СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа № 917/1278/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гончарова О.В.,

за участі представників:

позивача- Антофій М.О., довіреність № б/н від 23.08.19 р.;

відповідача- Ковтун Ю.І., довіреність № 10-74/6420 від 22.04.19 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м.Полтава (вх. №1516/2-5)

на рішення господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/1278/18 (суддя Паламарчук В.В., повний текст рішення складено та підписано 22.04.2019)

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", м.Полтава

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м.Полтава

про визнання недійсним правочину,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання недійсним правочину - заяви Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-75/12875 від 29.08.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/1278/18 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним правочин - заяву Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-75/12875 від 29.08.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" витрати на сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу, з урахуванням письмових пояснень по справі (вх.№8433 від 06.09.2019), обґрунтовує тим, що в момент вчинення ПАТ «Полтаваобленерго» оскаржуваного правочину додержано вимоги, встановлені статтями 203 та 602 ЦК України. Таким чином, заявлені вимоги Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про скасування правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №10-75/12875 від 29.08.2018 не узгоджуються з вказаними нормами.

При цьому звертає увагу на те, що, вимоги сторін оскаржуваного правочину є зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого; зазначені вимоги є грошовими, тобто однорідними; після набрання законної сили рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 дані вимоги набули ознак прозорості (ясності) та стали безспірними. Таким чином, відповідно до ст.203 ГК України та ст.601 ЦК України заява ПАТ «Полтаваобленерго» про зарахування зустрічних однорядних вимог №10-75/12875 від 29.08.2018 року підлягає виконанню з боку Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал».

Крім того, зазначає, що зупинене виконавче провадження №48305346 щодо виконання наказу №13/91 стосується виключно примусового виконання рішення, а оскаржуваний правочин-заява про зарахування однорідних грошових вимог вчинений ПАТ «Полтаваобленерго» у відповідності до ст.203 ГК України та ст.601 ЦК України, оскільки на момент його вчинення між ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» та Комунальним підприємством Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» існували зустрічні грошові зобов`язання, строк виконання яких настав. Зупинене виконавче провадження не зупиняє наявність зобов`язання зі сплати грошових коштів.

Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України №1730-VIII від 03.11.2016 року «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання i водовідведення за спожитi енергоносії» не заборонено вчиняти суб`єктам господарських відносин правочини на погашення існуючої заборгованості, а тому оскаржуваний правочин-заява про зарахування однорідних грошових вимог, вчинений сторонами у відповідності до ст.203 ГК України та ст.601 ЦК України, не підпадає під їхню дію.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2019 поновлено Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/1278/18, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено розгляд справи на 03.06.2019 о 10:00 год.

В судовому засіданні 03.06.2019 винесено протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 04.07.2019 об 11:30 год.

04.07.2019 у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. та відпусткою судді Пуль О.А. автоматизованою системою розподілу судових справ для розгляду справи №917/1278/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

В судовому засіданні 04.07.2019 винесено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи до 25.07.2019 о 10:45 год.

24.07.2019 у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В. автоматизованою системою розподілу судових справ для розгляду справи №917/1278/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.

Враховуючи викладене та зважаючи на приписи ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/1278/18 розпочався спочатку.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Позивач у додаткових письмових поясненнях (вх.№6182 від 02.07.2019 та вх.№8186 від 30.08.2019) та його представники в судових засіданнях проти доводів апеляційної скарги заперечували, просять рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що як вбачається зі змісту заяви ПАТ «Полтаваобленерго» №10-75/12875 від 29.08.2018 про зарахування однорідних грошових вимог припиняються зобов`язання КППОР «Полтававодоканал» перед ПАТ «Полтаваобленерго» з інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 43749,53 грн. згідно з наказом Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 р. №13/91. Разом з цим, за статтею 7 Закону України №1730-VIII від 03.11.2016 року «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання i водовідведення за спожитi енергоносії» передбачається списання заборгованості за наказом Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 р. №13/91 (позивач перебуває в реєстрі підприємств, які беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості), у зв`язку з чим вчинення виконавчих дій за вказаним наказом було зупинено постановою ДВС від 27.04.2018.

Крім того, за вимогами частини 2 статті 15-1 та частини 8 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» , пункту 6 Правил користування електричною енергією чітко визначено спеціальний порядок проведення розрахунків за електроенергію, за яким розрахунки проводяться виключно грошовими коштами та шляхом їх перерахування споживачем електричної енергії виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії і сторони у відповідних правовідносинах не можуть відступати від визначеного законом порядку, зокрема, проведення таких розрахунків.

При цьому статтею 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

Отже вчинений ПАТ «Полтаваобленерго» правочин - заява №10-75/12875 від 29.08.2018 про зарахування однорідних грошових вимог суперечить положенням статті 601 ЦК України та статті 203 ГК України та є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях доводи відповідача та позивача, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи та було правильно встановлено господарським судом першої інстанції, рішенням господарського суду Полтавської області від 15.09.2009р. по справі №13/91 стягнуто з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул. П.Комуни, 40а, м. Полтава, 36000 (р/р 260034687 АБ "Полтава-Банк", МФО 331489, ) на користь Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" , 36022 м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, р/р НОМЕР_1 в КБ "Приватбанк", МФО 331401, в особі Полтавської філії ВАТ "Полтаваобленерго", пров. Першотравневий, 19, м. Полтава, 36000 (р/р НОМЕР_2 Полтавське ГРУ "Приватбанк", МФО 331401, код ЄДРПОРУ 25693530) - 4160913,64 грн. боргу за використану електроенергію та 13620,60 грн. - за перетоки реактивної енергії, 697801,86 грн. пені, 2477597,88 грн. інфляційних та 379157,63 грн. - 3 % річних від простроченої суми, 25500,00 грн. держмита та 315,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення судом видано наказ від 28.09.2009р. №13/91.

Вказаний наказ ПАТ "Полтаваобленерго" пред`явлено до органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавської області, за яким відкрито виконавче провадження № 48305346.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавської області від 27.04.2018 вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 48305346 щодо виконання наказу № 13/91 було зупинено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження". Вказана постанова органу державної виконавчої служби винесена на виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 у справі № 13/91.

ПАТ "Полтаваобленерго" на адресу КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" направив заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог (1075/12875 від 29.08.2018), яку останній отримав 03.09.2018.

Відповідно до змісту заяви припиняються зобов`язання ПАТ "Полтаваобленерго" з оплати водопостачання та водовідведення:

а) за серпень 2018 року згідно угоди № 42-6 від 01.02.2006 р. на загальну суму 43209,74 грн., в т.ч. ПДВ 7201,62 грн. (рахунок № 899-08 від 21.08.2018р., ПАТ "Полтаваобленерго"),

б) за серпень 2018 року згідно угоди № 44-16 від 01.07.2011 р. на загальну суму 159,94 грн. в т.ч. ПДВ 26,66 грн. (рахунок № 2951-08 від 20.08.2018р. Машівська філія ПАТ "Полтаваобленерго").

в) за серпень 2018 року згідно угоди № 32-8 від 01.03.2003 р. на загальну суму 379,85 грн., в т.ч. ПДВ 63,31 грн. (рахунок № 2220-08 від 17.08.2018р Карлівська філія ПАТ "Полтаваобленерго").

Всього припиняються зобов`язання ПАТ "Полтаваобленерго" перед КП ПОР "Полтававодоканал" за послуги з водопостачання та водовідведення на суму 43 749,53 грн., в т.ч. ПДВ 7291,59 грн. та припиняються зобов`язання КП ПОР "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" з інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 43 749,53 грн., згідно наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009р. № 13/91.

У заяві про зарахування зустрічних вимог ПАТ "Полтаваобленерго" вказує, що залишок заборгованості КП ПОР "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" згідно наказу Господарського Полтавської області від 28.09.2009р. № 13/9 становить 470 998,65 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обґрунтування позову посилається на те, що заява № 10-75/12875 від 29.08.2018 року про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає всім необхідним ознакам, зокрема, настанню строку виконання за обома вимогами, оскільки на теперішній час та станом на момент вчинення Відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 48305346 щодо виконання наказу № 13/91 було зупинено на підставі постанови органу ДВС від 27.04.2018 року, яка, в свою чергу, винесена на виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 року у справі № 13/91 (з урахуванням приписів п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження"). Дана обставина виключає можливість зарахування вимог за наказом № 13/91, оскільки неможливе пред`явлення до зарахування вимоги за зобов`язанням, яке не підлягає виконанню.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позов, погодився із доводами позивача та виходив з того, що зазначена в заяві № 10-75/12875 від 29.08.2018 вимога КППОР «Полтававодоканал» до ПАТ «Полтаваобленерго» щодо сплати інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 43749,53 грн. згідно з наказом Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 р. №13/91 не містить такої ознаки, як безспірність, оскільки за статтею 7 Закону України №1730-VIII від 03.11.2016 року «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання i водовідведення за спожитi енергоносії» передбачається списання заборгованості за даним наказом Господарського суду Полтавської області .

Також господарський суд першої інстанції зазначив, що стаття 15-1 Закону України "Про електроенергетику" передбачає оплату за спожиту електричну енергію виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.

Статтею 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, за висновком господарського суду першої інстанції, вчинене ПАТ "Полтаваобленерго" зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-75/12875 від 29.08.2018р., суперечить положенням статті 601 ЦК, статті 203 ГК, та є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до частини 1 статті 215 ЦК.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із даним висновком місцевого господарського суду, виходячи з такого.

Як правильно зазначив господарський суд першої інстанції припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги за своєю суттю - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін відповідно до вимог статті статті 601 ЦК України.

При цьому, якщо дана угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то вона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною в порядку ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Статтями 202, 203 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

У вказаних статтях окреслені вимоги до зобов`язань, які припиняються зарахуванням, вони повинні бути:

а) однорідними;

б) зустрічними;

в) строк виконання повинен настати (або вони визначені моментом вимоги або взагалі не містять строку).

Однорідними розглядаються вимоги, які виникли з однорідних підстав (договір, делікт тощо) та мають однорідний предмет.

Зустрічний характер зобов`язань полягає у тому, що сторони відповідного зобов`язання є одночасно і боржниками, і кредиторами зобов`язання, що підлягає зарахуванню. Інакше кажучи, вимога про зарахування боргу є вимогою боржника, яка

спрямована проти кредитора.

Що стосується вимоги, пов`язаної із настанням строку виконання, то для за рахування цей строк повинен настати щодо обох вимог та що він не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

В рамках даної справи розглядається зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 43 749,53 грн., одна з яких випливає з зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" оплати за водопостачання та водовідведення на суму 43 749,53 грн. за серпень 2018 року згідно угоди №42-6 від 01.02.2006 року, за серпень 2018 року згідно угоди №44-16 від 01.07.2011 року, за серпень 2018 року згідно угоди №32-8 від 01.03.2003 року, а інша - з зобов`язань КП ПОР "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" зі сплати інфляційних нарахувань в сумі 43 749,53 грн. за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 року по справі №13/91та наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009р. № 13/91.

Отже, вимоги сторін згідно оскаржуваного правочину є зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого.

Разом з тим, ще одною важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.

Крім того, ст. 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

Системний аналіз положень статей 6, 12, 13, 602 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що свобода сторін в укладенні договору про зарахування зустрічних позовних вимог може бути обмежена у випадках, передбачених законом. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №925/965/16).

Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 року по справі №13/91 зобов`язано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 48305346 по виконанню наказу господарського суду Полтавської області від 28.09.2009р. №13/91в порядку п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Дана ухвала мотивована тим, що Законом України №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а також внесено відповідні зміни до Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон № 1404). Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (далі - Реєстр) на підставі наказу Мінрегіону № 142 від 08.06.2017 року, що підтверджується листами № 8/10-2047-17 від 07.12.2017 року та № 8/10-44-18 від 15.01.2018 року Мінрегіону та повідомленнями про включення до Реєстру.

За змістом заяви Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-75/12875 від 29.08.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог припиняються зобов`язання КП ПОР "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" зі сплати інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 43 749,53 грн., згідно наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009р. № 13/91.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає встановленим, що заборгованість КП Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" з інфляційних нарахувань в сумі 43 749,53 грн. за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію, що виникла на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 року по справі №13/91та наказу Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009р. № 13/91 що є предметом зарахування зустрічних однорідних вимог, підпадає під дію Закону України №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" .

Статтею 2 Закону України №1730 визначено, що його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Абзацом 5 частини першої статті 1 Закону № 1730-VIII встановлено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону - це кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до абзацу 8 частини першої статті 1 Закону України № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Статтею 7 Закону України №1730, передбачено списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

Зокрема, ч.2 ст.7 Закону України №1730 встановлено, що на заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті для виробництва послуг централізованого водопостачання та водовідведення, послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричну енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків у такий спосіб:

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню;

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, щодо якої відповідно до цього Закону укладено договір про реструктуризацію, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення договору про реструктуризацію заборгованості.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази здійснення позивачем розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, отже на момент вчинення Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог підстави для списання заборгованості із сплати інфляційних нарахувань за рішенням господарського суду Полтавської області від 15.09.2009р. по справі №13/91 відсутні.

Разом, з тим, колегія суддів апеляційного суду враховує, що Законом України №1730 встановлено, що врегулювання заборгованості підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, припинення зобов`язання Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" зі сплати інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 43 749,53 грн., встановленого рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 року по справі №13/91 та наказом Господарського суду Полтавської області від 28.09.2009р. № 13/91 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-75/12875 від 29.08.2018р., суперечить положенням Закону України №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" .

Окрім цього, слід зазначити, що стаття 1 Закону України "Про електроенергетику" визначає термін "поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії" як рахунки суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, а термін "алгоритм оптового ринку електричної енергії" - як порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику", споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.

Згідно з ч. 8 ст. 26 вказаного Закону споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника.

Аналогічно пунктом 6.3 Правил користування електричною енергією визначено, що оплата вартості електричної енергії постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами в уповноваженому банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 6 Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2000 року №1136 «Про врегулювання відносин на оптовому ринку електричної енергії України», яка була чинною на час вчинення спірного правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, кошти, що надходять за спожиту електричну енергію на підставі визнаної претензії або за рішенням господарського суду, зараховуються енергопостачальнику виключно на його поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Кошти, отримані енергопостачальником у рахунок відшкодування завданих йому збитків, та суми пені зараховуються на поточний рахунок енергопостачальника.

Отже, законодавець робить виключення щодо зарахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання коштів за спожиту електричну енергію, які надходять на підставі рішення господарського суду, лише в частині відшкодування завданих збитків та пені, які зараховуються на поточний рахунок енергопостачальника.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначеними положеннями спеціальних норм регулювання правовідносин у сфері електроенергетики чітко визначено спеціальний порядок проведення розрахунків за електроенергію, за яким розрахунки (в том у числі і перерахування коштів за рішенням суду) проводяться виключно грошовими коштами та шляхом їх перерахування споживачем електричної енергії виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії, після чого кошти розподіляються між іншими учасниками оптового ринку електричної енергії України., і сторони у відповідних правовідносинах не можуть відступати від визначеного законом порядку, зокрема, проведення таких розрахунків.

Проте, вчинення Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" заяви №10-75/12875 від 29.08.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить імперативних положень ст. ст. 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику" .

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №925/965/16 та від 17.10.2018 у справі №908/1911/17.

Статтею 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що вчинене ПАТ "Полтаваобленерго" зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" №10-75/12875 від 29.08.2018р., суперечить положенням Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", Закону України "Про електроенергетику", статті 6, статті 602 ЦК України, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до частини 1 статті 215 ЦК.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/1278/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.09.2019

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов