ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Справа №914/1071/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Матущака О.І. Орищин Г.В.

при секретарі Н.Кишенюк

за участю представників сторін:

від позивача: Мачічка О.О. - адвокат

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" б/н від 27.08.2019

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 05.08.2018 (суддя Горецька З.В. повний текст складено 09.08.2018, м Львів) про розстрочку виконання рішення

у справі № 914/1071/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут", м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Газ-Транс", м. Львів

про стягнення 3 368 219,67 грн. заборгованості

В С Т А Н О В И В :

22.07.2019 від ТОВ "Укр-Газ-Транс" до господарського суду надійшла заява про розстрочку виконання рішення від 09.10.2018 у справі №914/1071/18 (вх. №1987/19), якою просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 2 809 742,97 грн. на три місяці шляхом сплати заборгованості:

до 30 серпня 2019 року 809 742,97 грн.

до 30 вересня 2019 року в розмірі 1 000 000,00 грн.

до 30 жовтня 2019 року в розмірі 1 000 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.08.2018 у справі № 914/1071/18 заяву ТОВ "Укр-Газ-Транс" про розстрочення виконання рішення суду задоволено. Розстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 у справі №914/1071/18 про стягнення з боржника заборгованості в розмірі 2 809 742,97 грн. на три місяці шляхом сплати в наступному порядку: до 30 серпня 2019 року 809 742,97 грн., до 30 вересня 2019 року в розмірі 1 000 000,00 грн., до 30 жовтня 2019 року в розмірі 1 000 000,00 грн.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з обгрунтованості підстав для розтермінування виконання рішення суду, оскільки стягнення розміру заборгованості з боржника з розтермінуванням не звільняє останнього від виконання даного рішення, а лише є достатнім та дієвим засобом стимулювання відповідача до належного і своєчасного його виконання.

ТОВ Львівгаз збут подано апеляційну скаргу б/н від 27.08.2019, в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ Укр-Газ-Транс про розстрочення виконання рішення суду відмовити, посилаючись, зокрема, на те, що ТОВ «Укр-Газ-Транс» має від`ємний власний капітал в сумі 4 767,5 тис. грн. - рядок 1495. Це означає, що якщо по балансовій вартості продати всі активи і стягнути всю заборгованість, яку мають перед ТОВ Укр-Газ-Транс покупці, то для повного розрахунку з усіма кредиторами не вистарчить 4 млн 767,5 тис. грн. ТОВ Укр-Газ-Транс є банкрутом, який приховує власну неплатоспроможність і не виконує обов`язку звернутися до суду з заявою про банкрутство. Заборгованість перед постачальниками в сумі 14 312,9 тис грн. (рядок 1615) більше ніж на 4 млн. перевищує заборгованість покупців перед ним (рядок 1125 - 10 175,9). Її збільшення протягом 6 місяців 2019 року свідчить про те, що продукція не оплачується на умовах попередньої оплати, а товари набуваються в борг, який постійно збільшується. В результаті такої діяльності за 6 місяців 2019 року отримано збитки в сумі 543,4 тис. грн., який перевищує статутний капітал більше як у 10 разів. Це свідчить, що ТОВ Укр-Газ-Транс здійснює збиткову діяльність і не має джерел покриття збитків.

Окрім того, скаржник зазначає, що за наявності коштів в сумі 175,8 тис. грн. (рядок 1165) ТОВ Укр-Газ-Транс не виконує рішення суду і не сплачує борг. За таких умов з метою хоча в часткового отримання коштів, враховуючи неліквідність необоротних активів, розглядається питання про подання заяви про банкрутство.

Крім того, на думку скаржникаё боржник не надав жодних доказів, які б гарантували виплату боргу до 30.10.2019 у випадку задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, не навів причин унеможливлення виконання рішення суду без надання розстрочки його виконання (в контексті ч. 2 ст. 331 ГПК України). Надання розстрочки виконання рішення суду спричинить затягування виконавчого провадження та приховування майна та коштів боржником від стягувача, в результаті чого стягувачу буде нанесено значні матеріальні збитки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2019 справу №914/1071/18 призначено судді-доповідачу Галушко Н.А., суддям Орищин Г.В. та Матущаку О.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою суду від 06.09.2019 призначено справу №914/1071/18 до розгляду у судовому засіданні на 24.09.2019.

Представник скаржника в судове засідання з`явився, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Представник відповідача не зявився, причин неявки суду не довів, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Статтею 242 ГПК України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживаня чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи з вищевикладених положень Господарського процесуального кодексу України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень учасників справи, колегія суддів вважає відповідача належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, що надає суду право розглянути справу без його участі.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, заслухавши доводи представника скаржника, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне:

09 жовтня 2018 року Господарським судом Львівської області було розглянуто справу № 914/1071/18 за позовом ТОВ «Львівгаз збут» до ТОВ Укр-Газ-Транс про стягнення заборгованості та вирішено стягнути з ТОВ Укр-Газ-Транс на користь ТОВ «Львівгаз збут» 2 330 926, 50грн. основного боргу, 118 956, 45грн. інфляційних втрат, 27 193, 86грн. 3% річних, 291 142, 86грн. пені та 41 523грн. 30 коп. судового збору.

Рішення Господарського суду Львівської області набрало законної сили 30 жовтня 2018 року.

Відповідно до інформації автоматизованої системи виконання провадження Яворівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області 07.05.2019 відкрито виконавче провадження № 59042026, за яким боржником є ТОВ «Укр-Газ-Транс», а стягувачем ТОВ «Львівгаз збут».

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, у зв`язку із чим тимчасово зупинена робота підприємства, що підтверджується фінансовими звітами, долученими до матеріалів справи.

Тому, з метою належного виконання своїх заборгованостей в строк, відповідач вважає за доцільне просити суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 у справі №914/1071/18 в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 2 809 742, 97 грн. на три місяці шляхом сплати заборгованості:

- до 30 серпня 2019 року в розмірі 809 742,97 грн.;

- до 30 вересня 2019 року в розмірі 1 000 000,00 грн.;

- до 30 жовтня 2019 року в розмірі 1 000 000,00 грн.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень має місце у нормах статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до частини другої якої, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Конституційний Суд України у рішенні № 5-пр/2013 від 26.06.2013 вказав, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 917/138/16 вказано, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, п. 27).

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не тільки доводів боржника, а й заперечення кредитора.

Як зазначалось вище, в обгрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду відповідач вказав незадовільний фінансовий стан. Зазначив, що за даними останньої фінансової звітності, у підприємства не достатньо коштів для виконання рішення суду у даній справі в повному обсязі, а надання судом розстрочки виконання рішення суду від 05.08.2019 у справі №914/1071/18 на три місяці, дозволить відповідачу сплачувати заборгованості згідно із рішенням суду.

Однак, в даному випадку зазначення боржником в підтвердження поважності причин відсутність коштів, важкий фінансовий стан є недостатніми підставами рострочення виконання рішення суду, оскільки обставини, наведені відповідачем в заяві про рострочення виконання судового рішення носять не особливий і надзвичайний характер, а свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача, яка за приписами статті 42 Господарського кодексу України є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, відтак, не є підставою вважати збиткову діяльність відповідача винятковим випадком у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази наявності інших заборгованості щодо яких відкриті виконавчі провадження, які знаходяться в стані примусового виконання.

Також, колегія суддів зазначає, що з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції не врахував матеріальні інтереси позивача, який мав легітимні сподівання на те, що присуджена до стягнення заборгованість буде йому сплачена у встановлений законом строк, що дає підстави для висновку, що при розстроченні виконання рішення за заявою відповідача судом не дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

За таких умов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно зясував характер спірних правовідносин та дійшов до необґрунтованого висновку про задоволення заяви про рострочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 05.08.2019 у справі № 914/1071/18.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є такою, що не відповідає нормам процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду від 05.08.2019 Господарського суду Львівської області у справі №914/1071/18 підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 271, 273, 275, 277, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" б/н від 27.08.2019 задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 05.08.2018 у справі № 914/1071/18 скасувати.

3. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Газ-Транс", м. Львів про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 у справі №914/1071/18 відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповільністю «Укр-Газ-Транс» (79058, м.Львів, проспект Чорновола, 67, офіс 311, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м.Львів, вул. Золота, 42, ) 1 921,00 грн. судового збору за перегляд ухвали в апеляційному порядку.

Місцевому господарському суду видати наказ.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 07.10.2019.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Матущак О.І.

суддя Орищин Г.В.