ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2019 р. Справа№ 911/1819/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.07.2019 року

у справі № 911/1819/19 (суддя: Ейвазова А.Р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про скасування рішення

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення адміністративної колегії КО ТВ АМКУ від 04.12.2018 року №60/42-р/к у справі №105/60/47-рп/к.18.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на протиправність прийняття оскаржуваного рішення та невідповідність його чинному законодавству.

Господарський суд Київської області передав позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення, за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва своєю ухвалою від 24.07.2019 року.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема, ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Так, скаржник зазначив, що оскільки відповідачем у даній справі є Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, даний спір, у відповідності до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» повинен розглядатися Господарським судом Київської області.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 року справу № 911/1819/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд" на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.07.2019 у справі № 911/1819/19 своєю ухвалою від 22.08.2019 року.

Відповідач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 24.07.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача про скасування рішення Адміністративної колегія Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.12.2018 року №60/42р/к у справі №105/60/47-рп/к.18.

При цьому, як було зазначено вище, обґрунтовуючи звернення саме до Господарського суду Київської області позивач зазначив в апеляційній скарзі, що оскільки відповідачем у даній справі є Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, даний спір, у відповідності до положень ч. 2 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» повинен розглядатися Господарським судом Київської області.

За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч. 1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування (ст. 27 Господарського процесуального кодексу України України).

Відповідно до ч.1 ст.29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

При цьому, посилання скаржника на те, що,оскільки відповідачем у даній справі є Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, даний спір, у відповідності до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» повинен розглядатися Господарським судом Київської області, судовою колегією не приймається до уваги та спростовуються висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається із позовної заяви та за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45.

З огляду на викладе, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,що даний позов не відноситься до територіальної юрисдикції Господарського суду Київської області, а тому підлягає направленню до Господарського суду міста Києва.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 24.07.2018 року у справі №911/1819/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/1819/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич