Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"01" жовтня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1025/19

Господарський суд Житомирської області у складі судді Кравець С.Г.,

розглянувши заяву Дочірнього підприємства "ФЕСТО" (м.Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль"

(м.Радомишль, Житомирська область)

про видачу судового наказу в сумі 82158,98грн.

Без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Житомирської області надійшла заява Дочірнього підприємства "ФЕСТО" з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" 82158,98грн заборгованості з оплати поставленої продукції за договором поставки №140/16 від 20.07.2016, а також сплачений судовий збір.

Розглянувши заяву Дочірнього підприємства "ФЕСТО" від 24.09.2019 про видачу судового наказу та подані заявником докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Судовий наказ, відповідно до положень ст. 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно з вимогами п.п.4,5 ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За приписами п.3,4 ч.3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу, додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст.ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст.86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, перевірити його розмір.

Як вбачається із заяви Дочірнього підприємства "ФЕСТО", в її обґрунтування заявник зазначає, що сторонами укладено договір поставки №140/16 від 20.07.2016 (далі договір).

Згідно пунктів 3.2 та 3.3 договору покупець сплачує за товар, що поставляється за даним договором, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника відповідно до банківський реквізитів останнього на умовах, передбачених додатком до даного договору (Специфікацією). Моментом оплати вважається момент зарахування коштів на рахунок постачальника. Якщо строк оплати припадає на не платіжний день, то останнім днем оплати вважається перший наступний платіжний день.

Відповідно до пункту 4.1 договору, датою поставки товару вважається дата підписання покупцем накладної на отримання товару на складі покупця.

До заяви Дочірнього підприємства "ФЕСТО" про видачу судового наказу заявником додано лише копію договору поставки №140/16 від 20.07.2016, копію акту звірки взаємних розрахунків станом за період з 01.01.2018 по 28.12.2018, копію довідки АТ "Дойче Банк ДБУ" №МО/190612/6/БТ від 12.06.2019 про перерахунок коштів Приватним акціонерним товариством "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" на рахунок Дочірнього підприємства "ФЕСТО" на суму 46368,00грн, копії листів №31 від 16.07.2018, №79 від 14.12.2018 та претензії №1 від 14 червня (рік неможливо визначити).

Відповідно до акту звіряння розрахунків за період з 01.01.2018 - 28.12.2018, заборгованість ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" на користь ДП "ФЕСТО" на 28.12.2018 становить 128526,97грн. Вказаний акт не містить підпису повноважного представника від імені ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" та печатки товариства.

При цьому, суд зазначає, що акт звірки розрахунків не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" та належним доказом для підтвердження проведеної тієї чи іншої господарської операції, здійснення тих чи інших дій, виконання цивільних прав та обов`язків; не може підтверджувати наявність чи відсутність будь-яких зобов`язань сторін. Тому, акт звірки взаємних розрахунків може оцінюватись судом як письмовий доказ лише в сукупності з первинними документами, що беззаперечно підтверджують зазначені в акті наданих послуг.

Згідно з правовою позицією викладеною, зокрема, у постанові КГС у складі ВС від 27.08.2018 у справі №916/43/18, акт звірки є документом, за яким звіряють бухгалтерський облік операцій, він не є за своєю правовою природою первинним документом та сам по собі не породжує будь-яких прав та обов`язків сторін.

Тобто, акт звірки розрахунків має інформаційний характер та має статус документа, який підтверджує ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин, у той час як зобов`язання сторін мають підтверджуються первинними документами (договором, актом-прийому передачі послуг, накладними, рахунками, виписками з рахунків, специфікаціями тощо).

Однак, в порушення приписів п.4 ч.3 ст.150 ГПК України, заявником не долучено до заяви про видачу наказу первинних бухгалтерських документів - видаткових накладних, актів виконаних робіт, специфікацій, тощо за якими позивачем здійснювалась поставка відповідачу товару на виконання умов договору поставки №140/16 від 20.07.2016 та які б свідчили про існування у Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" заборгованості за вказаним договором в сумі 82158,98грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Також, за приписами п.8 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відтак, як встановлено судом, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення у Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" заборгованості перед Дочірнім підприємством "ФЕСТО" в розмірі 82158,98грн, та заявником не додано доказів в підтвердження існування вказаної заборгованості, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

За приписами ч.2 ст.154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Дочірньому підприємству "ФЕСТО" у видачі судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" 82158,98грн заборгованості з оплати поставленої продукції за договором поставки №140/16 від 20.07.2016.

Повернути Дочірньому підприємству "ФЕСТО" заяву від 24.09.2019 із доданими до неї документами, в тому числі копію платіжного доручення №3932 від 17.09.2019 про сплату судового збору у сумі 192,10грн, всього на 56 аркушах.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Дата підписання: 01.10.2019

Суддя Кравець С.Г.
1 - у справу;

2 - заявнику (рек. з пов.)