ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Справа № 915/1422/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Нива-Юг, пров. Янтарний, 8, с. Калинівка, Єланецький район, Миколаївська область, 55553 ()

до відповідача Державного підприємства Племрепродуктор Степове, с. Степове, Миколаївський район, Миколаївська обл., 57107 ()

про звернення стягнення на предмет застави та передачу майбутнього врожаю

Представники сторін у судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Нива-Юг з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості по договору поставки № 07/03/18-02 від 07.03.2018 року в розмірі 389 500,00 грн. з ПДВ, а саме:

- майбутній врожай пшениці в кількості не менше 77,9 т., який ДП ПЛЕМРЕПРОДУКТОР СТЕПОВЕ має намір зібрати у 2019 році з поля І(2), кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га), площею 47,01 га поля, загальною площею 96,16 га (відповідно до схеми розміщення сільськогосподарських культур 2019 р.), очікувана урожайність 16,57 ц/га, що знаходиться на території Степівської сільської ради, шляхом передачі майбутнього врожаю пшениці в кількості не менше 77,9 т., який ДП ПЛЕМРЕПРОДУКТОР СТЕПОВЕ має намір зібрати у 2019 році з поля І(2), кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га), площею 47,01 га поля, загальною площею 96,16 га (відповідно до схеми розміщення сільськогосподарських культур 2019 р.), очікувана урожайність 16,57 ц/га, що знаходиться на території Степівської сільської ради, у власність ТОВ Нива - Юг.

2. Передати Державним підприємством ПЛЕМРЕПРОДУКТОР СТЕПОВЕ Товариству з обмеженою відповідальністю Нива-Юг майбутній урожай пшениці в кількості не менше 77,9 т., який ДП ПЛЕМРЕПРОДУКТОР СТЕПОВЕ має намір зібрати у 2019 році з площі 47,01 га поля, загальною площею 96,16 га, очікувана урожайність 16,57 ц/га, що знаходиться на території Степівської сільської ради, а саме: пшениця, номер поля (згідно схеми розміщення сільськогосподарських культур 2019 р І(2), площею 47,01 га поля, загальною площею 96,16 га, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га).

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 19.06.2019 року.

В судовому засіданні 19.06.2019 року судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою відкладено підготовче засідання на 18.07.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.07.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання по справі на 14.08.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі № 915/1422/19 та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 12.09.2019 року.

В судовому засіданні 12.09.2019 року судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою оголошено перерву в судовому засіданні до 17.09.2019 року.

Сторони явку повноважних представників в судове засідання 17.09.2019 року не забезпечили. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (арк. 49, 62, 68, 77).

Причини неявки представника відповідача суду не повідомлені.

17.09.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява (вх. № 14640/19), в якій позивач просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Подане клопотання судом розглянуто та задоволено.

Керуючись ст. 202 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 17.09.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

04.06.2019 року на адресу господарського суду Миколаївської області від Прокуратури Миколаївської області надійшла заява (вх. 9290/19) про надання можливості прокуратурі ознайомитись з матеріалами справи з метою вирішення питання щодо вступу прокуратури у справу (арк. 50).

Матеріали справи були надані судом для ознайомлення представнику прокуратури.

Заяв від прокуратури про вступ у справу не надходило.

Інші заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про звернення стягнення на предмет застави та передачу майбутнього врожаю. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо невиконання відповідачем умов договору поставки № 07/03/18-02 від 07.03.2018 року, а саме зобов`язань щодо оплати за поставлений товар. Для забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору, 07.03.2018 року між ТзОВ Нива - Юг та ДП Племрепродуктор Степове укладено договір застави № 03/18-3 майбутнього врожаю. У зв`язку з несплатою відповідачем грошових коштів за поставлений товар у позивача виникло право звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 509, 525, 526, 589, 599, 625, 627, 692 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. 23-25, 27, 29 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

07.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Нива - Юг (постачальник) та Державним підприємством Племрепродуктор Степове (покупець) було укладено договір поставки № 07/03/18-02 (арк. 12-15).

Відповідно до п. 10.1 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору поставки суду не подано.

Умовами договору поставки сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору товаром у даному договорі іменується розалік (В) мінеральне добриво у кількості 950 л. за ціною 341, 67 грн. (без ПДВ) на загальну суму 389 500, 00 грн. (з ПДВ).

Відповідно до 3.1 Договору оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України - гривні, у безготівковій формі на банківський рахунок постачальника, на умовах, вказаних в Розділі 2 Договору, відповідно до рахунку - фактури, що надається позивачем.

Відповідно до п. 3.3 Договору днем оплати вважається день зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що підтверджується випискою з рахунку.

Відповідно до п. 3.6 Договору оплата товару здійснюється протягом трьох робочих днів з моменту здійснення поставки.

Відповідно до п. 4.1 Договору перехід права власності на товар та всіх ризиків, пов`язаних з цим товаром відбувається в момент передачі товару, що підтверджується видатковою накладною продавця або актом приймання-передачі товару та підписанням їх з боку покупця. Датою передачі є дата оформлення видаткової накладної або акту приймання-передачі товару.

Відповідно до п. 5.2.4 Договору покупець зобов`язується оплатити вартість товару відповідно до п. 3.3 цього договору.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки позивачем (постачальник) поставлено, а відповідачем (покупець) прийнято товар на загальну суму (з ПДВ) 389 500, 00 грн., що підтверджується підписаною та скріпленою печатками сторін видатковою накладною від 07.03.2018 року № Т00000026 (арк. 16).

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № Т00000015 від 07.03.2018 року на суму 389 500, 00 грн. (арк. 17).

Отже, в силу умов п. 3.6 договору поставки оплата за товар повинна була бути здійснена протягом трьох робочих днів з моменту поставки товару, тобто в строк до 14.03.2018 року (включно).

Доказів виконання відповідачем свого зобов`язання з оплати за товар суду не подано.

Судом також встановлено, що для забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, 07.03.2018 року між ТзОВ Нива-Юг (заставодержатель) та ДП Племрепродуктор "Степове" (заставодавець) укладено Договір застави № 03/18-З майбутнього врожаю (арк. 18-23).

Відповідно до п. 8.11 Договору цей договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання основного зобов`язання. У разі часткового виконання основного зобов`язання застава зберігається в повному обсязі і діє до повного виконання зобов`язань.

До договору сторонами долучено завірену підписом та печаткою підписанта (заставодавця) схему посівів сільськогосподарських культур, яка в силу умов п. 8.10 Договору є невід`ємною частиною договору (арк. 24).

До договору застави 09.11.2018 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1, яка підписана та скріплена печатками сторін (арк. 25-26).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору застави суду не подано.

Умовами договору застави сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору застави (в редакції додаткової угоди № 1) предметом застави за цим договором (відповідно до схеми розміщення сільськогосподарських культур на 2019 р.) є майбутній урожай пшениці в кількості не менше 77, 9 т., який заставодавець має намір зібрати у 2019 році з площі 47,01 га поля, загальною площею 96,16 га, очікувана урожайність 16,57 ц/га, що знаходиться: на території Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, а саме: пшениця, номер поля згідно схеми розміщення с/г культур І(2), площею 47,01 га, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га).

На день збору врожаю предметом застави стає відповідна кількість зібраної сільськогосподарської продукції. Обов`язок доведення походження зібраної сільськогосподарської продукції покладається на заставодавця.

У разі якщо фактична зібрана кількість урожаю менша, ніж кількість, яка передбачена в абз. 1 цього пункту, то заставою охоплюється фактично зібрана кількість.

Предмет застави підлягає обтяженню на користь заставодержателя в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, але не є обов`язковим.

Відповідно до п. 1.2 Договору застави даним договором забезпечується виконання зобов`язань ДП Племрепродуктор "Степове" (боржник) за укладеним між боржником та заставодержателем Договором поставки № 07/03/18-02 від 07 березня 2018 року (а також усіх додаткових угод до вищезазначеного Договору поставки, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії), включаючи, але не обмежуючись, виконання наступних зобов`язань боржника: зобов`язання з оплати товару заставодержателю протягом трьох робочих днів з моменту здійснення поставки у розмірі 389 500 (триста вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. з ПДВ, сплату неустойки, штрафів, відшкодування збитків тощо, далі-основне зобов`язання.

Відповідно до п. 1.3 Договору застави предмет застави за даним договором не належить до товарів в обігу чи в переробці, а тому використання його для переробки чи для цілей, інших ніж передбачено даним договором, без згоди заставодержателя, не допускається. В період дії цього договору зміни в кількості та/або вартості предмету договору допускається лише за умови дотримання умов цього договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору застави сторони оцінюють загальну вартість предмету застави у розмірі 389 500 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору застави (в редакції додаткової угоди № 1) заставодавець стверджує і гарантує, що на день підписання цього договору:

- він є власником предмету застави і не існує інших співвласників;

- він повноважний розпоряджатися предметом застави:

- предмет застави не є предметом забезпечення виконання інших зобов`язань за іншими договорами, крім передбачених цим договором та з урахуванням обмежень, передбачених цим договором;

- предмет застави не є часткою, паєм, внеском у статутному фонді інших підприємств, не є предметом лізингу, оренди, позички тощо;

- предмет застави нікому іншому не відчужений;

- предмет застави не знаходиться в заставі, в т.ч. податковій:

- предмет застави не є предметом судового спору та на нього не накладено арешт, не переданий у спільну діяльність, не існує судових рішень про стягнення заборгованості з заставодавця за рахунок предмету застави;

- земельна ділянка, на якій розташовані посіви та буде вирощений майбутній урожай пшениці (предмет застави) знаходиться на праві постійного користування заставодавця та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 11543076);

- він ознайомлений з договором поставки № 07/03/18-02 від 07 березня 2018 року, укладеним між боржником та заставодержателем та згоден з його умовами;

- будь-яка інформація, надана заставодавцем щодо предмету застави, на момент укладення цього договору, є достовірною.

Відповідно до п. 5.1.5 Договору застави заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання будь-якого із строків виконання заставодавцем своїх обов`язків згідно з основним договором, вони (обов`язки) не будуть виконані в повному обсязі або у будь-якій частині.

Відповідно до п. 6.1 Договору застави заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (чи будь-яку його частину) при настанні хоча б однієї обставини з наступних:

- невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання;

- виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета застави;

- недотримання та/або невиконання заставодавцем будь-якої з заяв, гарантій та/або зобов`язань, що зазначені у цьому договорі;

- в інших випадках, передбачених законодавством України або цим договором.

Відповідно до п. 6.2 Договору застави в разі набуття заставодержателем права звернення стягнення на предмет застави звернення стягнення на предмет застави (чи будь-яку його частину) здійснюється у наступний спосіб, який обирається виключно на власний розсуд заставодержателя:

- звернення стягнення на предмет застави на підставі рішення суду;

- в позасудовому порядку відповідно до ст.ст. 24, 26, 27, 28, 29, 30 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень.

Спосіб звернення стягнення на предмет застави заставодержатель визначає самостійно в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України.

Наведені способи звернення стягнення на предмет застави також застосовуються до будь-якого майна, товарів, продукції, які отримуються внаслідок збирання, обробки, переробки предмету застави чи його частини.

Відповідно до п. 6.3 Договору застави за рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання забезпечення вимог, необхідні витрати на утримання предмета застави, а також витрати на здійснення забезпеченої вимоги та витрат по здійсненню реалізації, а також усі інші витрати.

Відповідно до п. 6.4 Договору застави у разі недостатності зібраного врожаю для повного погашення за рахунок такої сільськогосподарської продукції зобов`язань боржника за основним зобов`язанням предметом застави за цим договором стає майбутній врожай будь-якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощується або буде вирощуватись на земельній ділянці, на якій до цього вирощувалася сільськогосподарська продукція, майбутній врожай якої був предметом застави за цим договором, до повного виконання зобов`язань боржника за основним зобов`язанням, якщо інше не встановлено за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 6.5 Договору застави у разі відсутності в натурі предмета застави, заставодержатель має право задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна заставодавця.

Відповідно до п. 8.12 Договору застави право застави припиняється належним та повним виконання основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених законодавством України.

Судом встановлено, що відомості про обтяження 29.03.2019 року внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна приватним нотаріусом Назаровою О. С. Підставою обтяження зазначено договір застави майбутнього урожаю № 03/18-З від 07.03.2018 та додаткову угоду до договору застави № 1 від 09.11.2018 року. Об`єкт обтяження: пшениця урожаю 2019 року (майбутній урожай пшениці) в кількості не менше 77,9 тон. Заставою забезпечується виконання зобов`язань боржником ДП "Племрепродуктор "Степове" за укладеним між ним та ТзОВ "Нива-Юг" договору поставки № 07/03/18-02 від 07.03.2018 року та додаткових угод до нього. Розмір основного зобов`язання 389 500, 00 грн. Строк виконання зобов`язання 14.03.2018 року (арк. 28-29).

В зв`язку з невиконанням боржником (відповідачем) основного зобов`язання, 11.04.2019 року позивачем направлено на адресу відповідача Повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання (за вих. № 27/12-19 від 11.04.2019 року), в якому позивач вимагав сплатити заборгованість за договором поставки в розмірі 389 500 грн. протягом 30-ти днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, або передати предмет застави у власність ТзОВ "Нива-Юг" в рахунок погашення основного зобов`язання. При цьому, обтяжувач ТзОВ "Нива-Юг" повідомив боржника про обрання позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження - передача рухомого майна у власність обтяжувача (арк. 30-32). Факт направлення Повідомлення підтверджується копією опису вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. 33).

Одночасно з надісланням повідомлення обтяжувачем ТзОВ "Нива-Юг" здійснено реєстрацію в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстрації змін) 11.04.2019 року (арк. 34).

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом про звернення стягнення на предмет застави та передачу майбутнього врожаю.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договорів виникли господарські зобов`язання, які в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України мають виконуватися належним чином відповідно до умов договорів та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначалось вище, відповідачем не виконано основне зобов`язання (оплату за товар в розмірі 389 500 грн. (основний борг), поставлений позивачем відповідачу на підставі договору поставки № 07/03/18-02 від 07.03.2018 року).

Належним виконанням боржником зобов`язання є оплата за товар у встановлені умовами договору поставки строки та розмірі. Проте, доказів оплати відповідачем коштів за товар суду не подано, як і не спростовано факту порушення взятого на себе зобов`язання за договором поставки.

Отже, у позивача виникло право звернення стягнення на предмет застави.

Правовідносини щодо звернення стягнення на предмет застави врегульовані положеннями ЦК України, Закону України "Про заставу", Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави (майбутній урожай, приплід худоби тощо).

Аналогічні положення передбачено ст. 1, 3, 4 Закону України "Про заставу".

Так, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про заставу" предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ЦК України продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням.

За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до ст. 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або тієї частини цього зобов`язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов`язання, сплати інших сум.

Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов`язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому обтяжувач зобов`язаний повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону.

Боржник або інші обтяжувачі, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження відповідного рухомого майна, протягом строку, вказаного в частині другій статті 28 цього Закону, можуть заперечити проти переходу права власності на предмет забезпечувального обтяження до обтяжувача, який ініціює звернення стягнення. Таке заперечення надсилається в письмовій формі обтяжувачу, який ініціює звернення стягнення, та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження відповідного рухомого майна. За таких умов обтяжувач, який ініціює звернення стягнення, повинен задовольнити забезпечену обтяженням вимогу шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 30 цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження відповідне зобов`язання, забезпечене обтяженням, вважається повністю виконаним і обтяжувач не вправі пред`являти боржнику інші вимоги у зв`язку з виконанням цього зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема, заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 06 березня 2013 року у справі за № 6-10цс13).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Невиконання боржником основного зобов`язання, забезпеченого заставою, в силу положень ст. 590 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про заставу", ст. 23, 24, 26, 28, 29 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень надає право заставодержателю звернути стягнення на заставлене майно. В спірному випадку, відповідачем (боржником) не виконано забезпечене заставою основне зобов`язання (зобов`язання за договором поставки щодо оплати за поставлений товар в частині основного боргу в розмірі 389 500 грн.), у зв`язку з чим позивач (заставодержатель, кредитор) звернувся з письмовим повідомленням до відповідача про порушення забезпеченого заставою зобов`язання, одночасно здійснивши реєстрацію звернення стягнення на предмет застави в Державному реєстрі. Невиконання відповідачем вимог щодо передачі позивачу предмета застави стало підставою для звернення до суду із даним позовом про захист порушеного права. Позивачем обрано спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом визнання права власності, що не суперечить положенням ч. 2 ст. 25, ст. 26, 29 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень та відповідає способам захисту, передбаченим ст. 16 ЦК України (постанова ВС від 08.08.2018 року по справі № 922/3978/17). Звернення стягнення на предмет застави (майбутній врожай) відповідає приписам ст. 184, 189, 576 ЦК України, ст. 4 Закону України "Про заставу". Суду не подано доказів, які б підтверджували, що предмет застави є предметом забезпечення виконання будь-яких інших зобов`язань, а також встановлення зареєстрованого обтяження на користь інших обтяжувачів.

При цьому, судом враховано, що позивач у прохальній частині позовної заяви просить суд звернути стягнення на предмет застави - майбутній врожай пшениці в кількості не менше 77,9 т., тобто позивачем не визначено "верхню межу", "максимальну кількість" пшениці, яка має перейти у власність позивачу. Керуючись ч. 5 ст. 238 ГПК України (умовне рішення), суд дійшов висновку про задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави - майбутній врожай пшениці в кількості 77,9 т. Судове рішення має бути спрямованим на реальне виконання. Задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави без чіткого зазначення опису рухомого майна (в т.ч. й його розміру) порушуватиме права відповідача, в тому числі й під час виконання судового рішення.

При розгляді справи судом враховано, що відповідачем під час всього розгляду справи не подано жодного доказу на спростування позовних вимог, не подано письмових заперечень проти звернення стягнення на предмет застави як під час досудової процедури в порядку ст. 29 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень (шляхом направлення письмових заперечень обтяжувачу), так і під час судової процедури. Доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки до моменту прийняття судом рішення по даній справі суду не подано, що свідчить про наявність підстав для звернення стягнення на предмет застави.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами у справі. Позов підлягає частковому задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні з позовною заявою заявлено одну вимогу майнового характеру про звернення стягнення на предмет застави, судовий збір з якої має становити 5 842, 50 грн., та одну вимогу немайнового характеру про зобов`язання передати майбутній врожай пшениці, судовий збір з якої має становити 1 921, 00 грн.

Однак, при зверненні із позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в розмірі 5 842, 50 грн. за вимогу майнового характеру.

Суд дійшов висновку, що у зв`язку з недоплатою позивачем суми судового збору, судовий збір в сумі 1 921, 00 грн. слід стягнути з позивача в доход Державного бюджету України.

Судовий збір в розмірі 7 763, 50 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості по договору поставки № 07/03/18-02 від 07.03.2018 року в розмірі 389 500, 00 грн. (триста вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) з ПДВ, а саме:

- майбутній врожай пшениці в кількості 77,9 т., який відповідач Державне підприємство Племрепродуктор "Степове, с. Степове, Миколаївський район, Миколаївська обл., 57107 () має намір зібрати у 2019 році з поля І(2), кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га), площею 47,01 га поля, загальною площею 96,16 га (відповідно до схеми розміщення сільськогосподарських культур 2019 р.), очікувана урожайність 16,57 ц/га, що знаходиться на території Степівської сільської ради, шляхом передачі майбутнього врожаю пшениці в кількості 77,9 т., який відповідач Державне підприємство Племрепродуктор "Степове", с. Степове, Миколаївський район, Миколаївська обл., 57107 () має намір зібрати у 2019 році з поля І(2), кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га), площею 47,01 га поля, загальною площею 96,16 га (відповідно до схеми розміщення сільськогосподарських культур 2019 р.), очікувана урожайність 16,57 ц/га, що знаходиться на території Степівської сільської ради, у власність позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Нива-Юг, пров. Янтарний, 8, с. Калинівка, Єланецький район, Миколаївська область, 55553 ().

3. Відповідачу Державному підприємству Племрепродуктор "Степове, с. Степове, Миколаївський район, Миколаївська обл., 57107 () передати позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю Нива - Юг, пров. Янтарний, 8, с. Калинівка, Єланецький район, Миколаївська область, 55553 () майбутній урожай пшениці в кількості 77,9 т., який відповідач Державне підприємство Племрепродуктор "Степове, с. Степове, Миколаївський район, Миколаївська обл., 57107 () має намір зібрати у 2019 році з площі 47,01 га поля, загальною площею 96,16 га, очікувана урожайність 16,57 ц/га, що знаходиться на території Степівської сільської ради, а саме: пшениця, номер поля (згідно схеми розміщення сільськогосподарських культур 2019 р І(2), площею 47,01 га поля, загальною площею 96,16 га, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га).

4. Стягнути з відповідача Державного підприємства Племрепродуктор "Степове, с. Степове, Миколаївський район, Миколаївська обл., 57107 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Нива - Юг, пров. Янтарний, 8, с. Калинівка, Єланецький район, Миколаївська область, 55553 ():

- 7 763, 50 грн. (сім тисяч сімсот шістдесят три грн. 50 коп.) витрат по сплаті судового збору.

5. Накази видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Нива - Юг, пров. Янтарний, 8, с. Калинівка, Єланецький район, Миколаївська область, 55553 () в доход Державного бюджету України:

- 1 921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

7. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 27.09.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш