ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Черкаси справа № 925/618/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участю представників сторін: позивача - Кочмара В.К. за довіреністю, відповідача - не з`явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області до фізичної особи-підприємця Кожушка Дмитра Миколайовича про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Кожушка Дмитра Миколайовича (далі-відповідач) про розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 03.10.2016 року № 1661, укладеного між сторонами, у зв`язку з систематичним невиконанням відповідачем умов договору щодо перерахування орендної плати.

Позов мотивований істотним порушенням відповідачем договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності 03.10.2016 року № 1661 в частині своєчасного та повного внесення плати за користування переданим майном.

Ухвалою суду від 28.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/618/19, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.07.2019 року.

Ухвалою суду від 02.07.2019 року у зв`язку з неявкою представника відповідача, підготовче засідання відкладено на 24.07.2019 року.

Ухвалою суду від 24.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті

Ухвалою суду від 24.07.2019 року відкладено розгляд справи на 13.09.2019 року.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, в засідання суду явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

В засіданні суду 13.09.2019 року представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

03.10.2016 р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області (орендодавець, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Кожушком Дмитром Миколайовичем (орендар, відповідач у справі) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 1661 , за умовами п.п. 1.1. якого Орендодавець передав а Орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - частину нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 275,19 кв.м. (в т.ч. місця спільного користування - 71,89 кв.м.) (далі - майно), розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , що обліковується на балансі Черкаського державного житлово-побутового підприємства "Житлосервіс", поштова адреса: 18018, м. Черкаси, вул. В`ячеслава Чорновола, 261/1, банківські реквізити: р/р НОМЕР_2 в АКІБ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.05.2016 року і становить 1232100 грн. (далі - договір, а.с. 11-16).

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою: розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення - 203,30 кв.м. та використання площ спільного користування - 71, 89 кв.м.

Згідно п. 3.1 договору оренди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - липень 2016 року - 7816,01 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - жовтень 2016 року - визначається Орендарем самостійно.

Відповідно до п. 3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.6 договору передбачено обов`язок відповідача самостійно перераховувати орендну плату щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні: 70% - до Державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням об`єкту оренди; 30% - на розрахунковий рахунок Балансоутримувача відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Сторони узгодили п.п. 3.7, 3.8 договору, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування пені припиняється через 12 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Сторони встановили зобов`язання Орендаря щодо сплати орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку у розмірі двох орендних плат за базовий місяць оренди - 23448,03 грн., який вноситься на дату укладення договору і зараховується в рахунок сплати за останні місяці оренди (п. 3.10 договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 9.1 договору).

Чинність договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; за письмовим повідомленням орендодавця у разі несплати за оренду на протязі трьох місяців підряд (з дати отримання даного повідомлення); банкрутства орендаря; ліквідації орендаря; у разі смерті орендаря фізичної особи (п. п. 10.6 договору).

У разі припинення або розірвання цього договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю аналогічно порядку, встановленому цим договором при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря та орендодавця (п.п.10.9., 10.10. Договору).

Сторони договору погодили усі його істотні умови, зокрема щодо умов передачі орендованого майна орендарю (п. 2), орендної плати (п. 3), прав і обов`язків сторін (ст.ст. 5-8), відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором (ст. 9), строк чинності, умови зміни та припинення договору (ст. 10).

Договір підписаний представниками обох сторін, скріплений їхніми печатками, укладений строком на 2 роки і 363 дні, що діє з 03 жовтня 2016 року 30 вересня 2019 року включно.

На виконання умов договору 03.10.2016 року сторонами підписаний акт приймання-передавання нерухомого майна за яким позивачем передано, а відповідачем прийнято в строкове платне користування майно - частину нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 275,19 кв.м., розміщеного за адресою: вул. Небесної Сотні, 31/1, м. Черкаси, (а. с. 18). Вартість зазначеного майна згідно Висновку про вартість оцінювання майна становить - 1232100 грн. без ПДВ (а. с. 19).

04.12.2017 року між сторонами укладено договір № 1 про внесення змін до договору оренди державного майна від 03.10.2016 року № 1661 (а.с. 20), яким дійшли згоди внести наступні зміни до договору.

Сторони у розділі І договору погодили слова "Черкаське державне житлово-побутове підприємство "Житлосервіс" замінити словами "Черкаське державне комерційне житлово-побутове підприємство "Житлосервіс".

У розділі ІІ договору слова: "р/р НОМЕР_2 в АКІБ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005"замінити на "р/р НОМЕР_3 в ПАТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005"

В розділі ІІІ договору п. 1.2 договору виклали в наступній редакції: майно передається в оренду з метою: розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення - 185,50 кв.м., розміщення офісу - 17,8 кв.м. та використання площ спільного користування - 71, 89 кв.м.;

п. 3.1 Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (із змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - жовтень 2018 року - 9680,94 грн. без ПДВ. Орендна плата за грудень 2017 року вираховується орендарем самостійно шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди на індекс інфляції за листопад, грудень 2017 року.

п. 10.5 реорганізація орендодавця не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору.

В розділі ІV договору пункт 10.6 доповнили словами: "приватизації орендованого майна".

Сторони у розділі V договору від 04.12.2016 року домовились додаток № 1 до договору - розрахунок орендної плати змінити і викласти в новій редакції. Відповідно до ст. 631 ЦКУ та п.3.5 розділу 3 договору сторони домовились , що положення пунктів 1.2 та 3.1 цього договору розповсюджуються на відносини між ними, що виникли до його укладення і діють з 01.10.2017 року. Різниця орендної плати, що виникла в результаті зміни мети використання підлягає сплаті до 15.12.2017 року.

Цей договір від 04.12.2016 року набув чинності з моменту його підписання та є невід`ємною частиною договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1661 від 03.10.2016 року (розділ IV договору від 04.12.2016 року).

Відповідно до розділу VІ Договору № 21/1/1-1, додатки до цього договору є його невід`ємною і складовою частиною, а саме: розрахунок орендної плати.

Договір від 04.12.2016 року підписаний представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

Відповідач не виконав умови договору належним чином, станом на 21.05.2019 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по орендній платі за період з лютого 2018 року по квітень 2019 року до держбюджету в розмірі 86662 грн. 62 коп.

Згідно з п. 3.7 договору орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. На заборгованість, яка виникала за кожен місяць оренди, за період з 16.03.2018 року по 21.05.2019 року нарахована пеня в сумі 14639 грн. 21 коп.

Відповідно до п. 3.8. договору у зв`язку з утворенням заборгованості більше, ніж за 3 місяці, станом на 15.05.2019 року нараховано штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості - 8666 грн.27 коп.

Загальна заборгованість відповідача станом на 21.05.2019 року за договором становить - 86662 грн.69 коп.(а.с.28-29).

21.09.2018 року позивач направив відповідачу лист № 18-04-4779 щодо невиконання умов договору, в якому пропонував погасити до 27.09.2018 року виниклу заборгованість перед державним бюджетом та повідомив, що у разі невиконання зазначених вимог, позивачем будуть вжиті заходи з примусового стягнення боргу та розірвання договору.

22.11.2018 року позивач направив відповідачу лист № 18-04-5847 щодо невиконання умов договору, в якому пропонував погасити до 27.11.2018 року виниклу заборгованість перед державним бюджетом та повідомив, що у разі невиконання зазначених вимог, позивачем будуть вжиті заходи з примусового стягнення боргу та розірвання договору.

08.05.2019 року позивач направив відповідачу повідомлення № 18-08-2290 про припинення дії договору оренди державного майна, яким запропоновано відповідачу у трьохденний строк погасити виниклу заборгованість у розмірі 98116 грн. 45 коп. (заборгованість по орендній платі, штраф, пеня) та повернути орендоване майно Балансоутримувачу.

Вимога позивача про сплату заборгованості з орендної плати і розірвання договору, викладена у повідомленні від 08.05.2019 року № 18-08-2290, залишена відповідачем без відповіді і виконання.

Відповідач заборгованість не погасив, свої зобов`язання за договором виконав неналежним чином, орендну плату за оренду приміщення своєчасно та в повному обсязі не сплатив, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 03.10.2016 року №1661 укладеного сторонами, договору від 04.12.2016 року про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 03.10.2016 року № 1661, за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань найму (оренди), вимоги позивача витікають із суті його прав та обов`язків за цим договором.

Згідно із ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. 8 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про найм (оренду) - параграфом 1 глави 58 ЦК України, а також розділом VІ параграф 5 ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Законів України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ст.ст. 759 ч. 1, 760 ч. 3, 762 ч. 1, 3, 5, 763 ч. 1, ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом; за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором; договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», як спеціального закону, що регулює спірні правовідносини, визначено оренду, як засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитись від договору та вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користуванню річчю протягом трьох місяців поспіль.

Відповідно до п. 1,3 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

У разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов`язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику.

Статтею 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що за невиконання зобов`язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором

Відповідно до п.п. 10.6. договору чинність договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; за письмовим повідомленням орендодавця у разі несплати за оренду на протязі трьох місяців підряд (з дати отримання даного повідомлення); банкрутства орендаря; ліквідації орендаря; у разі смерті орендаря фізичної особи.

Таким чином, позивач листами від 21.09.2018 року № 18-04-4779, від 22.11.2018 року № 18-04-5847 та повідомленням від 08.05.2019 року № 18-08-2290, попереджав відповідача про намір звернення до суду із вимогою про розірвання договору оренди спірного майна у разі невиконання відповідачем зобов`язань по сплаті орендної плати, відповідачем зобов`язання по сплаті орендної плати виконувалися несвоєчасно та не в повному обсязі, вимоги про розірвання договору відповідають вищезазначеним нормам законодавства, обставинам справи, тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 321 ч. 1, 386 ч. 2, 391 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов`язання щодо порядку розрахунків по орендній платі, прострочив їх оплату, порушив істотні умови договору, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 03.10.2016 року № 1661 укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області, , місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 205 та фізичною особою - підприємцем Кожушко Дмитром Миколайовичем, ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Стягнути з фізичної особи - підприємця Кожушка Дмитра Миколайовича, ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, , місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 205 - 1921 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 27.09.2019 року.

Суддя В.М. Грачов