УХВАЛА

м. Київ

04.10.2019Справа № 910/13520/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Державної підприємства "Адміністрація морських портів" (01135, м. Київ, пр.. Перемоги, 14; ) в особі Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів" (71112, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Горького, 6; )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у сумі 2 202,23 грн

з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Класс" (03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 72; )

без виклику представників сторін,

УСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів" в особі Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів" звернулось до господарського суду із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Класс" про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості у сумі 2 202,23 грн. за договором №80-П-БЕФ-14 від 28.04.2014р.

Розглянувши подану заяву на предмет наявності правових підстав для видачі судового наказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За приписами ч.2 ст.44 ГПК України процесуальною дієздатністю (здатністю особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді) наділені фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

В силу статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 95 Цивільного кодексу України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Відповідно до ч. 3 наведеної статті Цивільного кодексу України філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Тобто, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Як визначено у п.п. 1.7 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відособлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії № 1 на користь організації "Б" в особі її Н- ської філії таку-то суму".

Відповідно до статті 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Судом встановлено, що з заявою про видачу судового наказу до суду звернулось Державне підприємство "Адміністрація морських портів" в особі Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів".

При цьому, вказана заява підписана начальником Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів" - О.О. Барчаном.

Відповідно до п. 5.8 Положення про Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів" начальник Філії у межах повноважень, визначених законодавством України, статутом Підприємства, цим положенням, розпорядчими документами та довіреністю, наданою Головою Підприємства у порядку передбаченому законом здійснює представництво інтересів Підприємства в судах, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», та третейських судах, в органах державної виконавчої служби, органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з фізичними особами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності з правами згідно з виданою довіреністю.

Разом з тим, матеріали заяви про видачу судового наказу не містять довіреності на підтвердження повноважень начальника Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів" - О.О. Барчана, діяти від імені Державного підприємства "Адміністрація морських портів".

Таким чином, у суду відсутні підстави вважити, що заява про видачу судового наказу підписана повноважним представником Державного підприємства "Адміністрація морських портів".

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державному підприємству "Адміністрація морських портів" в особі Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів" у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Класс" заборгованості у сумі 2 202,23 грн. за договором №80-П-БЕФ-14 від 28.04.2014р.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І. Привалов