РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2019Справа № 910/9625/19

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу № 910/9625/19

за позовом Приватного підприємства "Будгарант-7

до Товариства з обмеженою відповідальністю Променергобуд Україна

про стягнення 819 670,80 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Будгарант-7 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Променергобуд Україна про стягнення 819 670,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №б/024-1 про виконання робіт від 10.02.2017 щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 819 670,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9625/19 від 24.07.2019 позовну заяву Приватного підприємства "Будгарант-7 до Товариства з обмеженою відповідальністю Променергобуд Україна про стягнення 819 670,80 грн. залишено без руху.

02.08.2019 від Приватного підприємства "Будгарант-7 на адресу суду надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 24.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

23.08.2019 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнає у повному обсязі та зазначає, що не має можливості розрахуватись з позивачем за надані послуги, у зв`язку з фінансовими проблемами.

Згідно з приписами статті 191 Господарського процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, а відтак, суд приймає визнання позову відповідачем, викладене у відзиві на позовну заяву.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Променергобуд Україна (за договром замовник) та Приватним підприємством Будгарант - 7 (за договром виконавець ) укладено Договір № Б/024-1 на виконання робі (далі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Виконавець зобов`язується виконати роботи з благоустрою території в м. Лебедин, а Замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити ці роботи згідно актів виконаних робот.

Згідно з пунктом 2.1. Договору, загальна вартість робіт, доручених підряднику визначається на підставі актів виконаних робіт.

Як передбачено п. 5.1. Договору, розрахунки з підрядником за виконані роботи здійснюється замовником після підписання уповноваженими особами сторін акта виконаних робіт.

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що договір вступає в дію в день його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року. У разі затримки з розрахунками, строк дії договору продовжується до повного розрахунку з підрядником (п. 10.2. Договору).

Відповідно до п. 9.3. Договору, умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням письмового документа. Всі додатки до цього договору є його невід`ємною частиною.

04.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Променергобуд Україна та Приватним підприємством Будгарант - 7 підписано Додаткову угоду № 1 до Договору Б/024-1 про виконання робіт від 10.02.2017 та внесено зміни до п. 10.1. Договору, який викладено в наступній редакції: «Цей Договір вступає в дію в день його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 р.».

Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та скріплення тексту печатками (у разі їх наявності), а в частині взаємних розрахунків та відповідальності Сторін до повного виконання умов цього договору (п. 4 Додаткової угоди).

Згідно ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання робіт за договором сторони підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №КБ-3) за лютий 2018 року та акт приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2018 року (форма № КБ-2в) на загальну суму 819 670,80 грн.

Проте, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не розрахувався з позивачем за виконані роботи, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 819 670,80 грн, позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 02/04 від 02.04.2018 та претензією № 04/07 від 04.07.2018 з вимогою погасити заборгованість у розмірі 846 598, 40 грн. у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Вказаний лист представник відповідача отримав 03.04.2018, а претензію - 05.07.2018, що підтверджується підписом, проставленим представником ТОВ «Променергобуд Україна» на документі та скріплений печаткою підприємства.

В подальшому, 13.06.2019 між сторонами було складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків по Договору № Б/024-1 від 10.02.2017, з якого вбачається, що заборгованість відповідача становить 819 670,80 грн.

Отже, позивач звернувся з позовом до суду щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 819 670,80 грн. При цьому, відповідачем розмір даної заборгованості не оспорюється.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши умови Договору № Б/024-1 на виконання робі від 10.02.2017, суд встановив, що спірний договір має цивільна-правову природу договору підряду, в якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (виконавець) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно зі статтею 854 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов Договору ним було виконано роботи на суму 819 670,80 грн, про що складено та підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та акт приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2018 року.

Проте, відповідач оплату вартості виконаних робіт за даним актом у сумі 819 670,80 грн не здійснив, зауважень щодо виконаних робіт позивачу не надіслав. При цьому, згідно з умовами п. 5.1 договору та положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, кінцевий строк оплати відповідачем виконаних позивачем робіт на суму 819 670,80 грн настав 10.04.2018.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що відповідач у порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем за виконані роботи загалом у розмірі 819 670,80 грн, що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати виконаних робіт на суму 819 670,80 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Променергобуд Україна (04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58; ) на користь Приватного підприємства Будгарант -7 (61039, Харківська область, м. Харків, Проспект Любові Малої , буд. 2; ) заборгованість у розмірі 819 670 грн 80 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 295 грн 06 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2019.

СуддяА.І. Привалов