Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"24" вересня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/728/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Кудряшової Ю.В.

За позовом: Приватне підприємство "Проспер"

До: Товариство з обмеженою відповідальністю "TENACHEN" (SIA"TENACHEN"

про стягнення 20000,00 євро

Присутні:

від позивача: Войтенко С.В. - адвокат, ордер серії КС №252068 від 12.07.2019;

від відповідача: Соколик Д.І.- адвокат, ордер серії КВ №294765 від 16.09.2019.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача виконати свої зобов`язання згідно договору від 30.09.2014, а саме - видати офіційний легальний, юридично-значущий документ, який підтверджує обумовлену між сторонами знижку в розмірі 20000,00 Євро на користь Приватного підприємства "Проспер", а також про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 20000,00 Євро в якості відшкодування завданих збитків підприємству позивача.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.07.2019 витребувано у Міністерству зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України надати інформацію щодо наявності зареєстрованого представництва іноземного суб`єкта господарської діяльності - Товариства з обмеженою відповідальністю "TENACHEM LTD" (Республіка Латвія, Край Добеле, Добеле, вул. Сподрібас, 3, LV-3701, єдиний реєстраційний номер 5 ) та дані щодо його місцезнаходження, реєстраційного номеру.

З метою забезпечення права позивача на доступ до суду господарським судом ухвалою від 01.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 17.09.2019 о 15:00.

05.08.2019 на адресу суду надійшов лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за вх.№20818 в якому повідомлено, що представництво компанії "TENACHEN LTD" (Латвійська республіка) станом на 26.07.2019 в Мінекономрозвитку не зареєстровано.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.09.2019 у зв`язку з необхідністю надання позивачу можливості реалізувати своє право на подачу відповіді на відзив було відкладено підготовче судове засідання на 24.09.2019.

Представник позивача в судовому засіданні подав для долучення до матеріалів справи відповідь на відзив. Також представник позивача зазначив, що при вирішенні даного спору необхідно застосовувати право України та наявні всі підстави для розгляду справи за місцезнаходженням позивача - в Господарському суді Житомирської області.

Представник відповідача в судовому засіданні зауважив, що позивач звернувся до суду з двома вимогами, не пов`язаними між собою.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, враховуючи наступне.

01.06.2010 між Приватним підприємством "Проспер" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "TENACHEN" (відповідач/резидент Латвійської Республіки) укладено Контракт №01/06/2010, який встановлював умови поставки товарів від відповідача позивачеві.

Також в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що в електронному листі від 30.09.2014 відповідач визнав, що мали місце збитки та виразив готовність компенсувати збитки для позивача, тому робить знижку у розмірі 20 000 Євро в рахунок заборгованості позивача.

Проте, в послідуючому, а саме 17.05.2016 представник TOB "TENACHEN" подано позов про стягнення з ПП "Проспер" заборгованості в розмірі 33269,00 Євро (справа №906/493/16).

Як зауважив позивач, аргументи ПП "Проспер" щодо наявної домовленості про компенсацію збитків у розмірі 20 000 Євро суд в рамках даної справи до уваги не взяв.

За результатом розгляду справи №906/493/16 з ПП "Проспер" стягнуто 33269,00 Євро на користь TOB "TENACHEN".

ПП "Проспер" рішення суду виконано в повному обсязі.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так згідно з ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у визначених законом випадках.

Пунктом 9.2 контракту №01/06/2010 від 01.06.2010 передбачено, що усі спори, з яких сторони не досягли згоди, підлягають вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді, рішення якого є остаточним та обов`язковим для сторін.

Частиною першою ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначено, що суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Разом з тим, п. 5 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України N 04-5/608 від 31.05.2002 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору - ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном. Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (пункт 3 статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень ( 995_070 ), Нью-Йорк, 1958).

Відповідно до вимог, що викладені в ст. 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року) набула чинності для України 10 січня 1961 року, суд при вирішенні питання щодо передачі справи на розгляд арбітражу повинен був встановити дійсність арбітражної угоди (застереження), а також можливість її виконання.

Враховуючи положення п.9.2. контракту, у арбітражній угоді наявний дефект - неправильне найменування арбітражного суду, який впливає саме на неможливість виконання арбітражної угоди.

Так, в російськомовному варіанті контракту компетентний орган зазначено Міжнародний комерційний арбітражний суд, тоді як в англомовновному - «Arbitration Court of International Commerce and Industry», що в перекладі на українську мову означає "Арбітражний суд Міжнародної торгово-промислової". При цьому не зазначено місце арбітражу. А так як обидва варіанти тексту є ідентичними та мають однакову юридичну силу (10.7 контракту), тому не можна достеменно вказати компетентний орган: Ризький міжнародний комерційний арбітраж чи Арбітражний суд Латвійської Торгово-промислової палати, чи Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України. Вказане не дозволяє встановити істинні наміри сторін щодо арбітражного механізму вирішення спору.

Таких висновків дійшов Господарський суд Житомирської області в рішенні від 28.03.2017 при розгляді справи №906/493/16, яке набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також слід зазначити, що згідно ст. 20 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах (Договір між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу) якщо даний Договір не встановлює іншого, суди кожної з Договірних Сторін компетентні розглядати цивільні, сімейні та трудові справи, якщо відповідач має на її території місце проживання. За позовами до юридичних осіб суди компетентні, якщо на території даної Договірної Сторони знаходиться орган управління, представництво або філія юридичної особи.

Також ст. 32 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу передбачено, що договірні відносини визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої був укладений договір, якщо учасники цього договору не підкоряються обраному законодавству. У справах, що згадані в пункті 1 цієї статті, компетентний суд тієї Договірної Сторони, на території якої відповідач має місце проживання або місцезнаходження. А також, компетентний суд тієї Договірної Сторони, на території якої позивач має місце проживання або місцезнаходження, якщо на цій території знаходиться предмет спору або майно позивача.

Позивач в обґрунтування можливості розгляду даного спору в межах України зазначив, що відповідач має представництво в Україні, що знаходиться за адресою: 03680, м. Київ, пер. Радищева, 3 офіс 130. А також відзначив, що предмет спору - неоплачений товар відповідача - латвійського резидента ТОВ "ТЕNАСНЕМ", який на теперішній час розташований на території України - Договірної Сторони, на території якої позивач має місце проживання.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що предметом позову в даній справі є офіційний документ, який підтверджує обумовлену знижку в розмірі 20000,00 Євро та стягнення цих коштів.

Тому суд вважає в даному випадку посилання позивача на знаходження предмету спору на території Житомирської області не відповідає матеріалам справи та є безпідставним.

Як зазначалося раніше, на виконання вимог ухвали Господарського суду Житомирської області від 22.07.2019 - 05.08.2019 на адресу суду надійшов лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за вх.№20818, в якому повідомлено, що представництво компанії "TENACHEN LTD" (Латвійська республіка) станом на 26.07.2019 в Мінекономрозвитку не зареєстровано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розгляд даного спору господарським судом на території України є порушенням вищенаведених норм міжнародного права, зокрема Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

У даному випадку цей спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства саме на території України.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі №906/728/19 слід закрити.

Керуючись ст.ст. 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. 255 ГПК України та п. 17.5) Перехідних положень ГПК України.

Повний тест ухвали складено: 30.09.2019.

Суддя Кудряшова Ю.В.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з повід.)