ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 вересня 2019 рокуСправа № 921/203/19
у складі: судді Хоми С.О.
за участю секретаря судового засідання: Бурда З.І
про: визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині
у справі
до відповідача: Приватного підприємства "М'ясник", вул. Незалежності, 1-Г, м. Хоростків, Гусятинський район, Тернопільська область
за участю представників сторін:
-стягувача: не зявився
-боржника: ОСОБА_1 - адвокат, ордер серія ТР №0354060 на надання правової допомоги від 19.09.2019, ОСОБА_2 - заступник директора, довіреність № без номера від 05.05.2017.
Суть справи.
На виконання вищевказаного рішення господарським судом 03.07.2019 видано відповідний наказ.
Представник стягувача в судове засідання 19.09.2019 не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду Заяви був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 12.09.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю "Повшам КЛ" поштового відправлення ухвали суду від 10.09.2019, яке знаходиться в матеріалах справи.
Причини невручення поштової кореспонденції стягувачу - ТОВ "Повшам КЛ", суду не відомі.
Сам лише факт не отримання стягувачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
З огляду на наведене, судом вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи (аналогічна правова позиція викладена ВС в постанові від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).
Окрім того, слід зазначити, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 вказаного Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень".
Усі процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.
При цьому, застосовуючи згідно з ч. 2 ст. 11 ГПК України ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді даної справи, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи наведене, суд вважає, що стягувач ТОВ "Повшам КЛ" був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду Заяви.
В судове засідання 19.09.2019 від заявника з'явилися представник (адвокат) - ОСОБА_1 та заступник директора Приватного підприємства "М'ясник" ОСОБА_2 та підтримали по суті поданої Заяви у повному обсязі.
Згідно з ч. 3 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.
Як вже зазначалось вище, на виконання рішення від 27.05.2018 у справі №921/203/19 господарським судом 03.07.2019 видано відповідний наказ.
09.08.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області на підставі заяви стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59774298 з виконання наказу №921/203/19 від 03.07.2019 про стягнення з ПП "Мясник" на користь ТОВ "Повшам КЛ": 75 000, 00 грн. - боргу, 10 931, 59 грн. пені, 17 093, 22 грн. витрат на правову допомогу, 1 918, 11 грн. судового збору.
09.08.2019 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про стягнення з ПП "Мясник" основної винагороди в сумі 10 494, 29 грн.
В обґрунтування поданої Заяви стягувач посилається, зокрема, на те, що фактом перерахування в травні 2019 року грошових коштів на виконання зобов'язань по договору №7/12-15 від 01.12.2015 є рахунок №10 від 29.07.2016, отриманий ПП "М'ясник" від ТОВ "Повшам КЛ".
Разом з тим, в матеріалах справи знаходяться Пояснювальна записка від 27.05.2019 та Пояснювальна записка від 26.09.2019 за підписом бухгалтера ПП "М'ясник" - ОСОБА_3 щодо допущених технічних помилок (описок) в призначенні платежу при виписці зазначених вище платіжних доручень.
Слід зазначити, що судом, при прийнятті рішення у справі №921/203/19 від 27.05.2019 встановлено, що на виконання умов Договору купівлі-продажу №7/12-15 від 01.12.2015 позивачем було поставлено на адресу відповідача товар (м'ясо яловиче) на загальну суму 212940 грн., що підтверджується видатковими накладними №12-0000002 від 01.12.2015, №01-0000139 від 25.01.2016 та №29 від 29.07.2016 (на суму 120 120,00 грн.), які підписані сторонами та скріплені їхніми печатками.
У рахунку №10 від 29.07.2016 як і у накладній №29 від 29 липня 2016р. зазначено, зокрема, що "Постачальник" ТОВ "Повшам КЛ", "Покупець" ПП "Мясник", товари (роботи, послуги)":
За таких обставин, суд дійшов висновку, що саме на підставі рахунку №10 від 29.07.2016 була виписана накладна №29 від 29 липня 2016.
Згідно з частиною 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставами визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, зокрема є: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).
Відповідності до ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 ГПК України).
З вищенаведеного вбачається, що процесуальним законодавством передбачено ряд підстав, за якими наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, які стосуються випадків якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Слід зазначити, що перелік підстав, з якими процесуальний закон пов'язує можливість визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.
За своєю правовою природою рішення суду про стягнення заборгованості за договором підтверджує наявність зобов'язання боржника перед кредитором із метою його офіційного визнання та подальшого примусового виконання. Підтвердженням можливості примусового виконання судового рішення, а, отже, і існуючого обов'язку боржника, є відповідний виконавчий документ. В свою чергу, у випадку, якщо такий обовязок припиняється із передбачених законом підстав для припинення зобов'язань, відповідний виконавчий документ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки припинення зобов'язання означає як припинення обов'язків боржника, так і припинення прав кредитора.
Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Керуючись ст.ст. 328, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
3.Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення.
4.Ухвалу може бути оскаржено в строк і порядок передбачені ст.ст.256, 257 ГПК України.
5.Копію ухвали направити стягувачу і боржнику рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалу підписано: 04 жовтня 2019 року.
Суддя С.О. Хома