ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/885/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф.., дослідивши матеріали заяви Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (вх.№2-4396/19 від 12.09.2019р.) про відстрочення виконання рішення суду, подану по справі, - за позовом: Акціонерного товариства Одесагаз (65003, м. Одеса, вул. Одарія 1, ) до відповідача: Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церкова, 29, код ЄДРПОУ 5472258) про стягнення 13 162 214,47грн.,

Представники сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача(заявника) - Сурмакова О.А., довіреність № 20/16, дата видачі : 21.08.19;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.07.2019р. (суддя Погребна К.Ф.) позов АТ Одесагаз задоволено повністю, стягнуто з АТ Одеська ТЕЦ на користь АТ Одесагаз основний борг в сумі 11 116 245,93грн., пеню в сумі 1 610 449,97грн., 3 % річних в сумі 135 345,70грн., інфляційні витрати в розмірі 300 172,87грн. та судовий збір в сумі 197 433,32грн.

На виконання вищевідзначеного рішення 12.08.2019р. видано відповідний наказ.

12.09.2019р. до Господарського суду від Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ надійшла заява (вх.№2-4396/19) про відстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування якої зазначає, що сума до стягнення є досить великою, що унеможливлює негайне виконання даного рішення. Між тим, на несвоєчасне виконання договірних зобов`язань перед АТ Одесагаз стали наступні причини. Ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001р. порушено провадження у справі про банкрутство AT Одеська ТЕЦ. Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. у справі № 17- 2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, AT Одеська ТЕЦ визнано банкрутом та введено ліквідаційну процедуру строком дванадцять місяців. Справу про визнання AT Одеська ТЕЦ банкрутом було припинено з огляду на прийняття Закону України Про приватизацію державного та комунального майна №2269 від 18.01.2018р., а не з підстав відновлення його платоспроможності.

Так, заявник, тяжке матеріальне становище підтверджує балансом (звітом про фінансовий стан) станом на 30.06.2019р. та звітом про фінансові результати за перше півріччя 2019р. В підтвердження вищенаведеного також, відзначає, що станом на 31.07.2019р. відповідно до актів звіряння розрахунків, наявних у AT Одеська ТЕЦ: заборгованість перед AT НАК Нафтогаз України складає 866 140 828,89грн., заборгованість перед ДК Газ України НАК Нафтогаз України складає 174 294 473,08грн., заборгованість перед AT Укртрансгаз складає 42 305 262,36грн. Крім того, податковий борг, що було заявлено як кредиторські вимоги до АТ Одесагаз під час ліквідаційної процедури, так і залишився непогашеним.

Заявник, вказує, що єдиним споживачем теплової енергії, яку виробляє АТ Одесагаз, є КП Теплопостачання м. Одеси, дебіторська заборгованість КП Теплопостачання м. Одеси перед AT Одеська ТЕЦ станом на 30.06.2019р. складає 520 552 878,11 грн., та ДП «Енергоринок» , дебіторська заборгованість якого перед АТ «Одеська ТЕЦ» станом на30.06.2019р. складає 44 356 614,61грн.

Також, заявник стверджує, що погашення заборгованості можливе лише під час між опалювального сезону. А тому, відстрочення виконання рішення на один рік надасть можливість AT Одеська ТЕЦ розпочати опалювальний сезон, частково отримати сплати за надані послуги та погасити заборгованість перед AT Одесагаз в добровільному порядку без застосування примусового виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.09.2019р. прийнято до провадження заяву Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (вх.№2-4396/19 від 12.08.2019р.) про відстрочення виконання рішення суду, заяву призначено до розгляду в засіданні суду на 22.08.2019р. о 10год.40хв.

Дослідивши заяву Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (вх.№2-4396/19 від 12.09.2019р.) про відстрочення виконання рішення суду, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне:

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно з ст. 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Таким чином, виконання судового рішення є гарантоване державою.

Згідно ч.1 ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, згідно ч.2 ст.326 ГПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст.327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зі змісту ч.1 ст.331 ГПК України, вбачається, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

При цьому при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення судом враховується те, що задоволення вказаних заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (ч. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 р. „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження).

На необхідність встановлення зазначених обставин також зазначено постанові Пленуму Вищого господарського суду України N 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як випливає зі змісту заяви, в обґрунтування підстав для надання відстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на неможливість своєчасного виконання рішення суду щодо сплати стягнутої суми заборгованості, оскільки відповідач знаходиться у тяжкому фінансовому стані.

Між тим, на думку суду, наведені заявником доводи в обґрунтування своєї заяви не свідчать про наявність саме обставин, які ускладнюють та виключають можливість виконання судового рішення у даній справі. Так, збитковість від господарської діяльності у першому півріччі 2019 року не може вважатись такою обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим. Адже підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України). Наведені відповідачем обставини, лише відображають поточну підприємницьку діяльність відповідача, та вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

Більш того, заявником не надано жодного доказу на підтвердження доводів щодо існування у заявника можливості виконання рішення суду впродовж одного року, тобто строку, на який заявник просить відстрочити виконання рішення суду.

Відтак, виходячи з наведеного, суд вважає, що заявник не навів суду переконливих доводів щодо наявності саме таких виняткових обставин у розумінні ст. 331 ГПК України, які б тягли за собою необхідність відстрочення виконання рішення суду.

Конституційний суд України у рішенні від 26.06.2013р. у справі №5-рп/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст.17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" наголошує, що за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про надання розстрочки чи відстрочки виконання рішення суду повинен встановити чи не порушає це інтереси обох сторін, оскільки, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши обставини, викладені відповідачем у заяві про відстрочення виконання рішення суду, суд доходить до висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання судового рішення по даній справі.

Наразі суд зазначає, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

З огляду на викладене та враховуючи те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, суд зазначає, що з урахуванням інтересів позивача та ступеня вини відповідача у виникненні спору відстрочення виконання рішення суду суперечитиме завданням господарського судочинства, якими, зокрема, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб .

Керуючись ст.ст.234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (вх.№2-4396/19 від 12.09.2019р.) про відстрочення виконання рішення суду у справі №916/885/19 відмовити.

Ухвала набрала чинності в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 30.09.2019р.

Суддя К.Ф. Погребна