейства України відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011р. № 845, то в цій частині суд не погоджується з такими доводами, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до вимог статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Порядок стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (в редакції станом на 15.01.2018 (далі - Порядок).

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах казначейства.

Згідно з п. 47 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України розпорядником бюджетних коштів є бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету.

Бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження (п. 6 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 47 Бюджетного кодексу України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, пунктом 3 статті 10 Бюджетного кодексу України передбачено, що на основі відомчої класифікації видатків та кредитування бюджету Казначейство України складає та веде єдиний реєстр розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Отже, у розумінні вказаного Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, а також Бюджетного кодексу України боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Скаржник надав суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де зазначено, що Київський національний університет імені Тараса Шевченка Національний банк України за своєю організаційно-правовою формою є державною організацією.

Проте, вказаний витяг не свідчить про те, що боржник є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів, у якого рахунки відкриті в органах казначейства. А належних доказів своїм доводам скаржник не надав.

Разом з тим, суд враховує, що боржник погодився з тим, що виконання судового наказу у даній справі має здійснюватись органами державної виконавчої служби (з березня 2017 року), постанова про відкриття виконавчого провадження ним не оскаржувалась, боржник лише просив зупинити або відкласти виконавчі дії, що вчинялись державним виконавцем у ході ВП № 53554642.

Таким чином, скаржник не довів суду того, що примусове виконання судового рішення у даній справі має здійснюватись органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Розглядаючи другу вимогу боржника в частині зобов`язання державного виконавця повернути кошти, отримані від продажу іноземної валюти в сумі 328,71 Евро, шляхом їх зарахування на рахунок Університету, суд приймає до уваги те, що така вимога є похідною від вимоги про визнання дій державного виконавця неправомірними, яка була задоволена судом та має своїм наслідком повернення коштів.

За таких обставин суд зобов`язує державного виконавця вчинити дії з повернення коштів, отриманих від продажу іноземної валюти в сумі 328,71 Евро, та зарахування їх на рахунок Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 339, 342 ГПК України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського О.В. у ВП № 53554642 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича про зобов`язання АТ «Ощадбанк» продати іноземну валюту в сумі 328,71 Евро, яка знаходилась на рахунку Київського національного університету імені Тараса Шевченка, та перерахувати отримані від продажу іноземної валюти гривні на депозитний рахунок відділу ДВС.

Зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича вчинити дії з повернення коштів, отриманих від продажу іноземної валюти в сумі 328,71 Евро, та зарахування їх на рахунок Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошені у судовому засіданні 23 вересня 2019 року.

Повний текст ухвали складений 30 вересня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст. ст. 256-259 ГПК України.

Суддя Головіна К.І.