ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.09.19 Справа №917/750/19.
заява представника Фізичної особи-підприємця Багмут Дмитра Степановича, АДРЕСА_1 (адреса для листування АДРЕСА_3 )
про стягнення судових витрат у справі №917/750/19
за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Багмут Дмитра Степановича, АДРЕСА_1 (адреса для листування АДРЕСА_3 )
про визнання протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки, поновлення запису
Суддя Кльопов І.Г.
Секретар судового засідання: Назаренко Я.А.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.09.2019 задоволено позов Фізичної особи-підприємця Багмут Дмитра Степановича до Головного управління державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області.

Так, визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :06 : 000 : 0402, :06:000:0404 , : 06 : 000 : 0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, які виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240, площею 12,8572 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, Полтавської області та зобов`язано Головне управління державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області поновити у державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0240, площею 12,8572 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, Полтавської області шляхом поновлення запису в поземельній книзі, стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (код за , адреса: 36039, Полтавська область, м. Полтава, вул. Уютна, 23) на користь Фізичної особи-підприємця Багмут Дмитра Степановича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 (адреса для листування АДРЕСА_3 ) 3842,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

03.09.2019 позивачем подано заяву про вирішення питання про розподіл судових витрати після ухвалення рішення у справі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.09.2019 суд ухвалив прийняти заяву до розгляду, призначено засідання на 12.09.2019.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.09.2019 розгляд справи було відкладено на 24.09.2019.

23.09.2019 за вхід. №10161 від відповідача надійшли заперечення на стягнення витрат на правничу (правову) допомогу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд прийшов до висновку, що заяву про стягнення з відповідача судових витрат слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3 ст. 221 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, у свою чергу, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно частин 1, 4 статті 129 ГПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 126 ГПК України, Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З наданих позивачем документів вбачається, що між Адвокатським бюро Близнюка, в особі учасника бюро Близнюка Ігоря Володимировича, та Фізичною особою-підприємцем Багмут Дмитром Степановичем було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги від 06.05.2019 року №2 (далі - Договір).

За змістом вказаного договору між сторонами були визначені, зокрема, наступні умови.

Розмір гонорару Бюро за надання правової (правничої) допомоги Клієнту визначеної п.1.1 цього Договору, визначається на підставі фактично виконаних Бюро робіт (послуг) з розрахунку 1000,00 (одна тисяча) гривень за одну годину роботи Бюро в справі Клієнта або за його дорученням і підписаних актів приймання-передачі виконаних робіт, рахунків на оплату, з урахуванням п. 4.3 Договору (п.4.2. Договору).

Розмір гонорару Бюро за участь Бюро у судових засіданнях у приміщенні Господарського суду Полтавської області у справі, визначеної п.1.1. Договору, складає 1000,00 грн. ( одна тисяча) гривень за судове засідання. У разі участі Бюро у судових засіданнях в режимі відеоконференції в приміщенні суду у справі, визначеної п.1.1. Договору, розмір гонорару Бюро складає 700,00 (сімсот ) гривень за судове засідання (п.4.3. Договору).

Згідно п.4.5 Договору, Сторони домовилися, що гонорар Бюро сплачується Клієнтом після винесення остаточного рішення в Господарському суді Полтавської області у справі, що визначена у п. 1.1. цього Договору. Клієнт має сплатити Гонорар Бюро за Договором, протягом 3 робочих днів на розрахунковий рахунок Бюро з моменту отримання акту приймання-передачі виконаних робіт, рахунку на оплату та повного звіту про виконану роботу (надані послуги) за Договором.

Як вбачається з повного звіту про виконану роботу (надані послуги) за Договором про надання правової (правничої) допомоги №2 від 06 травня 2019 року, Договору про надання правової (правничої) допомоги №2 від 06 травня 2019, акту приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правової (правничої) допомоги №2 від 06 травня 2019 року, копії рахунку, всього Бюро було надано послуги на суму 15 000,00 грн.

Отримання адвокатом відповідних коштів в якості адвокатського гонорару у розмірі 15 000,00грн. підтверджується копією квитанції банку (в матеріалах справи).

Відтак в клопотанні про залучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач просить здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 15 000,00 грн.

При вирішенні питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 Господарського процесуального кодексу України та у ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 Рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним витрат та професійну допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи № 917/750/19 в частині 15000,00 грн., проте, зважаючи на вищезазначені приписи норм чинного законодавства, критерії розумності та реальності, нескладність справи,вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката та визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню відповідачем у сумі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Клопотання представника Фізичної особи-підприємця Багмут Дмитра Степановича про стягнення витрат у справі №917/750/19 задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (код за , адреса: 36039, Полтавська область, м. Полтава, вул. Уютна, 23) на користь Фізичної особи-підприємця Багмут Дмитра Степановича (ідентифікаційним номер НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 (адреса для листування АДРЕСА_3 ) 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення складено 30.09.2019

Суддя Кльопов І.Г.