ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

24 вересня 2019 року Справа № 915/1737/19

м.Миколаїв

За позовом: Фізичної особи-підприємця Довгань Олександра Володимировича

( АДРЕСА_1 ,

місце здійснення діяльності: АДРЕСА_2 , ідент.номер НОМЕР_1 ,

представник: адвокатське бюро «Ольги Проніної», 54001, м.Миколаїв, вул. Потьомкінська, 29),

до відповідача: Фізична особа-підприємець Федченко Ігоря Юрійовича

( АДРЕСА_3 ,

місце здійснення діяльності: АДРЕСА_4 , ідент.номер НОМЕР_2 ),

Суддя Ткаченко О.В.

Представники:

від позивача: Довгань О.В.

від відповідача: ОСОБА_6, за ордером, Федченко І.Ю.

СУТЬ СПОРУ: стягнення збитків в сумі 72788,16 грн. -

16.07.2019р. ФОП Довгань О.В. звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до ФОП Федченко І.Ю . про стягнення заборгованості та збитків за договором оплатного надання послуг в сумі 72788,16 грн.

Ухвалою суду від 22.07.2019р. було відкрито провадження у справі за даним позовом в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.09.2019р. о 15 год. 00 хв.

25.07.2019р. від позивача до суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: 1) заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, до набрання рішенням по даній справі законної сили, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо однокімнатної квартири, загальною площею 45,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності Федченку Ігорю Юрійовичу ; 2) шляхом накладення арешту в межах суми ціни позову 72788,16 грн. на однокімнатну квартиру загальною площею 45,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності Федченку Ігорю Юрійовичу .

Ухвалою суду від 26.07.2019р. розгляд вказаної заяви був призначений разом з позовом - 12.09.2019р.

09.09.2019р. від відповідача до суду надійшли письмові пояснення стосовно заявленої позивачем заяви про забезпечення позову, в яких відповідач проти заявлених вимог заперечує в повному обсязі, зазначаючи, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Відповідач також зазначає, що він не ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед позивачем. Ціна позову - 72788,16 грн. не спів мірна з ціною однокімнатної квартири, та накладення арешту на квартиру спричинить певні труднощі для родини відповідача, оскільки у нього нещодавно народилась дитина, яку необхідно буде зареєструвати, при цьому, та відповідач зауважує, що за наявності арешту або іншого обтяження на квартирі, органи державної реєстрації відмовлять у реєстрації дитини за місцем проживання (реєстрації) батьків.

Також відповідачем 09.09.2019р. надано суду копію довідки про відсутністю судимості.

В судових засіданнях 12.09.2019р., 20.09.2019р. у відповідності до ч.5 ст.183 ГПК України оголошувались перерви.

В судовому засіданні 20.09.2019р. відповідач заперечував проти вжиття заходів забезпечення позову, пояснюючи, що він не ухиляється від виконання зобов`язання, накладення арешту або заборони відчуження на його єдине житло порушить права його та його сім`ї в т.ч. новонародженої дитини. Окрім цього, відповідач зазначив, що накладення арешту на квартиру є неспівмірним, оскільки у випадку прийняття рішення на корить позивача рішення суду можливо буде виконати за рахунок наявної у відповідача заробітної плати. На підтвердження працевлаштування відповідач надав суду копію довідки б/н ФОП ОСОБА_4 про працевлаштування на посаді менеджера по роботі з клієнтами з посадовим окладом 4200,0 грн.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні наполягали на задоволенні заяви та вжиття заходів забезпечення позову, зазначаючи, що накладення арешту на квартиру жодним чином не завадить у реєстрації новонародженої дитини, та не порушить прав відповідача і його родини. Представник позивача також заперечувала проти залучення до матеріалів справи довідки про заробітку плату, посилаючись на пропуск відповідачем строку, встановленого для подання доказів та просила суд з огляду на приписи ч. 8 ст. 80 ГПК України не приймати надану відповідачем довідку.

В судовому засіданні 24.09.2019р. відповідач надав суду клопотання про залучення копії довідки про працевлаштування відповідача та копію сторінок закордонного паспорту працедавця. У вказаному клопотанні відповідач просить суд визнати причини вчасного неподання вказаних доказів мотивуючи це тим, що працедавець - ФОП ОСОБА_5 з 09.07.2019р. по теперішній час перебуває за кордоном, що підтверджується наданими копіями сторінок закордонного паспорту та зміг скласти, оформити та передати довідку про місце роботи та триману заробітку плату лише у вересні 2019 року. 20.09.2019р. одразу по отриманні довідки відповідач надав її до суду та з урахуванням заперечень позивача, надає з відповідним клопотанням 24.09.2019р. Вказаний доказ (довідка про працевлаштування) свідчить про наявність у відповідача можливості виконати рішення суду у випадку задоволення судом позову ФОП Довганя О.В .

Позивач в судовому засіданні 24.09.2019р. наполягав на задоволенні поданої заяви та вжиття заходів забезпечення позову, зауважуючи, що надані відповідачем відомості про заробітну плату свідчать про її недостатність навіть на утримання сім`ї з новонародженою дитиною з огляду на сукупний розмір прожиткового мінімуму. Позивач зазначає, що з таким рівнем доходів у відповідача буде відсутня можливість погасити заборгованість за рішенням суду, що призведе до порушення прав позивача та невиконання рішення суду.

В судовому засіданні 24.09.2019р. суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати судом було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивачем на підтвердження наявності підстав для вжиття вказаних заходів забезпечення позову не подано суду доказів, які б підтверджували, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до них, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а також вчинення відповідачем дій щодо відчуження такого майна. Позивачем не доведено жодними доказами те, що невжиття, визначеного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявником до заяви про забезпечення позову в якості доказів надано лише відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказані докази свідчать про наявність у відповідача нерухомого майна, проте, не є доказами, на підставі яких суд може дійти обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Суд приймає до уваги надані відповідачем докази щодо наявності джерела доходів у вигляді заробітної плати, з огляду на обґрунтування останнім причин неподання таких доказів разом з первинними письмовими поясненнями, та беручи до уваги відсутність встановлених судом строків для надання доказів саме при розгляді заяви про забезпечення позову.

Судом також враховано, що накладення арешту або заборони на відчуження може порушити права як відповідача так і інших осіб з огляду на наявність у відповідача новонародженої дитини яку необхідно зареєструвати за місцем проживання та реєстрації батьків, в т.ч. відповідача, та можливість відмови органами державної реєстрації у здійснення такої реєстрації, що є неприпустимим.

Також судом прийнято до уваги той факт, що реалізація квартири, в якій зареєстрована новонароджена (малолітня) дитина неможлива без відповідної попередньої згоди органу опіки та піклування, що в свою чергу сприятиме збереженню нерухомого майна у відповідача.

Суд не приймає твердження позивача щодо недостатності коштів заробітної плати відповідача для виконання рішення суду, оскільки питання звернення стягнення на грошові кошти боржника, в т.ч. розмір утримуваних коштів та порядок їх утримання вирішуватиметься при примусовому виконанні рішення суду, у випадку задоволення судом позову. При цьому, порядок та шляхи звернення стягнення на активи боржника регламентовані Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене, враховуючи, що предметом позову в даному випадку є стягнення з відповідача коштів в сумі 72788,16 грн., суд вважає, що позивачем не обґрунтовано необхідності забезпечення позову саме шляхом обмежень відповідача у відчуженні нерухомого майна, яке не є предметом позову, та з огляду на наявність інших шляхів та джерел стягнення боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає наявності правових підстав для задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136-140, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача б/н від 25.07.2019р. про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України) та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Повний текст ухвали складений та підписаний судом 27.09.2019р.

Суддя О.В. Ткаченко