УХВАЛА

26 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/429/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 (головуючий суддя Здоровко Л. М., судді Бородіна Л. І., Лакіза В. В.)

у справі № 917/429/17

за позовом Державного підприємства «Державна Новогалещинська біологічна фабрика»

до 1) Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та 2) Реєстраційної служби Козельщинського районного управління юстиції

третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Державна Галещинська біологічна фабрика»

третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 1) ОСОБА_1 та 2) Фермерське господарство «Терра-Украгро»

за участю Прокуратури Полтавської області

про скасування наказів, державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання договору оренди недійсним і визнання належним користувачем земельної ділянки на праві постійного користування

В С Т А Н О В И В:

12.09.2019 скаржник надіслав безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 у справі № 917/429/17.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.09.2019 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам статей 288, 290 Господарського процесуального кодексу України, Суд встановив, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке.

Згідно зі статтею 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржник оскаржує постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019, повний текст якої складено 16.08.2019, тобто останній день оскарження за приписами частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України припадає на 05.09.2019, натомість касаційну скаргу надіслав до суду лише 12.09.2019.

У тексті касаційної скарги скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 та зазначив, що копію оскаржуваної постанови скаржник отримав лише 23.08.2019, проте до касаційної скарги скаржник не додав належних доказів з датою отримання повного тексту постанови апеляційної інстанції (копія конверта, довідка органу зв`язку), скаржник додає лише копію оскаржуваної постанови з вхідним штампом скаржника, що не може вважатися належним доказом, що підтверджує дату отримання оскаржуваної постанови.

Розглянувши клопотання про поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Скаржник в порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів касаційної скарги не додав доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Крім того, згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну немайнову вимогу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 установлено в розмірі 1 600 грн (позовна заява була подана у 2017 році).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

17.10.2017 рішенням Господарського суду Полтавської області у задоволенні позовних вимог відмовлено.

06.08.2019 постановою Східного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017 скасовано частково, позовні вимоги задоволено частково.

Як вбачається з касаційної скарги, скаржник оскаржує постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 у справі № 917/429/17 у повному обсязі.

Предметом позову у цій справи є: визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 03.03.2016 № 764-сг; визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» від 24.05.2016 № 3628-сг; визнання недійсним договору оренди землі від 24.05.2016 та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки; визнання за ДП «Державна Новогалещинська біологічна фабрика» право постійного користування земельною ділянкою; визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» від 12.08.2014 № 2186-сг; встановлення юридичного факту. Тобто позовна заява містить шість немайнових вимог.

Отже, згідно з приписами Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений у розмірі 19 200 грн ((1 600 грн х 6) x 200 %).

Проте, скаржник до матеріалів касаційної скарги не додав доказів сплати судового збору у відповідному порядку і розмірі, не зазначив підстав для звільнення від сплати судового збору та не додав документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю в матеріалах касаційної скарги документів, що підтверджують сплату судового збору, скаржникові необхідно усунути недоліки касаційної скарги та подати до суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, касаційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 у справі № 917/429/17 підлягає залишенню без руху з наданням скаржникові строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, а саме: заявникові касаційної скарги необхідно навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження з долученням належних доказів отримання копії оскаржуваної постанови (копія конверта, довідка органу зв`язку) та надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 19 200 грн, у строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Керуючись статтями 3, 119, 174, 234, 287-291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними наведені Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області підстави для поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.08.2019 у справі № 917/429/17.

2. Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 у справі № 917/429/17 залишити без руху.

3. Надати Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові або у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил