ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2418/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019, постановлену за результатами розгляду клопотання ліквідатора Чалаплюка С.В. про надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення (прийняту суддею Кричмаржевським В.А., повний текст ухвали складено 16.05.2019), у справі №908/2418/17

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екохімресурс"

Кредитори:

1. Приватне підприємство "НОКС-ЖС"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запоріжоілгруп"

3. Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро"

Ліквідатор - Чалаплюк С.В.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог.

11.03.2019 ліквідатор Чалаплюк С.В. звернувся до Господарського суду Запорізької області із клопотанням про надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, в порядку ч. 4 статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в якому просить надати згоду на реалізацію майна банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екохімресурс", що є забезпеченням вимог Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", в порядку та на умовах реалізації, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Клопотання вмотивовано тим, що на звернення ліквідатора до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про надання згоди на продаж заставного майна Банк відповів ліквідатору відмовою, оскільки вважає подану заяву передчасною та незаконною у зв`язку з тим, що станом на 13.02.2019 не закінчився строк на подання поточних вимог кредиторів, не сформований реєстр вимог кредиторів, не проведена інвентаризація майна боржника, не проведена оцінка виявленого майна, не сформовано ліквідаційну масу.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019 клопотання ліквідатора Чалаплюка С.В. про надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення, задоволено; надано ліквідатору згоду на продаж майна, що є предметом забезпечення згідно з договором іпотеки № 190312-КЛВ- Z/1 від 19.03.2012, з усіма змінами та доповненнями.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення згідно з договором іпотеки № 190312-КЛВ- Z/1 від 19.03.2012, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що згода на продаж заставного майна є безумовною та надається заставним кредитором або судом (за відсутності згоди кредитора), а дії ліквідатора, спрямовані на її одержання, є необхідними для формування ліквідаційної маси банкрута. При цьому надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, у тому числі щодо встановлення початкової вартості цілісного майнового комплексу та порядку її зниження, оскільки такий порядок та умови передбачені і регулюються Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням (ухвалою) Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати, в задоволенні клопотання ліквідатора про надання згоди ліквідатору Чалаплюку С.В. на продаж майна, що є предметом забезпечення згідно з договором іпотеки № 190312-КЛВ-Z/1 від 19.03.2012 відмовити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала порушує його законні права та інтереси, оскільки є незаконною та направленою на реалізацію предмета іпотеки, який є предметом спору у іншій справі, за явно заниженою ціною (без погодження ціни продажу).

Скаржник посилається на те, що звертаючись до суду із відповідним клопотанням про надання згоди на продаж майна банкрута, ліквідатор Чалаплюк С.В. зазначає, що заставний кредитор ігнорує відповідні листи ліквідатора банкрута щодо надання згоди на продаж заставного майна, при цьому, ліквідатор не вказує, що ним не вживались заходи щодо погодження початкової вартості заставного майна, що, на думку скаржника, свідчить про передчасність такого клопотання та підтверджує доводи Банку, які викладені в запереченні щодо клопотання, у яких Банк акцентував увагу на передчасності такого клопотання.

Також, на думку скаржника, судом першої інстанції не надано відповідного обґрунтування того, що у провадженні Господарського суду Запорізької області знаходиться справа № 908/1295/16 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 190312 КЛВ-Z/1 від 19.03.2012 шляхом визнання права власності за АТ "Банк Кредит Дніпро", а отже, предмет іпотеки не може бути реалізовано у процедурі банкрутства.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу та відповідно до пояснень у судовому засіданні просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а скаргу без задоволення. На думку ліквідатора, позиція апелянта щодо необхідності погодження початкової вартості заставного майна до моменту звернення ліквідатора з проханням надати згоду на продаж такого майна суперечить положенням ст. 43, 44 Закону про банкрутство, оскільки сукупністьвизнаних у встановленому Законом порядку вимог кредиторів за своєю правовою природою не може бути погоджена з заставним кредитором.

Ліквідатор зазначає, що порядок продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі регламентовано у IV Розділі Закону "Продаж майна в провадженні у справі про банкрутство" №4212-УІ від 22.12.2011 року, такий порядок є чітко визначеним, не має альтернатив, не може бути зміненим та не підлягає погодженню будь з ким.

Також ліквідатор зазначає, що наведена скаржником судова практика не відповідає висновкам АТ "Банк Кредит Дніпро", зробленим у апеляційній скарзі.

Так, у постанові Вищого господарського суду України від 22.07.2015 року по справі №904/6495/13 йде мова про те, що після організації ліквідатором аукціонів з продажу майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу за початковою вартістю визначеною на рівні сукупності вимог кредиторів, що судом у цій справі визнано правомірними діями, ліквідатор перейшов до продажу заставного майна з визначенням початкової вартості на рівні проведеної оцінки, без погодження такої вартості з заставним кредитором, що не відповідає обставинам нашої справи, а отже дана практика не може бути застосована до спірного у цій справі випадку.

Постанова Верховного Суду від 07.03.2018 року по справі №24/5005/10848/2012 наголошує на необхідності погодження з забезпеченим кредитором початкової вартості продажу майна банкрута до початку реалізації такого майна, а не до надання згоди на реалізацію такого майна, як то зазначає апелянт.

Цією ж постановою визначено, що у разі наявності спору між заставним кредитором та ліквідатором щодо умов реалізації заставного майна, з метою оптимізації порядку здійснення ліквідаційної процедури він повинен вирішуватися судом саме на етапі визнання організатора аукціону учасником провадження у справі. У свою чергу безпосередньо процедура реалізації майна боржника розпочинається з моменту винесення судом ухвали про визнання організатора аукціону учасником провадження у справі.

Стосовно твердження скаржника щодо наявності в провадженні Господарського суду Запорізької області справи №908/1295/16 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором №190312-КЛВ- Z/1 від 19.03.2012 року ліквідатор звертає увагу на те, що відповідно до норм Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, має пріоритет при розгляді будь-яких питань, пов`язаних з майновими спорами боржника.

Присутній в судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запоріжоілгруп" заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2019 (колегія суддів у складі: головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019, постановлену за результатами розгляду клопотання ліквідатора Чалаплюка С.В. про надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення, у справі №908/2418/17; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 13.08.2019 о 10:00.

Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду № 1343/19 "Щодо повторного автоматизованого розподілу" у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чередка А.Є., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у судовій справі №908/2418/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019 для розгляду справи №908/2418/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.08.2019 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019, постановлену за результатами розгляду клопотання ліквідатора Чалаплюка С.В. про надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення, у справі №908/2418/17 до провадження вище означеною колегією суддів.

У судовому засіданні 13.08.2019 колегія суддів, порадившись на місці, оголосила протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 24.09.2019 о 10:30 год.

У судовому засіданні 24.09.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи

Постановою Господарського суду Запорізької області від 22.01.2019 у справі № 908/2418/17 визнано банкрутом ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Чалаплюка С.В.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 22.01.2019 оприлюднено повідомлення № 56923 про визнання ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Ліквідатором призначено та проведено інвентаризацію майна банкрута, про що свідчать наказ № 1 від 28.01.2019 та інвентаризаційні описи від 30.01.2019.

За результатами проведеної інвентаризації ліквідатором виявлені кошти в розмірі - 81.400,36 грн. на рахунку в АТ "КБ Приватбанк" та нерухоме майно у кількості 108 одиниць (з кількістю порядкових номерів - 45), яке перебуває в іпотеці АТ "Банк Кредит Дніпро".

Так, АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Торговий Дім "Енергетичні технології" 19.03.2012 уклали кредитний договір №190312-КЛВ про відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму - 650 000, 00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором АТ "Банк Кредит Дніпро" (іпотекодержатель) та ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" (іпотекодавець) 19.03.2012 уклали договір іпотеки № 190312-КЛВ-Z/1 (далі- Договір іпотеки) та договори 1,2, 3,4 про зміну договору іпотеки.

Пунктом 1.1 Договору іпотеки визначено, що згідно з кредитним договором № 190312-КЛВ від 19.03.2012 іпотекодержатель надав ТОВ "Торговий дім "Енергетичні технології" (боржник) відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів з лімітом кредитування на суму - 650. 000, 00 дол. США.

За умовами п.1.2 Договору іпотеки з метою забезпечення повного і своєчасного виконання зобов`язань Боржника за кредитним договором Іпотекодавець, як майновий поручитель, надав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно (далі за цим договором - "Майно" або "Предмет іпотеки"), що визначене та описане у п.1.3 Договору іпотеки.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно:

- адміністративна будівля нафтобази літ. А-2, цегла, загальною площею - 43,7 кв.м;

- адміністративно-побутовий корпус літ. К, цегла, загальною площею 288,2 кв.м;

- будівля контрольно-перепускного пункту літ. Л, цегла, загальною площею 28,8 кв.м;

- насосна станція літ. О, метал;

- будівля електрощитової №1 літ. М, цегла, загальною площею 8,9 кв.м;

- будівля електрощитової №2 літ.Н, цегла, загальною площею 9,1 кв.м;.

- автопаливний термінал літ. П, метал;

- гараж літ. Д, метал, загальною площею 12,8 кв.м;

- склад літ. Ж, метал, загальною площею 56,6 кв.м.;

- гараж літ. З, метал, загальною площею 11,5 кв.м.;

- будівля майстерні літ. У, метал, загальною площею 64,6 кв.м.;

- паркан №1, метал;

- ворота №2, метал;

- паркан №68, залізобетон;

- підпірна стінка №70, бетон;

- паркан №69, метал;

- водовідвідний лоток №71, бетон;

- ворота №72, метал;

- трансформатор №73, метал;

- ворота №74, метал;

- пожежний резервуар №101, бетон;

- автоваги №102;

- навіс літ. Р, метал;

- побутівка літ. С, метал;

- ґанок до літ. С, метал;

- вбиральня літ. Т, метал;

- ємність аварійного зливу №105, метал;

- насосна зворотного водозабезпечення №106;

- градирня №107, метал;

- колони стабілізації вуглеводнів №108,109, метал;

- ємності №110-115, 119,120, метал;

- ємності №116,117, 118, метал;

- ємності №122-123, метал;

- ємності №124-133, метал;

- насосна видачі мазуту №121, залізобетон;

- насосна подавання сировини №134, метал; замощення № І, залізобетон;

- замощення № ІІ;

- замощення № ІІІ, тротуарна плитка;

- ємність для ПММ №3,4,7,10, метал;

- ємність для ПММ №5,6,8,9,37, метал;

- ємність для ПММ №75-80,7,11-16,20-24,86-99, метал;

- ємність для ПММ №81-85, метал;

- ємність для ПММ №100, метал;

- печі вогневого підігріву №103,104, метал,

яке розташоване за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н., с.Петрівське вул. Східна, 6.

Арбітражний керуючий Чалаплюк С.В. 07.02.2019 звернувся до АТ "Банк Кредит Дніпро" з листом про надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог Банку з посиланням на статті 42, 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Лист ліквідатора банківською установою отримано, що підтверджено поштовими повідомленнями з відміткою про вручення, але залишено без відповіді.

Ліквідатор вдруге звернувся до заставного кредитора - АТ "Банк Кредит Дніпро" про надання згоди на продаж майна, яке є предметом забезпечення його вимог, надіславши Банку лист за вих. №70/0219 від 21.02.2019.

На вищевказаний лист АТ "Банк Кредит Дніпро" надало ліквідатору відповідь (вих. № б/н від 21.02.2019) з відмовою у наданні згоди на продаж заставного майна. Відмова Банку обґрунтована наступним: на час звернення не закінчився строк на подання поточних вимог кредиторів, не сформовано реєстр вимог кредиторів, не проведена інвентаризація майна боржника, не проведена оцінка виявленого майна, не сформовано ліквідаційну масу.

У зв`язку з ненаданням банком згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення його вимог до боржника, ліквідатор звернувся до Господарського суду Запорізької області із клопотанням про надання згоди на продаж заставного майна.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Як зазначено вище, на виконання вимог Закону про банкрутство ліквідатор, арбітражний керуючий Чалаплюк С.В. звертався до АТ "Банк Кредит Дніпро" з листами про надання згоди на продаж вищезазначеного заставного майна.

Листом-відповіддю від 21.02.2019 № б/н АТ "Банк Кредит Дніпро" надав відповідь на лист ліквідатора.

В зазначеній відповіді Банком повідомлено ліквідатора, що Банк вважає заяву ліквідатора про надання згоди на продаж заставного майна передчасною та незаконною, оскільки не сформований реєстр вимог кредиторів, не проведена інвентаризація майна, не проведена оцінка виявленого майна, не сформовано ліквідаційну масу. Також Банком зазначено про необхідність визначитися з умовами продажу заставного майна, у тому числі, встановити його ринкову вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

У визначений статтею 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" двохмісячний строк до суду не заявлено поточних кредиторських вимог.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

- приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;

- аналізує фінансове становище банкрута;

- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

- пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

- має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

- з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту;

- заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;

- подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню, на строк не менше п`яти років з дати визнання особи банкрутом;

- продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

- повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;

- у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу. Для цього за погодженням із Службою безпеки України визначає склад ліквідаційної комісії режимно-секретного органу, яка формується в установленому законодавством порядку;

- веде реєстр вимог кредиторів;

- подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Як зазначено вище, ліквідатором призначено та проведено інвентаризацію майна банкрута, про що свідчать наказ № 1 від 28.01.2019 та інвентаризаційні описи від 30.01.2019.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 44 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута наступними способами: проведення аукціону, продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу майна банкрута здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу майна банкрута з урахуванням вимог цього Закону.

Майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю (ч. 1, 2 ст. 43 Закону).

Статтею 49 Закону про банкрутство визначено, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Відповідно до ч.5 ст.44 Закону про банкрутство ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Частиною четвертою статті 42 Закону про банкрутство встановлено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Тобто, положеннями статті 42 Закону про банкрутство законодавець визначив порядок надання згоди на відчуження заставного майна, згідно якого така згода є безумовною та надається кредитором-заставодержателем, або судом (за відсутності згоди кредитора-заставодержателя), а дії ліквідатора, спрямовані на її одержання, є необхідними для формування ліквідаційної маси банкрута. При цьому, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови визначені Законом.

Колегія суддів відзначає, що передбачений наведеною вище нормою дозвіл дається на реалізацію майна боржника в цілому, а не на кожну окрему дію, спрямовану на реалізацію майна боржника (зокрема, не на проведення конкретного аукціону, а на продаж майна банкрута).

Надання згоди на продаж заставного майна кредитором або заставодержателем відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону, не пов`язане з наданням заставному кредитору права обирати порядок та умови реалізації заставного майна.

Законом про банкрутство не передбачено обов`язку ліквідатора погоджувати вартість майна боржника та порядок реалізації майна з заставним кредитором.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду, що викладена у постанові від 05.03.2019 у справі №918/1738/14.

Аналіз вищенаведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що оцінка майна боржника здійснюється відповідно до Закону виключно ліквідатором боржника, а згода забезпеченого кредитора на реалізацію майна, передбачена статтею 42 Закону не пов`язана із наданням заставному кредитору права обирати порядок і умови реалізації даного майна (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 14.06.2018 у справі №911/1362/15).

Отже, суд вправі надати згоду на продаж заставного майна боржника у випадку неотримання відповідної згоди ліквідатором боржника від заставного кредитора.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника стосовно того, що предмет іпотеки не може бути реалізовано у процедурі банкрутства, оскільки у провадженні Господарського суду Запорізької області знаходиться справа № 908/1295/16 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 190312 КЛВ-Z/1 від 19.03.2012 шляхом визнання права власності за АТ "Банк Кредит Дніпро", з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Згідно до норм абз. 1 ч. 15 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство: пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до положень абз. 1 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства.

Згідно до абз. 2 ч. 6 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

За наведеного, задоволення вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" за рахунок продажу майна боржника, яке є предметом забезпечення, може відбуватись виключно у межах ліквідаційної процедури.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно задоволення клопотання ліквідатора щодо надання згоди на продаж заставного майна.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019, постановлену за результатами розгляду клопотання ліквідатора Чалаплюка С.В. про надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення, у справі №908/2418/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019 у справі № 908/2418/17 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, з урахуванням положень ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Повний текст рішення складено 30.09.2019.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд