ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" вересня 2019 р. Справа № 903/964/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., за участю представників:

від стягувача: н/з,

від боржника: н/з,

розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро"

на дії Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

у справі № 903/964/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт", с. Липляни, Ківерцівського району, Волинської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро", с. Козлиничі, Ковельського району, Волинської області

про стягнення 3 677 799,10 грн.,

в с т а н о в и в:

11.09.2019 на адресу суду надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" на дії Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, в якій заявник просить визнати протиправною та скасувати постанову від 02.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 58991468, винесену заступником начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Мацюхом Д.Ю.

На обґрунтування скарги посилається на те, що постанова прийнята з порушенням вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою від 11.09.2019 скаргу прийнято до розгляду; розгляд скарги призначено на 23.09.2019; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт", Ковельський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області подати суду письмові пояснення на скаргу, докази на їх підтвердження.

16.09.2019 стягувач ТзОВ "Волинь-зерно-продукт" подав до суду письмові пояснення на скаргу від 16.09.2019, в яких просить у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що постанова від 02.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 58991468 прийнята відповідно до вимог законодавства, спрямована на виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

В судове засідання 23.09.2019 представники стягувача, боржника та Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області не з?явились, про місце, дату та час розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали, додані до скарги, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ТзОВ "Моноліт-Агро" з огляду на наступне.

13.03.2019 ухвалою господарського суду Волинської області було затверджено мирову угоду у справі у справі №903/964/18 за позовом ТОВ Волинь-зерно-продукт до ТзОВ Моноліт-Агро про стягнення 3 677 799,10 грн., з них: 2 829 076,23 грн. заборгованості, 848 722,87 грн. штрафу.

В п.1 мирової угоди зазначено, про те, що відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем зі сплати основного боргу, яка виникла у зв?язку з невиконанням умов договору № 2603/18040 від 26.03.2018, на момент укладення цієї мирової угоди становить 2 829 076,23 грн.

Згідно з п.2 мирової угоди позивач відмовляється від стягнення з відповідача 848 722,87 грн. штрафу.

В п.3, 4 мирової угоди сторони домовились про те, що у зв?язку з простроченням виконання обов?язку зі сплати товару відповідач сплачує позивачу 387 610,43 грн. процентів річних, а також витрати позивача, понесені у зв?язку із сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 55 166,99 грн.

Згідно з п.5 мирової угоди відповідач зобов?язався перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму основного боргу в розмірі 2 829 076,23 грн., проценти річних у розмірі 366 772, 29 гри. та витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 55 166,99 грн. ( а всього 3251 015, 51 грн.) до 22 квітня 2019 року включно.

Як зазначає ТзОВ Моноліт-Агро у скарзі, оскільки його контрагенти не вчасно виконали взяті на себе зобов`язання, товариство не змогло у строк, визначений мировою угодою, погасити борг перед TOB Волинь-зерно-продукт. А тому це товариство звернулося в органи Державної виконавчої служби до Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області для примусового виконання ухвали суду.

25.04.2019 заступником начальника Ковельського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області Мацюхом Д.Ю. було відкрито виконавче провадження №58991468 з виконання ухвали по справі №903/964/18, яка видана 13.03.2019.

07.05.2019 в присутності директора ТзОВ Моноліт-Агро ОСОБА_1 А.С ОСОБА_2 було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно з якою описано майбутній врожай зернових та олійних культур, у с. Козлиничі, Ковельського району, загальною площею 307 га (пшениця, озимі) в межах суми заборгованості по виконавчому провадженню.

Заявник зазначає, що 19.08.2019 року в рахунок погашення боргу перед ТзОВ Волинь-зерно-продукт в розмірі 2 918 695,20 грн. було передано врожай пшеницю 3, 4 класу, ріпак вищого гатунку, про що складено акти приймання-передачі, видаткову накладну.

Проте, ТзОВ Волинь-зерно-продукт не підписало протокол про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог від 03 вересня 2019 року на суму 2 918 695,20 грн.

03.09.2019 в телефонному режимі було повідомлено директора Товариства Моноліт-Агро ОСОБА_3 про те, що державний виконавець Мацюх Д.Ю. разом з представником стягувача провів опис та арешт ще 104 га землі (урожаю сої та урожаю соняшника).

Вчинення цієї виконавчої дії оформлено постановою від 02.09.2019, до якої складено два додатки: №1 і №2.

Майно, що арештовується, було описано наступним чином:

- урожай сої, що знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами (додаток №1) в межах Поворської ОТГ, зокрема, поблизу с. Козлиничі Ковельського району;

- урожай соняшника, що знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами згідно з додатком №2 в межах Поворської ОТГ, поблизу с. Козлиничі, Ковельського району.

У постанові зазначено, що у разі проведення виконавчих дій з описаним майном сторонам необхідно повідомити про виконані дії з описаним майном письмово, в тому числі про наслідки збору урожаю.

Відповідальним зберігачем було призначено представника стягувача.

У додатку №1 зазначено 24 кадастрові номери земельних ділянок, у додатку №2 - 94 кадастрових номери.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 5 ст. 56 Закону України. "Про виконавче провадження арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Доводи заявника про те, що державним виконавцем було порушено приписи ст.56 Закону України Про виконавче провадження, оскільки не зазначено розмір та цільове призначення земельних ділянок, хто є власниками ділянок (орендодавцями), та де фактично реально вони знаходяться, в межах яких населених пунктів, безпідставні.

Об`єктом опису та арешту був урожай сої та соняшника, а не земельні ділянки.

Для ідентифікації земельних ділянок, на урожай яких накладено арешт, державний виконавець склав додатки №1 та №2 до постанови від 02.09.2019, в яких зазначив кадастрові номери земельних ділянок, а у тексті постанови вказав, що земельні ділянки знаходяться в межах Поворської ОТГ поблизу села Козлиничі, Ковелського району. Наведені факти дозволяють ідентифікувати земельні ділянки, на урожай яких накладено арешт.

Заявник також посилався на те, що всупереч вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» в постанові від 02.09.2019 не зазначено вид, обсяг і строк обмеження у користуванні майном.

Із змісту постанови від 12.09.2019 вбачається, що державним виконавцем було встановлено обмеження права користування описаним арештованим майном: заборона на відчуження, розпорядження зібраним урожаєм за погодженням з боржником та державним виконавцем.

Отже, державним виконавцем зазначено вид обмеження права користування арештованим майном: заборона на відчуження, розпорядження зібраним урожаєм.

Зміст постанови від 02.09.2019 дозволяє дійти висновку про те, що обмеження поширюється на урожай, вирощений на земельних ділянках, перелік яких наведений в додатках №1 та №2, тобто, фактично обсяг обмеження також визначено.

Як передбачено абзацом 4 ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Тобто, як вид, обсяг, так і строк обмеження визначаються в кожному конкретному випадку і залежать від певних обставин.

Враховуючи конкретний випадок, коли було накладено арешт на такий вид майна як урожай сої та соняшника, конкретний строк обмеження арештованим майном станом на час прийняття постанови не можна було визначити, оскільки арешт накладено на урожай, якого станом на час прийняття постанови ще не було, який буде вирощено в майбутньому.

За таких обставин, на думку суду, сам по собі факт відсутності конкретного строку обмеження правом користування майном, не впливає на законність прийнятої постанови про опис та арешт майна в цілому.

У скарзі заявник посилається також на те, що постанова від 02.09.2019 року не містить відомостей про те, в межах якої суми боргу описано та арештовано майно, не згадується про погашення основної частини боргу в розмірі 2 918 695,20 грн.

На підтвердження погашення заборгованості боржник подає копію видаткової накладної №36 від 19.08.2019, згідно з якою ТзОВ Моноліт-Агро як постачальник передав ТОВ Волинь-зерно-продукт як покупцю пшеницю 3 класу, пшеницю 4 класу, ріпак на загальну суму 2 918 695,20 грн.

Проте, підставою передачі товару у цій видатковій накладній зазначено договір №1607/89638 від 16.07.2019, а не договір №2603/18040 від 26.03.2018, за яким не були виконані зобов?язання відповідача ТзОВ Моноліт-Агро у справі 903/964/18.

Доказів, які б свідчили про виконання зобов?язань за договором №2603/18040 від 26.03.2018, боржник суду не подав.

Стягувач в письмових поясненнях від 23.09.2019 зазначає, що боржник жодних платежів на його користь не здійснив. Отже, сума заборгованості на час прийняття постанови залишилась тією ж, що й була. Відтак, незазначення у постанові від 02.09.2019 суми заборгованості не є істотною обставиною, що може бути підставою для визнання постанови недійсною.

Доводи боржника про те, що його не було повідомлено про таку виконавчу дію як опис та арешт майна, а тому представник ТзОВ Моноліт-Агро був відсутній при здійсненні опису майна, що є порушенням розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 у редакції наказу Майстерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5 (надалі Інструкція), також безпідставні.

Згідно з п.11 розділу 8 Інструкції постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Отже, Інструкцією передбачено підписання боржником постанови про опис та арешт майна у випадку його присутності під час опису й арешту майна.

Розділом 8 Інструкції, на який посилається заявник, не передбачено обов?язкового повідомлення боржника про проведення опису та арешту майна та його обов?язкової присутності під час вчинення цієї виконавчої дії.

Частиною 5 ст.56 Закону України визначено, що копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Оскільки боржник не був присутній під час опису та арешту майна, то йому й не було надано постанови під час виконання цієї дії.

Разом з цим, несвоєчасне надсилання та неотримання документів виконавчого провадження відповідно до ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для визнання недійсною постанови від 02.09.2019.

Доводи боржника про порушення державним виконавцем приписів ст.ст.356, 357, 366 Цивільного кодексу України та накладення арешту на майно, яке перебуває у спільній частковій власності, є необгрунтованими, оскільки із змісту скарги не зрозуміло, яке саме майно заявник вважає об?єктом права спільної часткової власності.

Про те, що майбутній урожай є об?єктом права спільної часткової власності, заявник не обгрунтував, а також не довів факту наявності права власності на майно, яке може бути зареєстроване за іншою особою.

Із змісту договору про спільну діяльність від 09.05.2019 випливає, що право користування землями сільськогосподарського призначення загальною площею 943 га, які розташовані у селі Козлиничі, Ковельського району, Волинської області, належить ТзОВ «Моноліт-Агро», оскільки саме воно передавало це право у спільну діяльність.

Крім цього, частиною 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст.343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 13, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України,, господарський суд

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Агро" про визнання протиправною та скасування постанови від 02.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 58991468, винесену заступником начальника Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Мацюхом Д.Ю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та ухвалу підписано 26.09.2019.

Суддя І. О. Якушева