ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 року м. Дніпро Справа № 904/1276/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 р.

( суддя: Бєлік В.Г., м. Дніпро, повний текст рішення підписано 21.06.2019 р.)

у справі:

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі

Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

Акціонерного товариства "Українська залізниця",

м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства

"ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ",

м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу у розмірі 35 685,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" штраф у розмірі 35 685,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 р. позов задоволено частково - стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" регіональна філія Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 21 411,00 грн., судовий збір у сумі 1 921,00 грн. В частині стягнення штрафу в розмірі 14 274,00 грн. - відмовлено.

Місцевий господарський суд виходив із того, що провізна плата за перевезення вантажу була сплачена Відповідачем в повному обсязі. Отже позивач не лише не поніс збитків, а отримав провізну плату розмір якої перевищує суму такої плати в разі відсутності помилки у визначенні маси вантажу, що надана до перевезення. Беручи до уваги співвідношення пред`явлених до стягнення санкцій з наявними наслідками порушення зобов`язання, співрозмірність нарахованого штрафу заподіяному правопорушенню в частині оформлення перевізного документу щодо неправильного зазначення маси вантажу, господарський суд знайшов достатньо підстав для зменшення розміру штрафу до 3-х провізних плат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 р. у справі № 904/1276/19 в частині зменшення штрафу та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що місцевий господарський суд, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та невірно застосувавши норми матеріального права, дійшов хибного висновку щодо часткового задоволення клопотання відповідача стосовно зменшення суми штрафу.

Крім того, Скаржник вважає, що в цій справі штрафна санкція не є договірною, а випливає з положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу, а також посилається на правову позицію Вищого господарського суду України, викладену зокрема у постановах № 910/13414/15, № 905/3461/15 та постановах Верховного Суду № 906/434/17, № 914/2339/17.

Також, на думку Позивача, місцевий господарський суд формально послався на загальні засади законодавства (ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України) і взяв до уваги відсутність збитків у залізниці та розбіжність у комерційних актах при зазначенні маси вантажу. При цьому, згідно ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню за самий факт порушень, незалежно від того, чи було завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Позивача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" здійснено відправлення вагону № 67879437 за накладною № 46500575 на станцію Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці.

Відповідно до вказаної накладної відправник вантажу ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ".

При прибутті вагону № 67879437 через станцію Павлоград - 1 Придніпровської залізниці, згідно акту загальної форми № 736 № 454502 при переважуванні вагону на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні.

Згідно з розділом Д комерційного акту № 454502/125/2042 від 08.08.2018 р. в дійсності виявилось: вантаж лом, брутто 71 750 кг., тара з документу 20 550 кг., нетто -51 200 кг., що більше маси зазначеної в документі на 1 250 кг.

Зважування проводилось з відчепленням, при повній зупинці на справних повірених 150т вагових вагах № 7 ст. Павлоград І ( повірка 26.07.2018 р. ) прийомоздавальником ОСОБА_1 .. Зважування проводилось двічі комісією в тому ж складі, маса брутто 71 750 кг. не змінилась. Навантаження в вагоні нижче бортів 20-40 см., 1-3 люками вантаж вкритий решіткою, над 4-7 люками вкритий листами металу, між металом по всій площі вагона маються зазори, проглядається вантаж дрібної фракції. Порушення п.17.1 гл.3 Додатка 3 до СМГС. Вантаж марковано вапном, маркування не порушене, без вибірок та заглиблень. Начальник вантажного району по штату відсутній.

Як вбачається зі змісту вказаного комерційного акту, вантаж прибув у справному в технічному та комерційному відношенні вагоні, сліди втрати або розкрадання вантажу під час перевезення відсутні.

Отже, комерційним актом підтверджено факт неправильного зазначення маси вантажу у накладній.

Місцевим господарським судом встановлено, що на підставі комерційного акту № 454502/125/2042 від 08.08.2018 р. залізницею нарахований штраф за невірно зазначену масу вантажу в залізничній накладній в розмірі п`ятикратної провізної плати в порядку, передбаченому ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідно до залізничної накладної від 24.11.2018 р. № 46500575 вартість перевезення вантажу у вагоні № 67879437 становить 7 137,00 грн.

Таким чином, сума штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати становить 35 685,00 грн. ( 7 137,00 грн. х 5 ).

Невиконання Відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати штрафу за невірно зазначену масу вантажу в залізничній накладній в розмірі п`ятикратної провізної плати, стало підставою звернення Позивача до суду з вимогою про стягнення з Відповідача вказаної суми в примусовому порядку.

Відповідач доказів добровільної сплати зазначеного штрафу на час розгляду справи суду не надав.

Місцевий господарський суд, з посиланням на ст. ст. ст. 233 ГК, 551 ЦК України, враховуючи, що провізна плата за перевезення вантажу була сплачена Відповідачем в повному обсязі і Позивач не лише не поніс збитків, а отримав провізну плату розмір якої перевищує суму такої плати в разі відсутності помилки у визначенні маси вантажу, що надана до перевезення, вважав за можливе задовольнити клопотання Відповідача, зменшити розмір штрафу та позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з Відповідача штраф у розмірі 21 411,00 грн., а в решті позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати в частині зменшення штрафу та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з доводами апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 3 ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі Статут), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила), Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 862/5083.

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 2.3. Правил визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.

У відповідності до норм ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажів визначається відправником.

Приписами ст. 37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Відповідно до пункту 5.5 розділу 5 Правил якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми та комерційним актом.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Штраф відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України стягується у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Вказана правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17.914/2339/17.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України.

Таким чином, мова йде не про порушення зобов`язання з боку відповідача, а про порушення ним порядку, встановленого нормативно-правовим актом і сума штрафу не залежить від форми такого порушення та не пов`язана зі збитками залізниці, а тому підстави для зменшення розміру штрафу відсутні.

Отже, оцінюючи докази у справі у їх сукупності суд дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи факту невірного зазначення маси вантажу у вагоні № 67879437, відправленому за накладною № 46500575.

Оскільки за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення ( стаття 118 Статуту залізниць України), то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове стягення нарахованої позивачем суми штрафу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги підтвердженні матеріалами справи.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути скасовано в частині зменшення суми штрафу, у зв`язку з чим у вказаній частині необхідно прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019р. у справі № 904/1276/19 в частині зменшення розміру штрафу скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ( 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) регіональна філія Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ( 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 35 685,00 грн., судовий збір у сумі 1 921,00 грн., про що видати наказ.»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) регіональна філія Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) - судового збору, суму судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в розмірі 2 881,50 грн., про що видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд