РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2019Справа № 910/9076/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/9076/19

За позовомАкціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця";
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю "Крістанол-В";
Простягнення 155 712,82 грн. та зобов`язання замінити товар;
без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крістанол-В" 155 712,82 грн. штрафу за поставку продукції неналежної якості та зобов`язання здійснити продукції неналежної якості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 30.10.2017 № ОД/НХ-17-1376НЮ, що виявилося у постачанні продукції неналежної якості. Оскільки для фіксації фактів поставки продукції неналежної якості на виклик замовника (позивача) постачальник (відповідач) уповноваженого представника не направив, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в односторонньому порядку зафіксувало відповідні факти та звернулася до суду з цим позовом, з огляду на що відповідач не виконав своїх зобов`язань із заміни продукції неналежної якості та зі сплати штрафних санкцій.

У поданому позові позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для стягнення штрафних санкцій та поновити такий строк зважаючи на час виконання договору, період виявлення недоліків та необхідність отримання висновків експертної організації.

На підтвердження позовних вимог позивачем подано договір з додатками, додаткову угоду до договору поставки, видаткові накладні, телеграми про виклик представника, акти про приховані недоліки, висновок комплексного товарознавчого експертного дослідження від 17.04.2019 з посиланням на ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 відкрито провадження у справі № 910/9076/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв`язку з малозначністю в порядку п. 1 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч .1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

20.08.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просить суд поновити строк для подачі відзиву, визнавши причини пропуску цього строку поважними, відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та застосувати строки позовної давності.

Згідно з поданим відзивом позовні вимоги не визнаються через їх недоведеність.

Суд приймає до розгляду відповідь на відзив з огляду на обґрунтованість клопотання про поновлення строку на його подачу з метою дотримання принципів рівності учасників перед законом і судом та змагальності сторін, всебічного дослідження доказів і встановлення істини у спорі.

04.09.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач наводить свої міркування та заперечення щодо правової позиції відповідача. Відповідь на відзив від позивача надійшла до суду з пропуском установленого строку та без клопотання про його поновлення. Разом з тим, суд приймає до розгляду відповідь на відзив, оскільки пропуск строку не є критичним (сім днів). Крім того, суд керується принципами рівності учасників перед законом і судом та змагальності сторін.

12.09.2019 відповідач направив до суду заперечення, в яких висловлює обґрунтування свої незгоди з позовними вимогами з урахуванням відповіді на відзив.

Вимог про розгляд справи в судовому засіданні за участю представників сторін після винесення ухвали про відкриття провадження у справі до суду не надходило.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.10.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (у подальшому змінено найменування на Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі служби матеріально-технічного забезпечення філії "Одеська залізниця" в якості замовника та Товариства з обмеженою відповідальністю "Крістанол-В" в якості постачальника уклали договір поставки ОД/НХ-17-1376НЮ, за яким постачальник зобов`язався передавати у власність замовника, а замовник - оплачувати товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, визначеними у специфікації, яка додається до договору та є його невід`ємною частиною.

Найменування товару, що поставляється, за умовами п. 1.2 - мило господарське 72 %, виробник - ТОВ "Промекоторг" (п. 1.3).

Відповідно до п. 6.4 договору, у редакції додаткової угоди № 2 від 28.12.2017, сума договору складає 778 564,08 грн.

Термін дії договору визначено у п. 16.2, у редакції додаткової угоди № 2 від 28.12.2017, та визначається з моменту його підписання до 31.12.2017 за специфікацією № 1 та з 01.01.2018 по 31.03.2018 за специфікацією № 2.

Згідно з п. 5.1 договору товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені у графіку поставки, що є додатком № 2 до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2017 та лютому 2018 відповідно до підписаних специфікацій відповідач передав у власність позивача, а позивач отримав мило господарське 72 % у кількості 36 246 кг за загальну суму 778 564,08 грн., а саме:

- за видатковою накладною № РН-0000034 від 15.11.2017 на підставі рахунку-фактури № 34 від 15.11.2017 було поставлено 20 000,00 кг товару на суму 429 600,00 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000036 від 24.11.2017 на підставі рахунку-фактури № 36 від 24.11.2017 було поставлено 10 205,00 кг товару на суму 219 203,40 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000016 від 15.02.2018 на підставі рахунку-фактури № 16 від 15.02.2018 було поставлено 4 320,00 кг товару на суму 92 793,60 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000017 від 20.02.2018 на підставі рахунку-фактури № 17 від 20.02.2018 було поставлено 1 721,00 кг товару на суму 36 967,08 грн.

Спір у справі виник внаслідок неналежної якості поставленого товару, що було виявлено позивачем у період з серпня по вересень 2018 року у процесі розподілу мила господарського між виробничими підрозділами Української залізниці. Позивачем було виявлено на брусках з милом господарським появу плісняви чорного кольору та цвіль. Вказуючи на своє право вимагати та кореспондуючий обов`язок відповідача замінити неякісний товар та товар належної якості у продовж 20-ти днів з дати встановлення фактів недоліку товарів, 06.09.2018 позивач звернувся до відповідача з листом, названим телеграмою, в якому викликав представника постачальника для участі у роботі комісії та складання акту про приховані недоліки товару (виклик на 12.09.2018 та 13.09.2018). Посилаючись на неявку представників постачальника, 12.09.2018 та 13.09.2018 позивач самостійно склав акти про приховані недоліки. Крім того, у квітні 2019 року на замовлення позивача та з метою звернення до суду для захисту своїх порушених прав покупця продукції, Товариством з обмеженою відповідальністю "Судова незалежна експертиза України" провело дослідження мила господарського 72 % та встановлено його невідповідність вимогам ДСТУ 4544:2006 і можливі причини незадовільної якості. Посилаючись на такий висновок у порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, позивач звергнувся до суду з цим позовом, яким просить суд стягнути з відповідача 155 712,82 грн. штрафу за п. 11.3 договору та зобов`язати відповідача здійснити заміну продукції неналежної якості мила господарського 72 % на належної якості, поставлену за договором поставки № ДО/НХ-17-1376НЮ від 30.10.2017 та додаткової угоди № 2 від 28.12.2017 до договору поставки загальною кількістю 36 246 кг на суму 778 564,08 грн., яка зберігається на матеріально-технічному складі, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Степна, 2.

Відповідач проти позову заперечує, оскільки позивачеві було передано всі необхідні документи на товар і товар у задовільному та належному стані був прийнятий без зауважень. На думку відповідача, подані позивачем документи не підтверджують виклик представника постачальника для фіксації незадовільної якості товару, акти прихованих недоліків не відповідають фактичним обставинам, станом на час звернення позивача до суду гарантійний строк закінчився, що не надає відповідачу підстав для заявлення клопотання про призначення судової експертизи, поданий позивачем висновок комплексного товарознавчого експертного дослідження не відповідає вимогам законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме: майново-господарських, згідно зі ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України та у відповідності до приписів ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За приписами ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Вимоги щодо якості товару були визначені у розділі 2 договору, де закріплено, якість товару, що постачається, повинна відповідати ДСТУ 4544:2006 (п. 2.1); підтвердженням якості з боку постачальника є копія висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи та сертифікат якості (п. 2.2); замовник має право повернути постачальнику неякісний товар (п. 2.3); товар виготовлений не раніше 2017 року (п. 2.6); при постачанні кожної партії продукції постачальник зобов`язаний надати документ, що підтверджує якість продукції - копію висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи та сертифікат якості (п. 2.7).

Відповідно до ст. 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Укладений сторонами договір передбачав такі умови щодо дії гарантії:

- постачальник гарантує якість та надійність товару, що постачається протягом терміну, передбаченого технічними умовами та стандартами та даний товар. Гарантійний термін зберігання - 12 місяців з дати виготовлення (п. 4.1);

- при виявленні товару, який не відповідає технічним умовам та стандартам, а також при виявленні виробничих дефектів гарантійний період експлуатації, виклик представника постачальника є обов`язковим. У разі неприбуття представника постачальника в установлений термін акт складається в односторонньому порядку (п. 4.2);

- термін усунення недоліків або заміни товару в межах гарантійного терміну - 20 днів з моменту виявлення дефектів. Постачальник усуває недоліки та проводить заміну товару на якісний за свій рахунок (п. 4.3).

Також укладений договір передбачав, що замовник має право пред`явити постачальнику претензії по кількості на підставі видаткової накладної, і по якості на протязі гарантійного терміну, згідно з п. 4.1 договору (п. 9.2); у випадку наявності претензій по якості товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання питань (п. 9.3); постачальник на підставі визнаної претензії в погоджений термін, але не більше 20-ти днів, робить за свій рахунок заміну невідповідного асортименту, заміну дефектного товару на якісний товар або усуває виявлені дефекти (п. 9.4); підтвердженням про одержання товару замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін (п. 9.5).

За твердженнями відповідача, не запереченими позивачем, разом з товаром замовнику за договором було передано і документи на товар, а саме:

- висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 26.04.2016 № 05.03.02-04/14665, про відповідність мила господарського ДСТУ 4544:2006, виробництва ТОВ "Промекоторг" встановленим медичним критеріям безпеки, необхідним умовам використання/застосування, зберігання, транспортування, утилізації, знищення. Висновок складений Державною санітарно-епідеміологічною службою України та дійсний до 25.04.2021;

- протокол вимірювання виробів із полімерних та інших матеріалів від 22.03.2016 № 21, складений Державною установою "Дніпропетровський обласний лабораторний центр" Державної санітарно-епідеміологічної служби України про відповідність продукції вимогам нормативних документів, що до неї ставляться;

- протокол вимірювання виробів із полімерних та інших матеріалів від 29.08.2017 № 518, складений Державною установою "Дніпропетровський обласний лабораторний центр" Міністерства охорони здоров`я України про відповідність продукції вимогам нормативних документів, що до неї ставляться;

- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 06.11.2017 на партію № 32;

- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 15.02.2017 на партію № 05;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 15.11.2017 № 03/01, складену постачальником щодо партії № 32 і яка дійсна до 31.12.2017;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 24.11.2017 № 03/01, складену постачальником щодо партії № 32 і яка дійсна до 31.12.2017;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 15.02.2018 № 03/01, складену постачальником щодо партії № 5 і яка дійсна до 31.03.2018;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 20.02.2018 № 03/01, складену постачальником щодо партії № 5 і яка дійсна до 31.03.2018.

Як вбачається з матеріалів, отриманих судом від позивача, факт отримання від позивача документів щодо якості товару у момент його прийняття замовником не заперечується, що свідчить про виконання постачальником вимог п.п. 2.1, 2.2, 2.6, 2.7.

Разом з тим, позивачем заявлено до продавця товару вимоги щодо якості товару у заявку виявленням протягом гарантійного строку недоліків, що відповідає положенням ч. 1 ст. 676, ч.ч. 1, 3 ст. 678 Цивільного кодексу України. Так у ч. 1 ст. 676 Цивільного кодексу України закріплено, що гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару (ч. 4 ст. 678 Цивільного кодексу України).

Процедура звернення до постачальника з вимогами щодо якості продукції, яку сторони добровільно погодили у договорі, передбачала обов`язковий виклик представника постачальника для фіксації відповідних фактів (у разі неприбуття представника постачальника - складання акту в односторонньому порядку), спільне врегулювання питань (у разі наявності діалогу обох сторін), виставлення претензії і заміну постачальником товару у термін, що не перевищує 20-ти днів.

Дослідивши наявні у справі документи, суд не зміг встановити обставин, які б підтверджували дотримання позивачем умов договору та вимог чинного законодавства для заявлення претензій щодо якості товару за договором, з якого виник спір (№ ДО/НХ-17-1376/НЮ від 30.10.2017) та накладних, визначених позивачем у позовній заяві (№ РН-0000034 від 15.11.2017, № РН-0000036 від 24.11.2017, № РН-0000016 від 15.02.2018 та № РН-0000017 від 20.02.2018).

На підтвердження звернення до постачальника продукції з вимогами щодо якості позивач надав суду два фіскальні чеки від 06.09.2018 про направлення на ім`я ТОВ "Крістанол В" двох рекомендованих листів, фіскальні чеки від 06.09.2018 про придбання марок і конверту. Також було подано два документи, іменовані телеграмами про виклик представників у разі виявлення продукції невідповідної якості або відсутності документів.

Одна з таких телеграм не мітить вихідного номеру і дати, складена на ім`я ЦІЯ, НЗТ Од., НХ Од, НВЯ Од, ЦБ РФ Од, ТОВ "Крістанол-В" з посиланням на договір № ОД/НХ-17-397/НЮд-3 від 27.12.2017 і договір № ОД/НХ-17-1376 від 30.10.2017; накладну № 04-004059 від 18.04.2018 загальна кількість 4 550 кг на суму 77 682,61 грн., накладну № 03-002547, № 03-002555 від 04.04.2018, загальна кількість 2 550 кг, на суму 47 047,2 грн., кількість та сума 3 990,00 кг, на суму 68 802,89 грн.; супровідні документи - сертифікат якості від 15.02.2018 партія № 5, сертифікат якості № 32 від 06.11.2017, сертифікат якості від 20.10.2017 артія № 30, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-04/14665 від 26.04.2016; виробника/постачальника - ТОВ "Промекоторг" / ТОВ "Крістано-В"; недоліки - білий наліт та цвіль; дата та час призначення комісії за телеграмою - 12.09.2018 10:00 для складання акту про приховані недоліки; адреса виробничого підрозділу - 20705, м. Сміла, вул. Т. Шевченка, 18-В.

Інша телеграма з номером 404 та датована 06.09.2018 складена на ім`я ЦІЯ, НЗТ Од., НХ Од, НВЯ Од, ЦБ РФ Од, ТОВ "Крістанол-В" з посиланням на договір № ОД/НХ-17-1376 від 30.10.2017 і договір № ОД/НХ-17-397/НЮд-3 від 27.12.2017; накладну № 03-002556 від 14.03.2018 загальна кількість 1 380 кг на суму 25 460,85 грн., накладну № 03-002549 від 14.03.2018 загальна кількість 860 кг на суму 15 866,91 грн., накладна № 04-003733 від 06.04.2018 загальна кількість 19 000 кг на суму 32 438,89 грн., накладна № 11-012583 від 14.11.2017 загальна кількість 2 520 кг на суму 43 117,07 грн. Кількість та сума: отримано 6 660 кг на суму 116 883,72 грн., продукція в якій виявлені недоліки - кількість 6 084,6 кг на суму 109 619,25 грн.; супровідні документи з якості: сертифікат якості на партії, сертифікат якості від 06.11.2017, 15.02.2018, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-04/14665 від 26.04.2016, декларація про відповідність, протокол випробувань; виробника/постачальника - ТОВ "Промекоторг" / ТОВ "Крістано-В"; недоліки - білий наліт та цвіль; дата та час призначення комісії за телеграмою - 13.09.2018 13:00 для складання акту про приховані недоліки; адреса виробничого підрозділу - м. Херсон, Миколаївське шосе, 6 км НХТер-4.

З аналізу описаних документів (телеграм) вбачається, що позивач не здійснював виклик представник постачальника для фіксації недоліків товару за накладними № РН-0000034 від 15.11.2017, № РН-0000036 від 24.11.2017, № РН-0000016 від 15.02.2018 та № РН-0000017 від 20.02.2018.

Крім того, подані фіскальні чеки не доводять фактів надіслання позивачем повідомлення (листа та/або телеграми та/або виклику) з метою запрошення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Крістанол-В" для фіксації недоліків продукції, переданої за накладними № РН-0000034 від 15.11.2017, № РН-0000036 від 24.11.2017, № РН-0000016 від 15.02.2018 та № РН-0000017 від 20.02.2018, адже опис вкладення у лист до фіскальних чеків подано не було, адресу, на яку здійснювалися поштові відправлення - не вказано, а відповідно до фіскальних чеків, з яких можливо встановити лише індекс отримувача, таким індексом є 01001, що не відповідає як адресі відповідача, визначеній в якості його місцезнаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, так і адресах, вказаних у документації сторін (договорі, додатковій угоді, накладних).

Отже, судом не встановлено за допомогою належних і достовірних засобів доказування обставин дотримання замовником умов договору щодо виклику представника постачальника для фіксації недоліків товару, поставленого за накладними № РН-0000034 від 15.11.2017, № РН-0000036 від 24.11.2017, № РН-0000016 від 15.02.2018 та № РН-0000017 від 20.02.2018 у рамках договору № ОД/НХ-17-1376 від 30.10.2017.

Решта наданих суду документів також не може розглядатися належними і достовірними доказами встановлення недоліків на спірному товарі. Так, акт про приховані недоліки від 13.09.2018 та акт про приховані недоліки № 3 від 12.09.2018 хоч і містять посилання на договір, з якого виник спір, проте не стосуються товару, отриманого позивачем від відповідача за описаними вище накладними.

Поряд з описаними обставинами, суд зауважує, що позивач не звертався до відповідача з претензією (вимогою) про заміну неякісного товару на якісний, не надсилав примірник акту пр. фіксування недоліків товару, складеного в односторонньому порядку.

Тобто, позивачем не було дотримано порядку заявлення вимог щодо якості товару за накладними № РН-0000034 від 15.11.2017, № РН-0000036 від 24.11.2017, № РН-0000016 від 15.02.2018 та № РН-0000017 від 20.02.2018.

Єдиним документом, що містить посилання на ці накладні є висновку комплексного товарознавчого експертного дослідження від 17.04.2019, який позивач подав суду з посиланням на приписи ст. 101 Господарського процесуального кодексу України. Так, у ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, серед іншого, передбачається, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Наявний в матеріалах справи висновок від 17.04.2019 не відповідає наведеним положенням законодавства, а тому не приймається в якості доказу у справі.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні процесуального законодавства є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування, достовірними - докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 76, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За приписами ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При зверненні до суду з цим позовом, після отримання відзиву на позовну заяву позивач не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів на підтвердження заявлених вимог.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

У зв`язку з відмовою у позові, судові витрати у справі зі сплати судового збору покладаються на позивача в порядку приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73-80, 129, 236-241, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко