ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" вересня 2019 р. Cправа № 902/439/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача: Свиридова В.Ф.,

присутнього: ОСОБА_1 ,

у відсутності відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" (вул. Я. Качури, 26, с. Юрківка, Тульчинський район, Вінницька обл.)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконс" (вул. Пролетарська, 39Л, м. Бар, Барський район, Вінницької обл., 23000)

про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

30.05.2019 р. на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконс" про визнання недійсним договору поставки №18/23 від 07.02.2018.

Ухвалою суду від 31.05.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/439/19 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 21.06.2019.

19.06.2019 до суду надійшов відзив №10 від 18.06.2019 відповідача на позовну заяву.

20.06.2019 р. через канцелярію суду надійшло клопотання директора відповідача про проведення підготовчого судового засідання 21.06.2019 р. без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконс".

В судове засідання 21.06.2019 з`явився представник позивача, відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ухвалою суду, яка надсилалася рекомендованою кореспонденцією.

За результатами проведеного судового засідання, суд, з метою забезпечення реалізації принципів рівності перед законом і судом та змагальності учасників процесу, дійшов висновку про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів з власної ініціативи на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України та відкладення підготовчого засідання у справі на 13.08.2019, про що постановлено відповідні ухвали, які зафіксовані у протоколі судового засідання.

13.08.2019 до суду подано клопотання про віднесення до складу судових витрат понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу та про стягнення вказаних витрат з позивача.

Також 13.08.2019 через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про виклик до суду керівників Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконс" як свідків.

У судовому засіданні 13.08.2019 представник позивача підтримав викладене у позовній заяві клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи та клопотання про виклик свідків. За наслідками розгляду вказаних клопотань суд ухвалив відмовити у їх задоволенні, про що постановлено відповідні ухвали у протокольній формі.

За результатами проведення судового засідання 13.08.2019 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.08.2019, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 29.08.2019 з`явилися усі учасники судового процесу.

Представником позивача у судовому засіданні подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Представник відповідача заперечив щодо задоволення вказаного клопотання. Дослідивши дане клопотання, суд дійшов висновку про залишення його без розгляду на підставі ст. 207 ГПК України, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

За результатами проведення судового засідання 29.08.2019 судом оголошено перерву в межах розгляду справи по суті до 20.09.2019, про що постановлено ухвалу, яку зафіксовано у протоколі судового засідання.

20.09.2019 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні 20.09.2019 за відсутності останнього.

Окрім того, у вказаному клопотанні представник відповідача повідомив, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі №902/215/19 за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" на рішення господарського суду Вінницької області від 07.06.2019 року у справі № 902/215/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконс" до Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" про стягнення 1261658,92 грн апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

20.09.2019 через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі №902/439/19 до надходження матеріалів справи №902/215/19 з Північно-західного апеляційного господарського суду до Господарського суду Вінницької області.

У судове засідання 20.09.2019 з`явився представник позивача, відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався. Останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи під розписку, яка міститься у матеріалах справи.

Представник позивача підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі. Дослідивши вказане клопотання, суд дійшов висновку про його відхилення як необґрунтованого, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

При цьому представником позивача заявлено усне клопотання про необхідність підготувати заяву про відвід судді Тварковського А.А. від розгляду справи.

З метою забезпечення реалізації прав, наданих учасникам судового процесу, судом оголошено перерву у судовому засіданні в межах розгляду справи по суті до 27.09.2019, про що постановлено відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

26.09.2019 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні 27.09.2019 за відсутності останнього з додатком примірника постанови з ЄДРСР Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі №902/215/19.

27.09.2019 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи копії постанови суду апеляційної інстанції у справі №902/215/19 від 18.09.2019 (витягу з ЄДРСР).

У судове засідання 27.09.2019 з`явився представник позивача, представник відповідача правом участі у судовому засіданні не скористався. При цьому відповідача повідомлено про дату, час та місце розгляду справи телефонограмою від 25.09.2019.

Обізнаність відповідача про дату розгляду справи 27.09.2019 також підтверджується наявним у матеріалах справи клопотанням б/н від 26.09.2019 представника ТОВ "Агроконс" про розгляд справи без участі останнього.

Розгляд справи здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач зазначає, що у 2018 році останнім отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконс" засоби захисту рослин та добрива, за які Фермерське господарство "Ольгіно-ОВ" розрахувалося не в повній мірі, внаслідок чого утворилася заборгованість перед відповідачем.

За твердженням позивача в березні 2019 на адресу останнього надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконс" про стягнення основного боргу, пені, штрафних санкцій та інфляційних втрат. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроконс" посилається на умови договору поставки №18/23 від 07.02.2018, укладеного між сторонами.

В свою чергу, голова Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" заперечує факт підписання останньою вказаного договору поставки та просить визнати договір недійсним в частині розміру штрафних санкцій, пені та річних.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що під час укладення договору поставки №18/23 від 07.02.2018 всі документи передавались позивачу через уповноваженого представника Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" - Грицишина Володимира Олександровича, який діє від імені позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 11.07.2016 року, світлокопію якої надано останнім до матеріалів справи.

Також відповідач звертає увагу, що факт укладення спірного договору поставки фактично було підтверджено Фермерським господарством "Ольгіно-ОВ" через представника Грицишина Володимира Олександровича у відзиві на позовну заяву та іншими доказами, що містяться у справі №902/215/19 (головуючий суддя Маслій І.В.).

Таким чином, відповідач зазначає про відсутність підстав для визнання спірного правочину недійсним та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Окрім того, відповідачем з відзивом на позовну заяву надано оригінал спірного договору поставки №18/23 від 07.02.2018 з додатками на виконання вимог ухвали суду від 31.05.2019 про відкриття провадження у справі №902/439/19.

Щодо клопотання відповідача, викладеного у відзиві на позовну заяву, про витребування для огляду у судовому засіданні матеріалів справи № 902/215/19 (головуючий суддя Маслій І.В) суд зазначає наступне.

Згідно приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення у справі № 902/215/19 прийнято 07.06.2019 та міститься у ЄДРСР. Судові рішення, внесені до ЄДРСР, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Відтак, суд не вбачає необхідності у дослідженні матеріалів справи №902/215/19, оскільки значення для даної справи можуть мати обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили.

В свою чергу, позивач у клопотанні б/н від 27.09.2019 (вх. канцелярії суду №02.1-34/7795/19 від 27.09.2019) також посилається на те, що обставини, які встановлено судом у рішенні, яке набрало законної сили не потребують з`ясування, оскільки вважаються встановленими. При цьому позивач вказує на обставини, встановлені постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі №902/215/19, відповідно до якої рішення Господарського суду Вінницької області від 07.06.2019 у справі №902/215/19 залишено без змін.

Також у вищезазначеному клопотанні позивач просить суд врахувати, що в ухвалі суду, яку постановлено за результатами підготовчого засідання не встановлено строк для подання позивачем заперечення на відзив, як то передбачено ч.2. п.12 ГПК України.

Дане твердження позивача є безпідставним та спростовується змістом пункту 5 резолютивної частини ухвали суду від 21.06.2019 у справі №902/439/19, відповідно до якого відповідачу встановлено строк до 12.08.2019 для реалізації права на подання заперечення щодо відповіді на відзив (а.с. 56, т.1). Дану ухвалу отримано позивачем 03.07.2019, що стверджується відповідним поштовим повідомленням, яке наявне у матеріалах справи (а.с. 59). Тобто, у позивача було достатньо часу (понад один місяць) для реалізації права на подання заперечення щодо відповіді на відзив.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для реалізації сторонами права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроконс" (постачальник, відповідач) та Фермерським господарством "Ольгіно-ОВ" (покупець, позивач) спірного договору поставки за №18/23 від 07.02.2018 (далі - Договір).

Вказаний Договір є договором поставки за своєю правовою природою.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 8 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення спірного Договору) договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Частинами 2, 3 ст.180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України в редакції, чинній на момент укладення Договору, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення спірного Договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Так, керівник позивача вказує, що спірний договір не підписувала, а тому договір не може вважатися дійсним. Тобто, предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для визнання недійсним Договору поставки №18/23 від 07.02.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Фактично доводи позивача зводяться до того, що оскільки керівник позивача не скріпила спірний Договір власноручним підписом, то останньою не погоджено істотні умови договору.

В той же час, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що під час укладення договору поставки №18/23 від 07.02.2018 всі документи передавались позивачу через уповноваженого представника Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" - Грицишина Володимира Олександровича, який діє від імені позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 11.07.2016 року, світлокопію якої надано останнім до матеріалів справи.

При цьому постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі №902/215/19 (яка в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України має преюдиційне значення) встановлено, що згідно довіреності від 11.07.2016 Фермерське господарство "Ольгіно-ОВ" в особі голови господарства ОСОБА_4 уповноважило заступника голови Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" ОСОБА_1 , зокрема: заповнювати та подавати від імені господарства документи, підписувати будь-які документи у тому числі господарські та цивільно-правові договори які стосуватимуться діяльності господарства. Дана довіреність підписана головою Фермерського господарства "Ольгіно-ОВ" ОСОБА_4 та завірена приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А.В. Зареєстрована в реєстрі за №752. Довіреність видана без права передовіри повноважень третім особам строком на три роки і дійсна була до 11.07.2019 року.

Також на виконання умов Договору сторонами вчинялися активні дії, а саме: відповідачем поставлявся, а позивачем приймався обумовлений Договором товар, враховуючи стягнення заборгованості за вказаним Договором, яка була предметом розгляду у справі №902/215/19.

Окрім того, із встановлених судом обставин вбачається, що на спірному Договорі, окрім підпису зі сторони позивача міститься відтиск печатки останнього як юридичної особи. Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.

Враховуючи наявність на оскаржуваному договорі печатки Фермерського господарства "Ольгіно" та враховуючи той факт, що позивач не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само і не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що печатка Фермерського господарства "Ольгіно" використовувалась проти волі позивача.

Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (стаття 241 ЦК України). Визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 ЦК України у зв`язку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, можливе лише у тому випадку, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. В силу приписів статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2019 № 918/780/18.

Окремо слід звернути увагу на досить суперечливі доводи представника позивача, згідно із якими Договір є недійсним лише в частині розміру штрафних санкцій, пені та річних з підстав не підписання його повноваженим представником з боку позивача. Разом із тим решта положень Договору, на його думку, є дійсними, не зважаючи на те, що в обґрунтування позову ним покладені обставини, що Договір в цілому не підписано повноважною особою.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено та нормативно не обґрунтовано наявності підстав для визнання спірного Договору недійсним.

Враховуючи викладене, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати на сплату судового збору залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 07 жовтня 2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул. Я.Качури, 26, с. Юрківка, Тульчинський район, Вінницька обл.);

3 - відповідачу (вул. Пролетарська, 39Л, м. Бар, Барський район, Вінницької обл., 23000).