ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1094/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А.,

при секретарі судового засідання: Бендерук Є.О.,

за участю представників:

від Одеської міської ради - Бондаренко І.О.,

від Юридичного департаменту Одеської міської ради - участі не брали,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" - Поліщук А.В.,

від Дочірнього підприємства "Компроміс" - участі не брали,

від ОСОБА_1 - участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" та заяву Дочірнього підприємства "Компроміс" б/н від 28.05.2019 (вх.№2152/19 від 04.06.2019) про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 про забезпечення позову, прийняту суддею Малярчук І.А., м. Одеса, повний текст складено 18.01.2019,

у справі №916/1094/16

за позовом: Одеської міської ради

до відповідачів:

-Юридичного департаменту Одеської міської ради;

-Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі";

-Дочірнього підприємства "Компроміс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про право власності, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 р. Одеська міська рада звернулася з позовом до Одеського міського управління юстиції, Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі", Дочірнього підприємства "Компроміс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , в якому в редакції заяви б/н від 17.01.2019 (вх.№2-226/19 від 17.01.2019) просила визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно №43147687 від 02.09.2015, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна - вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3236,05 кв.м; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно №43163736 від 02.09.2015, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна - вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2739,5 кв.м; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 18.03.2016 між Дочірнім підприємством "Компроміс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Басарі", серія та номер: 115; скасувати запис про право власності, внесений на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 18.03.2016 року між Дочірнім підприємством "Компроміс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Басарі", серія та номер: 115; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Басарі" та Дочірнє підприємство "Компроміс" повернути територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 , разом із розташованим на ній об`єктом самочинного будівництва, а саме: приміщенням 101 загальною площею 3236,05 кв.м та приміщенням 201 загальною площею 2739,5 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням права комунальної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку зі здійсненням Товариством з обмеженою відповідальністю "Басарі" самочинного будівництва за вищевказаною адресою приміщень №101 загальною площею 3236,05 кв.м та №201 загальною площею 2739,5 кв.м. і, як наслідок, самовільним зайняттям зазначеної земельної ділянки, а також незаконністю укладення відповідачами правочинів щодо даного об`єкта самочинного будівництва та протиправністю оформлення права власності на нього.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 27.04.2016 порушено провадження у справі №916/1094/16 та в подальшому у судовому засіданні у даній справі, яке відбулося 09.01.2019, шляхом постановлення протокольної ухвали замінено первісного відповідача -- Одеське міське управління юстиції на належного відповідача - Юридичний департамент Одеської міської ради.

17.01.2019 до місцевого господарського суду від Одеської міської ради надійшла заява б/н та б/д про забезпечення позову у справі №916/1094/16 (вх.№2-227/19 від 17.01.2019), в якій остання просила заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Басарі", Дочірньому підприємству "Компроміс" та будь-яким іншим особам користування вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3236,05 кв.м, а також заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Басарі", Дочірньому підприємству "Компроміс" та будь-яким іншим особам користування вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м.

В обґрунтування даної заяви позивач посилався на те, що користування не введеними в експлуатацію спірними об`єктами нерухомого майна, а саме: приміщеннями № 101 загальною площею 3236,05 кв.м та №201 загальною площею 2739,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , за умови відсутності належних доказів дотримання забудовником під час спорудження вказаних об`єктів будівельних норм, стандартів, правил і технологій будівництва, становить небезпеку як для людей, так і для навколишнього середовища.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 (суддя Малярчук І.А.) задоволено заяву Одеської міської ради вх.№2-227/19 від 17.01.2019 про забезпечення позову; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Басарі", Дочірньому підприємству "Компроміс" та будь-яким іншим особам користування вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Басарі", Дочірньому підприємству "Компроміс" та будь-яким іншим особам користування вбудованими приміщеннями громадського призначення для торгівлі, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, наявності позовної вимоги про повернення територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради самовільно зайнятої земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, разом із розташованим на ній об`єктом самочинного будівництва, а саме: приміщеннями № 101 загальною площею 3236,05 кв.м та №201 загальною площею 2739,5 кв.м, імовірного існування загрози життю та здоров`ю людей під час експлуатації спірного нерухомого майна у зв`язку із відсутністю доказів проведення його будівництва з дотриманням будівельних норм та правил і виникненням у 2012 році аварійної ситуації в процесі будівництва, зокрема, обвалу ґрунтів котловану паркінгу, а також розміщення на даний час у цих приміщеннях об`єктів соціальної інфраструктури, невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Басарі" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 скасувати.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на недоведеності позивачем наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Басарі", Дочірньому підприємству "Компроміс" та будь-яким іншим особам користуватися приміщеннями №101 загальною площею 3236,05 кв.м та №201 загальною площею 2739,5 кв.м, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, а також на неспівмірності вказаних заходів із заявленими позовними вимогами. Крім того, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції під час розгляду заяви позивача про забезпечення позову допустив порушення норм процесуального права, оскільки не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення, порушивши цим баланс інтересів сторін.

04.06.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Дочірнього підприємства "Компроміс" б/н від 28.05.2019 (вх.№2152/19 від 04.06.2019) про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16, в якій заявник просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 скасувати

Дана заява про приєднання до апеляційної скарги обґрунтована наявністю у Дочірнього підприємства "Компроміс" сумнівів у неупередженості та об`єктивності суду першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Таран С.В., судді: Будішевська Л.О., Мишкіна М.А. від 01.02.2019 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 18.02.2019 розгляд справи призначено на 04.03.2019 о 10:00.

26.02.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Одеської міської ради надійшла заява про відвід складу колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду б/н та б/д (вх.№461/19/Д1 від 26.02.2019) від розгляду справи №916/1094/16.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 визнано необґрунтованими доводи, викладені Одеською міською радою у заяві про відвід складу колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду б/н та б/д (вх.№461/19/Д1 від 26.02.2019); зупинено апеляційне провадження у справі №916/1094/16 до вирішення питання про відвід колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Таран С.В., суддів Будішевської Л.О., Мишкіної М.А.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 для розгляду заявленого відводу колегії суддів у справі №916/1094/16 визначено суддю Принцевську Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2019 у задоволенні заяви Одеської міської ради про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А. у справі №916/1094/16 відмовлено.

28.02.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Одеської міської ради надійшла касаційна скарга на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 у справі №916/1094/16.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №916/1094/16 та зупинено провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 до повернення матеріалів апеляційного оскарження з суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської міської ради на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 у справі №916/1094/16, а ухвалою Верховного Суду від 04.04.2019 - відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2019 у справі №916/1094/16.

18.04.2019 матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 та призначено розгляд даної справи на 15.05.2019 о 10:30.

Між тим 13.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Одеської міської ради надійшла касаційна скарга на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2019 у справі №916/1094/16.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 до повернення матеріалів апеляційного оскарження ухвали з суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 05.08.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської міської ради на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2019 у справі №916/1094/16.

16.09.2019 матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 та призначено розгляд даної справи на 02.10.2019 о 10:00.

У судовому засіданні 02.10.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" апеляційну скаргу підтримав, представник Одеської міської ради висловив заперечення проти її задоволення, представники Юридичного департаменту Одеської міської ради, Дочірнього підприємства "Компроміс" та ОСОБА_1 участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.ІІ а.с.192, 203, 204).

Одеська міська рада, Юридичний департамент Одеської міської ради та ОСОБА_1 своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" та Одеської міської ради, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно №43147687 від 02.09.2015, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна - вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 101, загальною площею 3236,05 кв.м; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно №43163736 від 02.09.2015, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на об`єкт нерухомого майна - вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 201, загальною площею 2739,5 кв.м; визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 18.03.2016 між Дочірнім підприємством "Компроміс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Басарі", серія та номер: 115; скасування запису про право власності, внесеного на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 18.03.2016 року між Дочірнім підприємством "Компроміс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Басарі", серія та номер: 115; зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" та Дочірнього підприємства "Компроміс" повернути територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1, разом із розташованим на ній об`єктом самочинного будівництва, а саме: приміщенням 101 загальною площею 3236,05 кв.м і приміщенням 201 загальною площею 2739,5 кв.м.

Отже, предметом спору у даній справі у редакції заяви б/н від 17.01.2019 (вх.№2-226/19 від 17.01.2019) є вимоги немайнового характеру (про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності, визнання недійсним договору, скасування запису про право власності та зобов`язання повернути земельну ділянку), при цьому, обґрунтовуючи наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, Одеська міська рада фактично зазначає про те, що заборона відповідачам та будь-яким іншим особам користуватися приміщенням 101 загальною площею 3236,05 кв.м і приміщенням 201 загальною площею 2739,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, спрямована на забезпечення всіх заявлених позовних вимог, незалежно від їх характеру.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункти 1,3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі № 910/773/19.

Колегія суддів вбачає, що на підтвердження своїх доводів про необхідність забезпечення позову Одеською міською радою до відповідної заяви додано: адресовані Публічному акціонерному товариству "Одесаобленерго" листи Виконавчого комітету Одеської міської ради №02.2-16вих/74 від 12.02.2016 та №02.2-16вих/718 від 05.10.2016 щодо безпідставності підключення спірних об`єктів нерухомого майна до системи електропостачання та необхідності проведення відповідної перевірки; відповідь Публічного акціонерного товариства "Одесаобленерго" №101/28/03-6529 від 25.11.2016 про відсутність у останнього договірних відносин з суб`єктами господарювання стосовно постачання електричної енергії на об`єкт - підземний паркінг за адресою: АДРЕСА_1; лист Виконавчого комітету Одеської міської ради №02.2-16вих/718 від 05.10.2016 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" про безпідставність підключення спірних приміщень до системи водопроводу та каналізації і необхідність проведення відповідної перевірки; звернення Виконавчого комітету Одеської міської ради №02.2-16вих/74 від 12.02.2016 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області з проханням вжити заходи реагування шляхом проведення перевірки спірних об`єктів нерухомого майна; роздруківку розміщеної в мережі "Інтернет" статті про обвал ґрунтів котловану паркінгу за адресою: АДРЕСА_1, у березні місяці 2012 року; складений співробітниками Приморської районної адміністрації Одеської міської ради акт б/н від 11.01.2019 про функціонування за адресою: АДРЕСА_1 торгівельного центру, матеріали фотофіксації останнього, роздруківки з Інтернет-сайтів окремих магазинів, які розташовані у вказаному торгівельному центрі, та фіскальні чеки з них; лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №01-8/16вх від 14.01.2019 про те, що у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня інформація щодо одержання у період 2015-2019 років права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, розташованих за вищезазначеною адресою, а також інформація щодо одержання у період 2015-2019 років права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, замовниками яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "Басарі", Дочірнє підприємство "Компроміс" або ОСОБА_1 ; постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2016 у справі №815/2965/14, якою скасовано реєстрацію декларації №ОД63 від 28.02.2014 про готовність об`єкта до експлуатації "Комплексна реконструкція АДРЕСА_1 (перший пусковий комплекс), будівництво підземного паркінгу у південному крилі АДРЕСА_1 у м. Одеса".

Дослідивши зміст усієї сукупності вищезазначених доказів Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Листи Виконавчого комітету Одеської міської ради №02.2-16вих/74 від 12.02.2016 та №02.2-16вих/718 від 05.10.2016 до Публічного акціонерного товариства "Одесаобленерго" щодо безпідставності підключення спірних об`єктів нерухомого майна до системи електропостачання та необхідності проведення відповідної перевірки, відповідь останнього №101/28/03-6529 від 25.11.2016 про відсутність у Публічного акціонерного товариства "Одесаобленерго" договірних відносин з суб`єктами господарювання стосовно постачання електричної енергії на об`єкт - підземний паркінг за адресою: АДРЕСА_1, а також лист Виконавчого комітету Одеської міської ради №02.2-16вих/718 від 05.10.2016 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" про безпідставність підключення спірних приміщень до системи водопроводу та каналізації і необхідність проведення відповідної перевірки можуть підтверджувати лише факт споживання або неспоживання відповідачами відповідних комунальних послуг, який з урахуванням предмету даного позову, що не стосується правомірності використання Товариством з обмеженою відповідальністю "Басарі" та Дочірнім підприємством "Компроміс" електроенергії і системи водопостачання, не має вирішального значення для вирішення питання про забезпечення позову.

Крім того, саме по собі звернення Виконавчого комітету Одеської міської ради №02.2-16вих/74 від 12.02.2016 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області з проханням вжити заходи реагування шляхом проведення перевірки спірних об`єктів нерухомого майна, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи відповіді останнього про те, що користування об`єктами нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , 1-А є небезпечним, не може вважатися належним та достатнім доказом для забезпечення позову.

При цьому колегія суддів зауважує, що господарський суд позбавлений можливості виходити за межі наданих йому законом повноважень, а тому не може брати на себе обов`язки суб`єктів, до виключної компетенції яких належить здійснення контролю і нагляду за безпекою експлуатації об`єктів нерухомого майна, та, як наслідок, самостійно, тобто за відсутності жодних доказів, встановлювати відповідні обставини при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

В силу приписів частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, подана позивачем роздруківка розміщеної в мережі "Інтернет" статті про обвал ґрунтів котловану паркінгу за адресою: АДРЕСА_1, у березні місяці 2012 року не може замінити собою документ спеціально уповноваженого органу про недотримання забудовником під час спорудження приміщень №101 загальною площею 3236,05 кв.м і №201 загальною площею 2739,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, будівельних норм, стандартів, правил і технологій будівництва, а також про небезпеку експлуатації зазначених приміщень для людей і навколишнього середовища.

Складений співробітниками Приморської районної адміністрації Одеської міської ради акт б/н від 11.01.2019 про функціонування за адресою: АДРЕСА_1 торгівельного центру, матеріали фотофіксації останнього, роздруківки з Інтернет-сайтів окремих магазинів, які розташовані у вказаному торгівельному центрі, та фіскальні чеки з них підтверджують лише факт експлуатації спірних приміщень для здійснення господарської діяльності різними суб`єктами підприємництва та жодним чином не свідчать про наявність підстав для вжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову.

Лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №01-8/16вх від 14.01.2019 про те, що у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня інформація щодо одержання у період 2015-2019 років права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, розташованих за вищезазначеною адресою, а також інформація щодо одержання у період 2015-2019 років права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, замовниками яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "Басарі", Дочірнє підприємство "Компроміс" або ОСОБА_1 , та постанова Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2016 у справі №815/2965/14, якою скасовано реєстрацію декларації №ОД63 від 28.02.2014 про готовність об`єкта до експлуатації "Комплексна реконструкція АДРЕСА_1 (перший пусковий комплекс), будівництво підземного паркінгу у південному крилі АДРЕСА_1 у м. Одеса" стосуються обґрунтування Одеською міською радою факту належності спірних приміщень до самочинного будівництва, тобто суті позовних вимог.

При цьому колегією суддів враховується, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі №914/120/19.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що у матеріалах справи відсутні та позивачем до суду першої інстанції не подано жодного належного у розумінні статті 77 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав у зв`язку з тим, що позивач не зможе захистити їх в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, або на підтвердження того, що земельна ділянка, стосовно якої заявлено вимогу про повернення, може погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а експлуатація розташованого на ній майна несе загрозу людям і навколишньому середовищу, відтак всі доводи заяви Одеської міської ради про забезпечення позову б/н та б/д (вх.№2-227/19 від 17.01.2019), а також висновок місцевого господарського суду щодо існування реальної загрози утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову ґрунтуються виключно на нічим не підтверджених припущеннях.

Аналогічний висновок стосовно того, що самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову викладено в постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №902/483/18 та від 12.06.2019 у справі №909/19/19.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду ще раз підкреслює, що невідповідність приміщень №101 загальною площею 3236,05 кв.м і №201 загальною площею 2739,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , 1-А , нормам протипожежної безпеки, державним будівельним нормам тощо не може бути предметом дослідження при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову у справі про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності, визнання недійсним договору, скасування запису про право власності та зобов`язання повернути земельну ділянку. Вирішення зазначених питань належить до компетенції органів протипожежної безпеки, державного архітектурно-будівельного контролю та інших контролюючих органів, які в межах своєї компетенції зобов`язані здійснювати перевірки та вживати відповідні заходи, в той час як суд не може перебирати на себе повноваження зазначених органів.

Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26.09.2019 у справі №521/10766/18.

Колегія суддів зазначає, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та будь-яким іншим особам користуватися приміщенням 101 загальною площею 3236,05 кв.м і приміщенням 201 загальною площею 2739,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, не співмірні з позовними вимогами у даній справі, оскільки у разі задоволення позову сам по собі факт користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Басарі", Дочірнім підприємством "Компроміс" та будь-якими третіми особами вказаними приміщеннями жодним чином не утруднить та не унеможливить ефективний захист порушених прав позивача або виконання відповідного рішення суду, при цьому суд апеляційної інстанції враховує, що застосування таких заходів призведе до зупинення господарської діяльності не лише Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" та Дочірнього підприємства "Компроміс", а й низки інших суб`єктів підприємництва, які у цих приміщеннях розташовані.

Водночас, оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову стосовно не лише відповідачів, а й будь-яких інших осіб, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для застосування заходів забезпечення позову стосовно невиключного переліку осіб.

Колегія суддів наголошує на тому, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову повинна бути зрозумілою, тобто такою, резолютивна частина якого не припускає кілька варіантів тлумачення, оскільки, окрім законності та обґрунтованості, рішення повинно відповідати також іншим вимогам, до яких належать вичерпність (повнота), визначеність, точність, зрозумілість. Рішення повинно бути зрозумілим не лише для суду, який його ухвалив, а й для усіх інших осіб.

Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 25.03.2019 у справі №1810з-18.

Стосовно доводів апелянта про те, що суд першої інстанції під час розгляду заяви позивача про забезпечення позову допустив порушення норм процесуального права, оскільки не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення, порушивши цим баланс інтересів сторін, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, вказана норма загальним чином визначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Водночас за умовами частин першої, четвертої статті 141 Господарського процесуального кодексу України, яка має назву "Зустрічне забезпечення", тобто носить спеціальний характер щодо порядку вирішення питання про зустрічне забезпечення, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Системний аналіз зазначених приписів процесуального закону свідчить про те, що вирішення питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення саме за ініціативою суду є виключно правом суду, і лише подача відповідного клопотання зацікавленим учасником справи створює вже обов`язок суду вирішити дане питання. За відсутності відповідного клопотання про вжиття судом заходів щодо зустрічного забезпечення суд першої інстанції, з огляду на викладені норми, міг і не розглядати питання вжиття зустрічних заходів забезпечення позову.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 31.07.2019 у справі №904/4900/18.

За таких обставин, беручи до уваги те, що вирішення питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення за ініціативою суду є правом останнього, а також те, що відповідне клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення жодним із відповідачів не заявлялось, колегія суддів дійшла висновку про те, що порушень місцевим господарським судом норм процесуального права в даному випадку не вбачається.

Доводи Дочірнього підприємства "Компроміс" щодо наявності у останнього сумнівів у неупередженості та об`єктивності суду першої інстанції, викладені у заяві про приєднання до апеляційної скарги, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки у разі виникнення у учасників справи сумнів у неупередженості або об`єктивності суду процесуальний закон передбачає спеціальний інститут процесуального права - інститут відводу, а відтак вказані обставини підлягають встановленню місцевим господарським судом в межах розгляду заяви про відвід.

Враховуючи викладене, оцінивши доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, імовірність істотного ускладнення або неможливості ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду, та виконання в подальшому рішення суду у разі невжиття таких заходів, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у справі №916/1094/16 шляхом заборони відповідачам та будь-яким іншим особам користуватися приміщенням 101 загальною площею 3236,05 кв.м і приміщенням 201 загальною площею 2739,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, ухвала Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 про забезпечення позову у справі №916/1094/16 є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 136, 137, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" з заявою Дочірнього підприємства "Компроміс" б/н від 28.05.2019 (вх.№2152/19 від 04.06.2019) про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Басарі" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2019 у справі №916/1094/16 про забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви Одеської міської ради про забезпечення позову б/н та б/д (вх.№2-227/19 від 17.01.2019) відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови буде складено протягом 5 днів відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.10.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна