ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/890/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Будішевської Л.О., Діброви Г.І.

при секретарі судового засіданні Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача адвоката Овчиннікова Б.С. за свідоцтвом ДП №3962 від 8.11.2018 та довіреністю № 03/01 від 08.01.19;

від відповідача адвоката Рахнянської С.В. за свідоцтвом № 1436 від 28.02.2006, ордером ОД № 450476 від 26.09.2019 та довіреністю №359 від 19.02.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2019, проголошене суддею Малярчук І.А. у м. Одесі, повний текст якого складено 17.07.2019,

у справі № 916/890/19

за позовом Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат

до скаржника

про стягнення 770346,20грн. штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019р. Приватне акціонерне товариство Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПрАТ ЦГЗК) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства (далі - АТ)Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення з останнього 770346,2грн. штрафу. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 15.02.2018 № 10548/ЦТЛ-2018/279-70-04 про надання послуг в частині здійснення своєчасного перевезення вантажу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 позов задоволено повністю з посиланням на його обґрунтованість та стягнуто з відповідача на користь позивача 770 346,2грн. штрафу та 11555,19грн.судового збору.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне встановлення обставин справи.

Зокрема, на думку скаржника місцевий господарський суд не правомірно не застосував ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, на які відповідач посилався в своєму клопотанні про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 385173,10грн.

Крім того, скаржник вважає, що місцевий господарський суд не врахував той факт, що позивачем не надано доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх обов`язків перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажів відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.22019р. у даній справі без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено ухвалою від 19.08.2019.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2018 між ПАТ Українська залізниця (перевізник) та ПрАТ ЦГЗК (замовник) укладено договір про надання послуг №10548/ЦТЛБ-2018 (№279-70-04), відповідно до умов якого його предметом є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою. Сторони погодили, що перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого Постановою КМУ від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 №ЮЗО/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно (п.п.1.1, 1.2 договору).

У жовтні - листопаді 2018 року залізницею здійснено перевезення вантажу, відправленого ПрАТ ЦГЗК до станцій Чорноморськ, Ізмаїл-експорт регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «УЗ» на адресу ТОВ ТІС та ДП Ізмаїльський МТП, що підтверджується залізничними накладними №№ 45089091, 45157831, 45158631, 45031283, 45061496, 45094646, 45094653, 45222544, 45266699, 45333622, 45333630, 47887799, 47887815, 47970926, 47970934.

Перевезення вантажу за вказаними накладними було здійснено із порушенням визначених строків доставки, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача штрафу за порушення строків доставки вантажу.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи, які є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 8 ст. 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086, передбачено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 Правил у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до пункту 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Згідно з пунктом 2.1 Правил обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Пунктом 2.4 Правил передбачено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно з пунктом 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Статтею 116 Статуту залізниць України передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 1) 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 2) 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 3) 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Тобто, встановлений статтею 116 Статуту залізниць України штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту залізниць України штрафу відсутні.

Згідно ст. 130 Статуту залізниць України належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що календарі штемпелі на залізничних накладних №№ 45089091, 45157831, 45158631, 45031283, 45061496, 45094646, 45094653, 45222544, 45266699, 45333622, 45333630, 47887799, 47887815, 47970926, 47970934 (графа 52) підтверджують той факт, що перевізником доставлено одержувачу вантаж з порушенням встановлених термінів доставки, визначених статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами, а відтак означене є підставою для нарахування відповідачу штрафу відповідно до пункту 116 Статуту за прострочення доставки вантажу. При цьому проведений позивачем розрахунок є арифметично вірним.

Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, що позовні вимоги про стягнення 770 346,2 грн. штрафу є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а вказана сума стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо наданої відповідачем заяви про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, перевіривши доводи, які містяться у цьому клопотанні, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу; обставини, на які посилався відповідач, як на підставу зменшення штрафу до 50 % від заявленої суми, не є винятковими та доведеними належними та допустимими доказами, отже місцевий господарський суд, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача.

При цьому колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про ненадання місцевим господарським судом належної оцінки ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, оскільки саме з належної оцінки зазначених норм судом і не було використано свого права на зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу.

Доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі про те, що під час прийняття оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не врахував, що позивачем не надано доказів понесення ним збитків внаслідок несвоєчасної доставки вантажів відповідачем, колегія суддів також відхиляє оскільки обов`язок доведення обставин, на які посилається сторона, відповідно до норм ГПК України покладається саме на неї, тобто відповідач мав довести відсутність збитків у позивача, оскільки завдання позивачу збитків та їх розмір не є предметом доказування у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 у справі №916/890/19 слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 у справі №916/890/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця без задоволення.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року о 10:00

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Діброва Г.І.