ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.19 Справа № 917/929/19

за позовною заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агріс", 38200, Полтавська область, смт. Семенівка, вул. Воїнів інтернаціоналістів, 69, ідент. код 32364579

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕМАГРО", 61080 м. Харків, проспект Гагаріна, 201, ідент. код 31635689

про стягнення 2589670,96 грн.

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, посв. № 1404 від 21.03.2019 року, ордер ПТ № 053428 від 10.06.2019 року

від відповідача: ОСОБА_3, ордер ХВ № НОМЕР_1 від 08.07.2019

До господарського суду Полтавської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Агріс" з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Семагро" про стягнення 2589670,96 грн. заборгованості за Договором №04-04/РЛ/18-1 надання послуг у рослинництві, пов'язаних з вирощуванням насіння гібридів соняшнику з давальницької сировини від 04.04.2018 р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач не виконав господарсько-договірні зобов"язання щодо оплати наданих йому послуг.

Відповідач у відзиві (вхід. № 7185 від 12.07.2019 року) зазначає, що позивачем невірно визначено розмір зобов"язань за Договором №04-04/РЛ/18-1 надання послуг у рослинництві, пов'язаних з вирощуванням насіння гібридів соняшнику з давальницької сировини від 04.04.2018 р., зокрема, стверджує, що потрібно застосовувати ціну соняшника, яка склалася на момент розрахунку. В зв"язку з цим, зазначає, що може визнати суму зобов"язань за Договором, виходячи з вартості товарного соняшника на дати, встановлені п. 4.5 ст.4 Договору (30.11.2018 та 15.04.2019), та складає 1988851,2 грн.

При цьому, зауважив, що будь-яких змін до Договору Додатковою угодою від 18.09.2018 року не вносилось.

Крім цього, на думку відповідача позивач неправомірно застосував подвійну відповідальність (штраф, пеню) за одне й те саме порушення (прострочення оплати за Договором).

Щодо нарахованої та пред"явленої до стягнення пені, відповідач зазначає про недотримання при цьому позивачем вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

22.08.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№ 8911), в якій позивач наводить спростування заперечень відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

30.08.2019 року відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказує, що позивач намагається надати суб"єктивне та одностороннє тлумачення умовам п.4.1 ст.4 Договору, що на його думку спотворює зміст Договору.

Також, відповідач зазначає, що будь-якого підтвердження калькулювання та нормування вартості наданих позивачем за договором послуг (робіт), чи витрат, пов"язаних з виконанням позивачем договору відповідачу надано не було.

Щодо незгоди з застосованою до нього позивачем відповідальності за порушення умов Договору посилається на обгрунтування, наведені ним у відзиві на позов.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2019 р. даний позов був переданий на розгляд судді Іванко Л.А.

За даним позовом ухвалою господарського суду Полтавської області 18.06.2019 року відкрито провадження у справі № 917/929/19. Справу ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду в підготовче засідання, та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи.

08.07.2019р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Семагро" до суду надійшла заява (вхід. № 6982) про відвід судді Іванко Л.А. від участі у розгляді справи № 917/929/19.

Ухвалою від 10.07.2019р. визнано відвід необґрунтованим та зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід судді іншим складом суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2019р. заяву про відвід передано на розгляд судді Мацко О.С.

Ухвалою від 12.07.2019р. господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С. у задоволенні заяви про відвід судді Іванко Л.А. відмовив.

Ухвалою від 19.08.2019р. після виходу судді Іванко Л.А. з відпустки, поновлено провадження у справі .

Ухвалою від 03.09.2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.09.2019 року.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 24.09.2019р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд, встановив наступне.

04.04.2018 року між ТОВ "Семагро" (надалі-Фірма, відповідач) та ТОВ "Агріс" (надалі - Господарство, позивач) укладено договір надання послуг у рослинництві, пов"язаних з вирощуванням насіння гібридів соняшнику з давальницької сировини № 04-04/РЛ/18-1(надалі -Договір), згідно якого, Господарство за завданням Фірми зобов"язується на умовах цього Договору надати послуги, пов"язані з вирощуванням гібридного насіння соняшнику з давальницької сировини, наданого фірмою на ділянці площею 50 гектар, розташованому на полі згідно карти полів Господарства і до 25 листопада 2018 року передати Фірмі урожай гібридного насіння соняшнику в обсязі не менше восьми центнерів з гектара (п.1.1 Договору).

Згідно п.1.4 Договору власником насіння гібридів, вирощених відповідно до цього Договору є Фірма.

В п.3.3.3 Договору сторони визначили, що підписанням цього Договору Господарство підтверджує, що воно отримало від Фірми всі необхідні методичні вказівки та інформацію, а також належним чином ознайомлене з Методикою і технологією вирощування насіння гібридів.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що оплата наданих Господарством послуг, передбачених цим Договором, проводиться в такому еквіваленті: за одну тонну отриманого насіння, що пройшли первинну очистку на решеті розміром 3,0 мм в заліковій вазі (вологість 7%, засміченість 1%) оплачується вартість трьох тонн товарного соняшнику за ціною, що склалася на момент розрахунку. У разі, коли господарство не має можливості зробити первинну очистку, вона проводиться на лініях Фірми і оплачується в еквіваленті: за одну тонну насіння після первинного очищення на решеті розміром 3,0 мм в заліковій вазі (вологість 7%, засміченість 1%) оплачується вартість трьох тонн товарного соняшнику за ціною, що склалася на момент розрахунку.

Не раніше 5 календарних дні до моменту відвантаження насіння гібридів підписати Додаткову угоду до Договору, в якій зафіксувати ціну товарного соняшника (п.4.1.1 Договору).

18.09.2018 року сторони уклали Додаткову угоду до Договору, в якій, керуючись п.4.1.1 Договору вирішили зафіксувати ціну товарного соняшника на рівні 10500,00 грн. з ПДВ, за тонну.

Вартість 1 тонни вирощеного гібридного соняшнику складає 31500,00 грн.

Відповідно до п.4.5 Договору, оплата наданих Господарством послуг згідно п.4.1 проводиться в два етапи: 50% від суми акту виконаних робіт виплачується Господарству до 30 листопада 2018 року, залишок у розмірі 50% суми акту виконаних робіт виплачується до 15 квітня 2019 року.

В розділі 5 Договору сторони погодили відповідальність за порушення зобов"язань, передбачених цим Договором.

А саме, згідно п.5.2 у разі прострочення оплати за надані Господарством послуги Фірма сплачує Господарству пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу. Також при простроченні оплати за надані Господарством послуги Фірма сплачує Господарству одноразово штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу.

На виконання умов Договору Господарство надало послуги Фірмі з вирощування насіння гібридів соняшнику з давальницької сировини, що підтверджується актом виконання робіт від 25.10.2018 року, підписаного сторонами.

Відповідно до п.3 Акту виконання робіт по Договору загальна вартість виконаних робіт з урахуванням ПДВ склала 2130912,00 грн.

Позивач вказує, що взяті на себе зобов"язання щодо оплати наданих послуг відповідач не виконав. Направлені позивачем відповідачу претензії залишив без задоволення.

За даних обставин, позивач, посилаючись на прострочення відповідачем оплати виконаних ним робіт, пов"язаних з вирощуванням гібридного насіння соняшнику з давальницької сировини, звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 2130912,00 грн. основного боргу, 213091,20 грн. штрафу, 245667,76 грн. - пені.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов"язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов"язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так, судом встановлено, що 04.04.2018 року між ТОВ "Семагро" (надалі-Фірма, відповідач) та ТОВ "Агріс" (надалі - Господарство, позивач) укладено договір № 04-04/РЛ/18-1, згідно якого, Господарство за завданням Фірми зобов"язується на умовах цього Договору надати послуги, пов"язані з вирощуванням гібридного насіння соняшнику з давальницької сировини, наданого фірмою на ділянці площею 50 гектар, розташованому на полі згідно карти полів Господарства і до 25 листопада 2018 року передати Фірмі урожай гібридного насіння соняшнику в обсязі не менше восьми центнерів з гектара (п.1.1 Договору).

18.09.2018 року сторони уклали Додаткову угоду до Договору, в якій, керуючись п.4.1.1 Договору вирішили зафіксувати ціну товарного соняшника на рівні 10500,00 грн. з ПДВ, за тонну.

Вартість 1 тонни вирощеного гібридного соняшнику складає: 31500 грн.

Згідно п.4.2 Договору надання Господарством послуг за цим Договором підтверджується актом прийому-передачі насіння гібридів і актом наданих послуг (виконаних робіт).

Згідно п.4.3 Договору, підставою для здійснення розрахунків між сторонами є підписані сторонами акт прийому-передачі насіння гібридів і акт наданих послуг (виконаних робіт), що підтверджують виконання Господарством взятих на себе за цим Договором зобов"язань в повному обсязі.

Складеним 25.10.2018 року Актом приймання-передачі насіння гібридного соняшника (арк. спр.19) сторони підтвердили, що Господарство передало, а Фірма прийняла насіння гібридного соняшника Сумо (після первинної очистки) в кількості 67648 кг.

25.10.2018 року сторони підписали Акт виконання робіт по Договору № 04-04/РЛ/18-1 від 04.04.2018 року(арк. спр.18) про наступне:

1. В період з 04.04.2018 року по 25.10.2018 року Господарство надало послуги Фірмі з вирощування насіння гібридів соняшника з давальницької сировини на площі 50 га.

2. Послуги надані Господарством Фірмі відповідно до умов Договору № 04-04/РЛ/18-1 від 04.04.2018 року.

3. Вартість виконаних робіт становить 1775760,00 грн.

Податок на додану вартість - 355152,00 грн.

Загальна вартість виконаних робіт з урахуванням ПДВ становить - 2130912,00 грн.

4. Акт підписано у двох примірниках, по одному примірнику - для кожної сторони.

ОСОБА_4 сторони підтвердили, що по Договору № 04-04/РЛ/18-1 від 04.04.2018 року Господарством зобов`язання виконані. Даний Акт є підставою для здійснення розрахунків за надані послуги. Акт підписано тими ж уповноваженими особами, що і Договір, скріплено печатками.

Згідно умов Договору(п.4.5), оплату наданих Господарством послуг Фірма зобов"язувалась здійснити в два етапи: 50% від суми акту виконаних робіт виплачується Господарству до 30 листопада 2018 року, залишок у розмірі 50% суми акту виконаних робіт виплачується до 15 квітня 2019 року.

Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, вартість виконаних позивачем робіт не оплатив, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Із встановлених обставин справи вбачається, що заперечення відповідача є безпідставними і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, укладеною сторонами Додатковою угодою від 18.09.2018 року (арк. спр.56) та актом виконаних робіт (а.с.18), в яких сторони зафіксували вартість 1 т вирощеного гібридного соняшнику на рівні 10500,00 грн. та вартість виконаних робіт 2130912,00 грн.

Доказів того, що відповідач здійснив оплату наданих послуг позивачем матеріали справи не містять.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2130912 грн. суми основного боргу з оплати за виконані роботи за Договором підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

За неналежне виконання відповідачем умов Договору позивач заявив до стягнення з відповідача 245667,76 грн. пені за період з 01.12.2018 року по 15.04.2019 року, з 16.04.2019 року по 25.04.2019 року, з 26.04.2019 року по 04.06.2019 року та 213091,2 грн. штрафу.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В п.5.2 Договору сторони узгодили, що у разі прострочення оплати за надані Господарством послуги Фірма сплачує Господарству пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу. Також при простроченні оплати за надані Господарством послуги Фірма сплачує Господарству одноразово штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Тобто, умовами Договору сторони погодили застосування у разі прострочення оплати за надані Господарством послуги пеню та штраф одночасно.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові 02.04.2019р. у справі №917/194/18, одночасне стягнення штрафу та пені не є притягненням до подвійної відповідальності та не суперечить ст. 61 Конституції України. Наведена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, відповідно до якої одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно із ст.549 ЦК пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 ГК - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок штрафу встановив, що заявлений до стягнення розмір штрафу відповідає вимогам ЦК України, ГК України та умовам Договору, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені суд встановив завищення суми пені. А саме, при нарахуванні пені на прострочену суму оплати позивачем не дотримано вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з поданого суду розрахунку, позивачем не дотримано шестимісячного строку нарахування пені (нараховано за 186 днів).

Здійснивши перерахунок пені у відповідності до п. 6 ст. 232 ГК України, суд дійшов до висновку, що за 183 дні сума пені становить 239537,74 грн. В іншій частині позовні вимоги в частині стягнення пені заявлені неправомірно.

Враховуючи викладене, стягненню підлягає пеня у розмірі 239537,74 грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 2130912 грн., 213091,20 грн. штрафу, 239537,74 грн. пені. В іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СЕМАГРО" (61080 м. Харків, проспект Гагаріна, 201, ідент. код 31635689) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агріс" (38200, Полтавська область, смт. Семенівка, вул. Воїнів інтернаціоналістів, 69, ідент. код 32364,00 грн. основного боргу, 213091,20 грн. штрафу, 239537,74 грн. пені, 38753,11 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 04.10.2019 року

Суддя Іванко Л.А.