РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2019Справа № 910/10979/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехвод»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про стягнення 30 000,00 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судового засідання Саницька Б.В.

представники учасників справи:

від позивача: Невмержицька І.М.

від відповідача: Довгалюк А .В .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промтехвод» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Київводоканал» (далі - відповідач) про стягнення 30 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним було понесло збитки у розмірі 30 000,00 грн, у зв`язку із сплатою збору за поданням скарг до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 прийнято зазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10979/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, засідання призначено на 17.09.2019.

30.08.2019 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому останній посилається на необґрунтованість вимог позивача, оскільки звернення зі скаргою до Антимонопольного комітету України є його правом, а не обов`язком та законом не передбачено можливість повернення плати за її подання та можливість її покладання на порушника процедури закупівлі в разі задоволення вимог скаржника, у задоволені позову просила відмовити в повному обсязі.

В судове засідання 17.09.2019 з`явились представники сторін та надали пояснення по справі.

Протокольною ухвалою судове засідання відкладено на 25.09.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 25.09.2019 надала пояснення по суті позовних вимог, позов просила задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечувала в задоволенні позову просила відмовити.

В судовому засіданні 25.09.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.06.2017 на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель (далі - Уповноважений орган) опубліковане оголошення про проведення відкритих торгів UA-2017-06-21-000388-b - виконання будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція систем дозування коагулянту на ОВС-3 Деснянської водопровідної станції, просп. Алішера Навої, 1 в м. Києві», ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013 (45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт ДК 021:2015).

05.07.2017 позивачем подана тендерна пропозиція за вих. №30/2 про участь у вказаній вище закупівлі.

Рішенням відповідача від 11.07.2017, оформленим протоколом засідання Тендерного комітету, тендерна пропозиція позивача відхилена.

14.07.2017 позивач звернувся до відповідача зі скаргою за вих. № 49/07-17, в якій просив скасувати рішення про відхилення його пропозиції та прийняття рішення про оголошення позивача переможцем закупівлі.

Рішенням відповідача від 18.07.2017, опублікованим на веб-порталі Уповноваженого органу, зазначена вимога позивача відхилена.

21.07.2017 рішенням відповідача, оформленим протоколом засідання Тендерного комітету визначено такою, що відповідає вимогам тендерної документації пропозицію іншого учасника - ТОВ «НПП «Лаваль» та цього ж дня, опубліковано повідомлення про намір укласти договір про закупівлю із зазначеним учасником

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, 31.07.2017 подав скаргу (скарга-1) до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель (далі - колегія) стосовно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідача під час проведення торгів за оголошенням про проведення процедури закупівлі, що оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за № UA-2017-06-21-000388-b про закупівлю по предмету: ДК 021:2015 за кодом 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація, за подання якої позивачем відповідно до ст. 18 Закону України «Про публічні закупівлі» сплачено 15 000,00 грн.

Рішенням колегії № 5139-р/пк-пз від 02.08.2017 скаргу прийнято до розгляду, 18.08.2017 рішенням колегії №5139-р/пк-пз вимоги позивача задоволено частково, а саме:

1) відмовлено позивачу в частині оскарження дій відповідача при ухваленні рішення щодо відхиленні його тендерної пропозиції з тих підстав, що тендерна пропозиція останнього була правомірно відхилена відповідачем.

2) зобов`язано відповідача відмінити процедуру закупівлі ДК 021:2015 за кодом 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація, оголошення на веб-порталі Уповноваженого органу за № UA-2017-06-21-000388-b, інше.

Рішення Антимонопольного комітету не оскаржувалося та є чинним.

01.09.2017 відповідачем, на виконання рішення Антимонопольного комітету України опубліковано повідомлення про відміну закупівлі.

15.09.2017 на веб-порталі Уповноваженого органу повторно опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів (оголошення №UA-2017-09-15-002743-с - виконання будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція систем дозування коагулянту на ОВС- 3 Деснянської водопровідної станції, просп. Алішера Навої, 1 в м. Києві», ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013 (45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт ДК 021:2015).

20.09.2017 позивач звернувся до відповідача, через авторизований електронний майданчик, із рядом вимог про усунення порушень закупівлі, 21.09.2017 відповідачем відхилені зазначені вимоги позивача.

25.09.2017 позивачем вдруге подано скаргу (скарга-2) до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель щодо прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідача під час проведення торгів за оголошенням про проведення процедури закупівлі, що оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за № UA-2017-09-15-002743-с про закупівлю по предмету: «виконання будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція систем дозування коагулянта на ОВС-3 Деснянської водопровідної станції, просп. Алішера Навої, 1 в м. Києві», ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013 (45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт ДК 021:2015) за подання якої позивачем відповідно до ст. 18 Закону України «Про публічні закупівлі» сплачено 15 000,00 грн.

Рішенням колегії № 6772-р/пк-пз від 28.09.2017 скаргу-2 прийнято до розгляду, 13.10.2017 рішенням колегії №7244-р/пк-пз задоволено вимоги позивача частково, а саме:

1) відмовлено позивачу в частині вимог про виключення з тендерної документації вимоги щодо надання актів виконаних підрядних робіт за формою №КБ-2в та довідкою №КБ-3, оскільки останнім не доведено та документально не підтверджено неможливість надання зазначених документів і не зазначено яким чином, вказана вимога перешкоджає йому взяти участь у Процедурі закупівлі;

2) відмовлено позивачу в частині вимог про виключення з тендерної документації вимоги відносно надання листа щодо наявності сервісного обслуговування/сервісного центру щодо обслуговування станції дозування;

3) відмовлено позивачу в частині вимог щодо посилання на завищення очікуваної вартості закупівлі обладнання з тих підстав, що останнім не доведено та документально не підтверджено, яким чином встановлення очікуваної вартості від закупівлі обладнання в сумі 9 807171,60 грн порушує його права та законні інтереси та перешкоджає взяти участь у Процедурі закупівлі;

4) зобов`язано відповідача внести відповідні зміни до тендерної документації за процедурою закупівлі «виконання будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція систем дозування коагулянта на ОВС-3 Деснянської водопровідної станції, просп. Алішера Навої, 1 в м. Києві», ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013 (45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт ДК 021:2015), оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за № UA-2017-09-15-002743-с.

Вказане рішення не оскаржувалося та є чинним.

31.10.2017 року відповідачем частково виконано рішення Антимонопольного комітету та внесено ряд змін до тендерної документації, що відображені у переліку змін до тендерної документації від 31.10.2017 року.

09.11.2017 року на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано звіт про результати проведення закупівлі, за змістом якого замовником прийнято рішення про відміну закупівлі у зв`язку із поданням для участі в торгах менше двох тендерних пропозицій.

Отже, позивач зазначає, що двічі звертався до органу оскарження та поніс витрати, пов`язані з порушенням відповідачем його цивільних прав на суму 30 000,00 грн (за подання таких скарг).

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди за наявності правопорушення, що потягло її виникнення ( ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Частиною 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224 ГК України).

Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, перш за все, необхідно з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому, слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України) від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України). Як у випадку невиконання договору, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду. Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Приписами ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» збитки, заподіяні особі внаслідок порушення її цивільного права підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка їх заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Обов`язковою передумовою задоволення вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: протиправність поведінки винної особи як заподіювача збитків (дії чи бездіяльності особи); причинний зв`язок між діями винної особи та заподіянням збитків (зв`язок протиправної поведінки і збитків, що настали, при якому протиправність є причиною, а збитки - наслідком); розмір збитків (їх наявності та розміру); вина. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Тобто, кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема протиправна поведінка заподіювача шкоди, розмір збитків, причинний зв`язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади закріплені в Законі України «Про публічні закупівлі». Метою зазначеного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про публічні закупівлі» закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі. Замовник здійснює процедури закупівлі, передбачені частиною першою цієї статті, шляхом використання електронної системи закупівель.

Відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення процедури відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі зацікавлені особи. Для проведення процедури закупівлі має бути подано не менше двох пропозицій (ст. 20 ЗУ «Про публічні закупівлі»).

Згідно із ч. 1, 4 ст. 18 ЗУ «Про публічні закупівлі» скарга до органу оскарження подається суб`єктом оскарження у формі електронного документа через електронну систему закупівель. Після розміщення скарги суб`єктом оскарження в електронній системі закупівель скарга автоматично вноситься до реєстру скарг і формується її реєстраційна картка. Скарга разом з реєстраційною карткою в день розміщення суб`єктом оскарження автоматично оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу. До скарги додаються документи та матеріали в електронній формі (у тому числі у вигляді pdf формату файла), що підтверджують порушення процедури закупівлі або неправомірність рішень, дій або бездіяльності замовника, та документ про здійснення оплати за подання скарги до органу оскарження. Відразу після внесення до реєстру скарг скарга з супровідними документами та її реєстраційна картка автоматично надсилаються органу оскарження та замовнику. За подання скарги до органу оскарження справляється плата. Розмір плати визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №291 встановлено, що за подання скарги до органу оскарження відповідно до ЗУ "Про публічні закупівлі" справляється плата у разі оскарження процедури закупівлі робіт в розмірі 15 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати на загальну суму 30 000,00 грн за подання скарг до Антимонопольного комітету України, що підтверджується копіями наступних платіжних доручень: № 45 від 24.07.2017 у розмірі 15 000,00 грн та № 70 від 22.09.2017 у розмірі 15 000,00 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Звернення позивача зі скаргами до Антимонопольного комітету України, є його правом, а не обов`язком. При цьому, внесення позивачем 30 000 грн в якості обов`язкового платежу до Державного бюджету України спрямоване на дотримання встановленого законом порядку подання скарги до органу оскарження. В даному випадку позивач не був та не міг бути примушений до подання скарги на дії відповідача та сплати відповідного платежу за розгляд скарги.

Крім того, в даній правовій ситуації витрати на реалізацію права на оскарження процедури закупівлі понесені товариством ще до встановлення компетентним державним органом факту вчинення відповідачем неправомірних дій, а не внаслідок них. До того ж, рішеннями колегії Антимонопольного комітету України від 18.08.2017 №5139-р/пк-пз встановлено, що тендерна пропозиція останнього була правомірно відхилена відповідачем, рішеннями колегії Антимонопольного комітету України від 28.09.2017 № 6772-р/пк-пз вимоги позивача також були задоволені частково з підстав наведених вище.

Відтак, заявлені позивачем до відшкодування витрати не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, ст. ст. 224, 225 ГК України, так як понесені саме з метою реалізації свого права на оскарження процедури державної закупівлі.

Суд зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Таким чином, позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається у позові.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає в зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 01.10.2019.

Суддя Я.А.Карабань