ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Справа № 918/252/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (директор)

відповідача: Русін Т.С. (адвокат)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни на рішення господарського суду Рівненської області від 18 червня 2019 року (повний текст складено 24 червня 2019 року) у справі №918/252/19 (суддя Пашкевич І.О.)

за позовом Кузнецовського міського комунального підприємства

до фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни

про стягнення 91 416 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Кузнецовське міське комунальне підприємство (далі - КМКП/позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни (далі ФОП Белькевич Т.В./відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 91 416 грн 60 коп.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 18 червня 2019 року у справі №918/252/19 позов Кузнецовського міського комунального підприємства до фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни про стягнення 91416 грн. 60 коп. задоволено повністю. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни на користь Кузнецовського міського комунального підприємства - 66308 (шістдесят шість тисяч триста вісім) грн. 07 коп. заборгованість по орендній платі, 25108 (двадцять п`ять тисяч сто вісім) грн. 53 коп. заборгованість за житлово-комунальні послуги та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що враховуючи умови договору, заяву відповідача про дострокове розірвання договору від 15 березня 2019 року, а також підписаний між сторонами акт приймання передачі нерухомого майна від 15 березня 2019 року, місцевий суд прийшов до висновку, що договір від 18 вересня 2009 року припинив свою дію з моменту повернення майна позивачу, а саме з 15 березня 2019 року. З наданих позивачем доказів, вбачається, що в період з жовтня 2018 року по березень 2019 року ФОП Белькевич Т .В. не здійснювала оплату згідно договору оренди, в наслідок чого за останньою рахується заборгованість в розмірі 66308 грн. 07 коп. Перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості по орендній платі та комунальних платежів, місцевий суд зазначив, що заявлені суми до стягнення відповідають умовам Договору та чинному законодавству України, а тому є обгрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - фізична особа-підприємець Белькевич Т.В. звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення господарського суду Рівненської області від 18 червня 2019 року у справі №918/252/19 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити за безпідставністю. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що за умови пункту 10.5 Договору оренди №239 від 18 вересня 2009 року чинність цього Договору вважається припиненою з підстав наявності заборгованості по орендній платі понад три місяці з дати встановлення цим договором строку для внесення орендної плати. Існування заборгованості станом на 01 жовтня 2017 року більше, як три місяці визнається позивачем та підтверджується актом звірки взаємних розрахунків між КМКП та ФОП Белькевич Т.В. за період з 01 січня 2017 року по 01 жовтня 2017 року, де позивачем визначено суму заборгованості в розмірі 12702,91 грн. Отже, в силу умов договору, враховуючи, що станом на 01 жовтня 2017 року існувала заборгованість по орендній платі понад три місця, позивачем, в порушення умов договору не припинено дії договору. Крім того, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не з`ясувавши походження, підстав та періоду виникнення заборгованості в розмірі 25108,53 грн., в порушення вимог статті 236 ГПК України ухвалив в даній частині незаконне та необгрунтоване рішення. Судом не досліджено докази, що стосуються оплати платежів, які були додані до відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31 липня 2019 року у справі №918/252/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни на рішення Господарського суду Рівненської області від 18 червня 2019 року у справі №918/252/19 та призначено розгляд апеляційної скарги на 24 вересня 2019 року.

16 серпня 2019 року до апеляційного суду від позивача - Кузнецовського міського комунального підприємства надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2019 року на підставі розпорядження №01-04/943 від 23 вересня 2019 року керівника апарату суду, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі №918/252/19 - ОСОБА_3 у період з 02 вересня 2019 року по 27 вересня 2019 року включно, для розгляду справи №918/252/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 вересня 2019 року у справі №918/252/19 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Белькевич Т.В. на рішення господарського суду Рівненської області від 18 червня 2019 року у справі №918/252/19 прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів.

Ухвалою від 24 вересня 2019 року у справі №918/252/19 відкладено розгляд справи на 01 жовтня 2019 року, зобов`язано позивача надати колегії суддів через канцелярію суду письмові пояснення та обгрунтування щодо заявленої до стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 25108,53 грн. та визнано обов`язковою явку у судове засідання представника Кузнецовського міського комунального підприємства.

27 вересня 2019 року на електронну адресу суду від позивача - Кузнецовського міського комунального підприємства надійшли письмові пояснення на виконання ухвали від 24 вересня 2019 року.

Безпосередньо в судовому засіданні представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого господарського суду - частковому скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Кузнецовським міським комунальним підприємством (далі Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Белькевич Тетяною Вікторівною (Орендар) укладено договір оренди №239 від 18 вересня 2009 року (далі - Договір) індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кузнецовськ (Вараш) Рівненської області.

Згідно пункту 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування, терміном на п`ять років індивідуально визначене нерухоме майно - кафе "Козачка", а саме, приміщення №№142, 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150, 151 у громадському будинку гуртожиток №3, 1 поверх, загальною площею - 69,5м, що знаходиться за адресою: мікрорайон Будівельників , будинок 3, місто Кузнецовськ (Вараш ) Рівненської області і перебуває на балансі Кузнецовського міського комунального підприємства.

Відповідно до пункту 2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, зазначений Договором відповідно до Акту прийому-передачі Майна.

Відповідно до Акту прийому-передачі №1 від 18 вересня 2009 року /а.с. 12/ Орендар прийняв Майно у доброму стані та без дефектів інженерного обладнання.

Відповідно до пункту 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна затвердженого рішеннями Кузнецовської міської ради №528 від 14 грудня 2005 року та орендними ставками за використання нерухомого комунального майна затвердженими рішенням Кузнецовської міської ради №136 від 09 лютого 2007 року.

Згідно пункту 3.2. Договору розмір орендної плати за - кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Як вбачається із пункту 3.4. Договору Орендна плата перераховується відповідно до поданого рахунку кожного місяця Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше останнього числа поточного місяця.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 Договору Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі перерахувати Орендодавцеві орендну плату. Відшкодовувати витраті щодо утримання об`єкту оренди, відповідно до поданого рахунку кожного місяця, не пізніше останнього числа поточного місяця. Розрахунок вартості витрат на утримання об`єкту оренди є динамічним і підлягає коригуванню в залежності від фактичних витрат Орендодавця.

Пунктом 3.8. Договору визначено, що Орендар сплачує орендну плату за користування об`єктом до моменту передачі його Орендодавцю по акту приймання- передачі. Цей обов`язок орендаря визначено також пунктом 5.13 Договору.

Відповідно до пункту 10.1 Договору, договір набирає чинності з 18 вересня 2009 року та діє до 18 вересня 2014 року.

Договором про внесення змін та доповнень №1 від 17 вересня 2014 року /а.с. 16/, пункт 10.5 Договору оренди №239 від 18 вересня 2019 року доповнено таким абзацом "Якщо Орендар продовжує користуватися майном після закінчення строку договору оренди, то за відсутності заперечень Орендодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором і на тих самих умовах, які були передбачені договором".

Договором про внесення змін та доповнень №2 від 22 грудня 2014 року /а.с. 18/, яким внесено зміни в пункт 3.1 договору, щодо розміру орендної плати - усього орендна плата в місяць, разом з ПДВ складає 3148 грн 80 коп.

Договором про внесення змін та доповнень №3 від 11 вересня 2015 року /а.с. 21/ внесено доповнення в пункт 3.1 договору: "В орендну плату, крім плати за нерухоме майно (приміщення), включається відшкодування Орендарем плати земельного податку у розмірі, що визначається розрахунком у відповідності до Податкового кодексу України".

Як вбачається з матеріалів справи, 02 квітня 2018 року через канцелярію Кузнецовського МКП відповідач надіслав підписаний останнім Акт приймання-передачі нерухомого майна №2 від 30 березня 2018 року /а.с. 29/ із зобов`язанням погасити суму заборгованості по орендній платі і комунальних послугах 01 липня 2018 року.

17 квітня 2018 року Кузнецовське МКП надіслало відповідачу лист №337 /а.с. 31/ у якому повідомило ФОП Белькевич Т. В. про те, що дострокове припинення договору оренди №239 від 18 вересня 2009 року можливе лише після повного погашення заборгованості перед підприємством.

24 липня 2018 року в КМКП зареєстровано лист від ФОП Белькевич Т.В. від 23 липня 2018 року у якому остання наголосила на односторонньому розірванні Договору з 01 квітня 2018 року, аналогічний лист був надісланий на адресу позивача 29 жовтня 2018 року.

На вищезазначені листи КМКП надало відповідь №1019 від 08 листопада 2018 року в якій зазначило, що одностороння відмова від виконання Договору та внесення змін не допускаються, договір може бути розірваний на вимогу однієї з сторін у випадках передбачених законодавством. Договір оренди може бути достроково розірвано за згодою сторін у разі повного погашення заборгованості з орендної плати та комунальних послугах по об`єкту оренди /а.с. 35/.

З метою досудового врегулювання спору Кузнецовське МКП зверталось до відповідача з претензіями №802 від 11 вересня 2018 року на суму 39092,15 грн. /а.с. 36/ та №1156 від 04 грудня 2018 року на суму 11589,67 грн. /а.с. 37/.

Листом №379 від 22 березня 2019 року /а.с. 39/ КМКП повідомило відповідача про необхідність погасити борг та про намір стягувати заборгованість в судовому порядку. Зазначена вимога відповідачем залишена без задоволення.

Матеріалами справи підтверджується, що 15 березня 2019 року ФОП Белькевич Т.В. подала до Кузнецовського МКП заяву про дострокове розірвання договору та акт-приймання передачі від 15 березня 2019 року /а.с. 41/.

Вищезазначений акт-приймання передачі №2 від 15 березня 2019 року підписаний КМКП без зауважень та скріплений відтиском печатки останнього.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що враховуючи умови договору, заяву відповідача про дострокове розірвання договору від 15 березня 2019 року, а також підписаний між сторонами акт приймання передачі нерухомого майна від 15 березня 2019 року, договір від 18 вересня 2009 року припинив свою дію з моменту повернення майна позивачу, а саме з 15 березня 2019 року.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що в силу умов договору, враховуючи, що станом на 01 жовтня 2017 року існувала заборгованість по орендній платі понад три місця, позивачем, в порушення умов договору не припинено дії договору, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договорі законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 1 статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Отже, з наведених норм права та враховуючи умови договору, колегія суддів вбачає, що припинення чинності договору внаслідок наявності заборгованості по орендній платі понад три місяці є додатковою підставою та правом Орендодавця, а не обов`язком достроково розірвати договір оренди.

Також, як в договорі так і у законодавчих актах які наводилися, визначено право сторони (відповідача) на розірвання договору у судовому порядку.

Разом з тим, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів розірвання договору саме з 31 березня 2018 року у судовому порядку, або в інший законом передбачений спосіб.

Крім того, колегія суддів наголошує, що одностороння відмова від договору не допускається, в той же час, надісланий відповідачем лист щодо дострокового розірвання договору оренди не був погоджений позивачем, отже сторони не досягли згоди про розірвання договору до моменту підписання 15 березня 2019 року акту приймання-передачі нерухомого майна №2.

Місцевим судом досліджені твердження відповідача, щодо звільнення приміщення у 2018 році та безпідставному нарахуванні орендної плати за 2018 та 2019 роки та правомірно не прийнято їх до уваги, оскільки матеріали справи не містять жодного належного доказу, який вказував би на те, що приміщення було звільнене та не використовувалося підприємцем впродовж 2018 та 2019 років.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що в період з жовтня 2018 року по березень 2019 року ФОП Белькевич Т.В. не здійснювала оплату згідно договору оренди, в наслідок чого за останньою рахується заборгованість в розмірі 66308 грн. 07 коп. (розрахунок а.с. 23, 163).

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частин 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по орендій платі, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що заявлена суми до стягнення відповідає умовам Договору та чинному законодавству України, а тому є обгрунтованою та підтвердженою матеріалами справи.

Крім того, місцевий суд прийшов до висновку про обгрунтованість заявлених до стягнення витрати в сумі 25108,53 грн., з яких: 10 360 грн. 78 коп. витрат на опалення (теплову енергію) за період з червня 2016 року по лютий 2019 року /а.с. 166-168/, 496 грн 87 коп. витрат на вивіз сміття (захоронення побутових відходів та вивезення побутових відходів) за період з липня 2017 року по травень 2018 року /а.с. 25, 26/, 1778 грн. 14 коп. витрат на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з лютого 2016 року по лютий 2017 року /а.с. 27/, 12472 грн 74 коп. витрат по електроенергії за період з лютого 2016 року по лютий 2017 року /а.с. 28/.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За положеннями процесуального законодавства належними та допустимими доказами, які підтверджують факт заборгованості, є первинні документи.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Вимоги, щодо оформлення первинних документів наведені також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у визначенні прав та обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шабельник проти України» (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, належними та допустимими доказами, які підтверджують факт заборгованості, можуть бути первинні документи, зокрема такі, як товарно-транспортна накладна, видаткова накладна, акти приймання товарів і послуг та інші.

Пунктом 5.3. Договору оренди №239 від 18 вересня 2009 року сторони передбачили, що орендар зобов`язується відшкодовувати витрати щодо утримання об`єкта оренди, відповідно до поданого рахунку кожного місяця, не пізніше останнього числа поточного місяця. Розрахунок вартості витрат на утримання об`єкта оренди є динамічним і підлягає коригуванню в залежності від фактичних витрат Орендодавця.

Однак, як суду першої так і апеляційної інстанції позивачем не було надано рахунків на утримання об`єкту оренди, які передбачені пунктом 5.3. договору. В свою чергу, долучені до матеріалів справи виписки з даних бухгалтерського обліку Кузнецовського міського комунального підприємства не є належними та допустимими доказами, з яких можливо встановити беззаперечну заборгованість відповідача перед позивачем. Вказані виписки можуть лише опосередковано свідчити про наявність боргу за договором, однак судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, місцевий суд прийшов до помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за відсутності належних доказів, які її підтверджують. Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни на рішення господарського суду Рівненської області від 18 червня 2019 року у справі №918/252/19 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області від 18 червня 2019 року у справі №918/252/19 скасувати в частині стягнення з відповідача 25108,53 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити в позові в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни 25108,53 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги. В решті рішення залишити без змін.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"1. Позов Кузнецовського міського комунального підприємства до Фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни про стягнення 91416 грн. 60 коп. задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Кузнецовського міського комунального підприємства (34400, Рівненська область, місто Вараш, майдан Незалежності, будинок 2, ) - 66308 (шістдесят шість тисяч триста вісім) грн 07 коп. заборгованість по орендній платі та 1393,37 (одну тисячу триста дев`яносто три) грн 00 коп. судового збору.

3. В позові в частині стягнення 25108,53 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили."

Стягнути з Кузнецовського міського комунального підприємства (34400, Рівненська область, місто Вараш, майдан Незалежності, будинок 2, ) на користь Фізичної особи-підприємця Белькевич Тетяни Вікторівни ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 791,43 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №918/252/19 повернути до господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "02" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.