ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2088/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Антонік С.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 року (суддя Ліпинський О.В.) у справі № 904/2088/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення штрафу у розмірі 28 865, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернувся до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" із позовом про стягнення штрафу у розмірі 28 865,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019року у справі № 904/2088/19 позовні вимоги задоволено повністю.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5а, ) штраф у розмірі 28 865,00грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921,00грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 року у справі № 904/2088/19 скасувати та прийняте нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що позивачем до суду першої інстанції не надано жодного документу, відповідно до якого обов`язки щодо комісійної перевірки кількості та стану вантажу та підписання комерційних актів покладено на ОСОБА_1 , оскільки, позивачем до суду першої інстанції не надано посадової інструкції вказаного працівника, та відсутні докази того, що ОСОБА_1 погодився виконувати покладені на нього обов`язки.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення, без жодного доказу встановлено, що станом на 11.01.2019 рік старший приймальник поїздів ОСОБА_1 мав право підпису комерційного акту № 414115/11/10 від 11.01.2019 року замість особи за посадою, визначеною п.10 Правил складання актів.

Отже, судом першої інстанції у рішенні не доведено, що особи, які підписали комерційний акт № 414115/11/10 від 11.01.2019 року мали відповідні повноваження, які у встановленому порядку передбачені посадовою інструкцією і надають право вчиняти підпис на комерційних актах, які посвідчують факт перевантаження вагонів.

Таким чином, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що єдиний доказ, а саме комерційний акт №414115/11/10 від 11.01.2019 року, який мав би підтвердити, що дійсно відбулося перевантаження, складений з грубим порушенням вимог п. 10 Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, має суттєві недоліки, що свідчить про його недійсність та недопустимість як доказу.

З огляду на вищезазначене, у позивача відсутні підстави для стягнення з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" штрафу за начебто неправильне зазначення у накладній маси вантажу.

Також апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що після завантаження вагону залізниця погодила, що вага прийнятого до перевезення вантажу встановлена у розмірі визначеному накладною № 47871793 і прийняла на себе відповідальність за збереження прийнятого до перевезення вантажу.

Апелянт вважає, що під час розгляду справи судом не враховано і не надано належну правову оцінку протоколу зважування партії вагонів № 14128 на вагах № 1 зав. № та акту перевантаження на вагонних вагах ДВ-2000003 від 10.01.2019 і витягу з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні ф.ГУ-78.

Апелянт звертає увагу на те, що в оспорюваному судовому рішенні судом не надано мотивів відхилення доказів відповідності ваги вагона, наданих Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", а тому не врахування вказаних доказів при винесенні рішенні є грубим порушенням процесуальних норм, оскільки при винесенні рішення судом було враховано позицію AT «Укрзалізиця» і повністю проігноровано докази надані Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг і не надано мотивів відхиленні цих доказів у оспорюваному рішенні.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін, у зв`язку з тим, що воно є законним, обґрунтованим, ухваленим у відповідності до вимог чинного законодавства України, постановленим з врахуванням всіх фактичних обставин справи, в межах наданих суду повноважень (відзив на апеляційну скаргу).

Відповідно до частин 1, 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даному спорі ціна позову становить 28865 грн., що менше від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01.01.2019 ця сума дорівнює 192100 грн.), отже, справа в суді апеляційної інстанції підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 904/2088/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 року у справі № 904/2088/19.

Розгляд апеляційної скарги визначено провести відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із залізничною накладною №47871793 зі станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці на станцію Берегова Одеської залізниці Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" відправлений вантаж гематит (залізорудний концентрат) у вагоні №67881573

На станції Тимкове Одеської залізниці на підставі статті 24 Статуту залізниць України зроблено перевірку маси вантажу у вагоні №67881573. За результатами перевірки встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній №47871793 в графі "маса вантажу в кг, визначена відправником", не відповідає масі вантажу, встановленої при переважуванні вагонних вагах. Фактично у вагоні №67881573 маса нетто на 1 960 кг більша, ніж зазначено в накладній, перевантаження вагону понад його вантажопідйомність становить 1 960кг.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України та пункту 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855), були складені акти загальної форми №226 від 10.01.19, №18 від 11.01.2019.

На станції призначення Тимкове Одеської залізниці на підставі актів загальної форми №226 від 10.01.19, №18 від 11.01.2019 складений комерційний акт №414115/11/10 від 11.01.2019р.

Розділом Д комерційного акту №414115/11/10 від 11.01.2019 визначено, що на підставі актів загальної форми №226 від 10.01.19, №18 від 11.01.2019 станції Тимкове Одеської залізниці старшим приймальником поїздів ОСОБА_1 у присутності: ДС ОСОБА_2 , приймальника поїздів ОСОБА_3 проведено комісійне зважування вагону №67881573 на справних 150т. залізничних тензометричних статичних вагах ст. Тимкове ВТВ-1СТ (держ. Повірка 26.10.2018р.), де маса вантажу склала: брутто 93 360 кг, тара вагона з ПД 22 400 кг, нетто 70 960 кг. Згідно документа тара 22 400 кг, нетто 69 000 кг, вантажопідйомність вагона 69т; що виявилось більше документу на 1960кг, перевантаження понад вантажопідйомність вагону 1960кг та є порушенням вимог пункту 4.1 глави 1 додатку 3 до СМГС. Навантаження у вагоні навалом, в 4-ри пагорби. Вагон глуходверний, люки зачинені щільно, просипання вантажу немає. Зважування вагону проводилося двічі, вага більше документу та перевантаження понад вантажопідйомність вагону на 1 960 кг підтвердилось.

Згідно актів загальної форми №№227,229 від 22.01.19 надлишок вантажу у кількості 1960кг. відвантажено з вищевказаного вагону до попередньо підготовленого вагону №65946063, а вагон №67881573 направлено на станцію призначення.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Комерційний акт №414115/11/10 від 11.01.2019 та акти загальної форми №226 від 10.01.19, №18 від 11.01.2019 не містять відомостей щодо пошкодження/втрати вантажу чи пошкодження маркування.

Відповідно до пункту 10 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334) комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Комерційний акт №414115/11/10 від 11.01.2019 підписаний начальником станції Тимкове, старшим прийомоздавальником поїздів та прийомоздавальником поїздів, які здійснювали перевірку вантажу.

Згідно даних, зазначених у залізничній накладній №47871793, провізна плата щодо вагону №67881573 становить 5 773 грн.

Звертаючись до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» із позовом про стягнення штрафу у розмірі 28865,00 грн., позивач - Акціонерне товариство Українська залізниця посилався на те, що фактична маса вантажу зазначена в накладній №47871793 у вагоні №67881573 не відповідає масі вантажу у вагоні, яка встановлена при переважуванні на вагонних вагах станції Тимкове Одеської залізниці. Фактично маса нетто на 1960 кг. більша, ніж зазначено в накладній, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф у розмірі 28 865,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт невірного зазначення маси вантажу у вагоні № 67881573, відправленому за накладною № 47871793, а тому за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 122 Статуту залізниць України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 28865,00 грн. за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній з огляду на наступне.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до статті 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з частиною 1 статті 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (частини 1, 2, 3 статті 23 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (частини 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України).

Як встановлено судом першої інстанції, згідно даних накладної, вантаж завантажений у вагон засобами відправника (гр. 28). Маса вантажу визначена на вагах - відправником (гр. 24, 26). В графі «правильність внесених у накладну відомостей підтверджую» підпис представника відправника (гр. 55).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (частина 4 статті 52 Статуту залізниць України).

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Таким чином, факт неправильного зазначення маси вантажу вантажовідправником у вагоні №67881573 засвідчено актами загальної форми №226 від 10.01.19, №18 від 11.01.2019 та комерційним актом №414115/11/10 від 11.01.2019.

Доводи апелянта про складання актів не повноважною особою, що свідчить про їх неналежність, яка доказів, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно пункту 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до наказу № ДН-3-01 від 01.02.2018 року « Про покладання обов`язків начальника вантажного району по станції Тимкове», у зв`язку з відсутністю по станції Тимкове посади начальника вантажного району( завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика), покласти на старших приймальників поїздів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обов`язки щодо участі у комісійній перевірці кількості та стану вантажу, підписання оформлених комерційних актів, приймання участі у розслідуванні випадків незбережних перевезнь за оперативним повідомленням та комерційними актами ( п.2).

Таким чином, саме даний наказ і доводить відсутність на станції Тимкове відповідної посади працівника, на що посилається апелянт і спростовує його доводи про неналежність комерційного акту з підстав його складання неповноважними особами.

При цьому, жодним нормативним актом не передбачено надання доказів на підтвердження погодження особи виконувати покладені на нехї обов`язки.

Доводи апелянта про те, що оскільки позивач прийняв вагони до перевезення, то він погодився з правильністю зазначеної у накладній ваги, є неспроможними.

Так, відповідно до п. 2.8 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправником, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду без перевірки маси та кількості вантажу.

Вищенаведені норми свідчать про те, що залізниця не зобов`язана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення. А вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17.

Доводи апелянта про те, що судом не надана оцінка запереченням відповідача щодо відповідності ваги вагона, є безпідставними, оскільки суд послався на проведення комісійного зважування вагону №67881573 на справних 150т. залізничних тензометричних статичних вагах ст. Тимкове ВТВ-1СТ (держ. Повірка 26.10.2018р.), внаслідок чого було встановлено, що маса вантажу склала: брутто 93 360 кг, тара вагона з ПД 22 400 кг, нетто 70 960 кг. Згідно документа тара 22 400 кг, нетто 69 000 кг, вантажопідйомність вагона 69т; що виявилось більше документу на 1960кг.

При цьому, для визначення маси вантажу використовуються не тільки повірені в установленому порядку ваги, а ті, які взяті на облік залізницею та відповідають Інструкції про порядок застосування засобів вимірювальної техніки.

Отже, оцінюючи докази у справі у їх сукупності суд дійшов правильного висновку про підтвердження матеріалами справи факту невірного зазначення маси вантажу у вагоні № 67881573, відправленому за накладною № 47871793.

Оскільки за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення ( стаття 118 Статуту залізниць України), то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягення суми штрафу у розмірі 28865,00грн.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, означене у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 року у справі № 904/2088/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 30.09.2019року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік