ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2581/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", місто Київ
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", місто Харків
про стягнення 36 601,05 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, за довіреністю № 25-05/9 від 20.05.2019;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" (позивач) звернулось до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (відповідача) страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 36 601,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 164717а8х від 07.06.2018, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) та пошкодження автомобіля, який належить страхувальнику, позивачем було виплачено страхове відшкодування. Відповідно до положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, була застрахована відповідачем - Акціонерним товариством "Страхова компанія "Мега-Гарант".

Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.08.2019 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/2581/19; постановлено розгляд справи здійснювати з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 16 вересня 2019 року.

05 вересня 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшов відзив Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" на позовну заяву (вх. № 21195), який було прийнято судом до розгляду, як такий, що подано у строк та відповідає вимогам статті 165 ГПК України.

Приймаючи до уваги неявку представників сторін в судове засідання, з метою забезпечення принципу змагальності та реалізації прав сторін на повне та об'єктивне встановлення всіх обставин справи, в судовому засіданні 16.09.2019 у справі № 922/2581/19 оголошено перерву до 30 вересня 2019 року, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Представник позивача в судове засідання 30.09.2019 не з'явився.

Судом оголошено, що 24 вересня 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшла відповідь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на відзив на позовну заяву (вх. № 22798). Не виходячи до нарадчої кімнати суд прийняв відповідь на відзив до розгляду, про що постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання від 30.09.2019.

В заяві, поданій до суду 24.09.2019 (вх. № 22797) представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" також просив розглянути справу № 922/2581/19 за його відсутності та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Виходячи з принципу диспозитивності, як права сторін на власний розсуд розпоряджатись своїми матеріальними і процесуальними правами (в тому числі брати участь в судовому засіданні), суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС".

Представник відповідача, який брав участь в судовому засіданні 30.09.2019, проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні з огляду на те, що на момент настання ДТП за кермом транспортного засобу "Fiat Doblo груз", застрахованого у ПрАТ "СК "АРКС" перебував громадянин ОСОБА_2 Однак, в матеріалах справи відсутні документи, які можуть засвідчити правомірність керування автомобілем, що належить юридичній особі - Торговій групі "Союз", громадянином ОСОБА_2

Крім того, у повідомленні про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяві на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу зазначено, що особою яка звернулася з повідомленням про подію та заявляє вимогу на страхове відшкодування є ОСОБА_3. Проте, до заяви не додано жодних документів, що засвідчували б право такої особи подавати заяву та здійснювати представництво страхувальника. Відтак, на думку відповідача, заява подана неналежною особою, і не може вважатися такою, що була подана.

Відповідач також наголошував на тому, що в матеріалах справи відсутній висновок експертного автотоварознавчого дослідження про розмір шкоди заподіяної внаслідок ДТП, що суперечить діючому законодавству щодо оцінки та розрахунку розміру заподіяної шкоди автомобілю "Fiat Doblo груз".

Заслухавши представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача та заперечень відповідача фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

07 червня 2018 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (Страховик / назву змінено на ПрАТ "СК "АРКС") та Торговою групою "СОЮЗ" (Страхувальник) укладено Договір № 164717а8х добровільного страхування наземного транспорту "Все включено", предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом "Fiat Doblo груз", д/н НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання.

27 вересня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів "Fiat Doblo груз", д/н НОМЕР_1 та "ВАЗ 2109", д/н НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4. В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АРКС", транспортний засіб "Fiat Doblo груз", д/н AX4705HB, який належить Страхувальнику на праві приватної власності.

Згідно умов Договору № 164717а8х добровільного страхування наземного транспорту Страховиком було складено протокол (акт) огляду транспортного засобу від 01 жовтня 2018 року, в якому визначено характер пошкоджень. Також задля підтвердження настання страхового випадку 03 жовтня 2018 року Страхувальник надав письмове Повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (том 1, арк.с. 26-27) за підписом директора Торгової групи "СОЮЗ", який також посвідчений печаткою ТГ "СОЮЗ".

Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються Довідкою Управління патрульної поліції в Харківській області № 930795 від 18.10.2018 (том 1, арк.с. 30-31) та постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/7011/18 від 07 листопада 2018 року, якою встановлено, що 27.09.2018 о 07-58 год. в м. Харкові перехрестя Сімферопольське шосе та вул. Тернопільська, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2, по регульованому перехресті, при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_4, порушив вимоги п. 16.6 ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (том 1, арк.с. 33).

З матеріалів справи вбачається, що загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля "Fiat Doblo груз", д/н НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку ТОВ "АВТО ГРАФ М" № НОМЕР_3 від 10 жовтня 2018 року склала 38 601,05 грн.

За страховим випадком позивачем було складено Страхові акти: № АХА2425852 від 14.11.2018, № АХА2427009 від 15.11.2018 та № АХА2437227 від 29.12.2018 та визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунків страхового відшкодування в розмірі 38 601,05 грн. (том 1, арк.с. 44-46), виплата якої підтверджується платіжними дорученнями № 514 425 від 15 листопада 2018 року на суму 21 421,24 грн., № 514 698 від 16 листопада 2018 року на суму 7 282,80 грн., а також № 525 866 від 03 січня 2019 року на суму 9 897,01 грн. (том 1, арк.с. 48-50).

Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи - ОСОБА_4 на момент настання події була застрахована АТ "СК "Мега-гарант" відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/007547694. За даними МТСБУ вказаним Полісом встановлено ліміт за шкоду майну - 100 000, 00 грн. та франшизу - 2 000,00 грн. (том 1, арк.с. 33).

На підставі вищевикладеного, позивач зазначає, що з моменту виплати страхового відшкодування до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" по відшкодуванню спричиненого ОСОБА_4 збитку на суму 36 601,05 грн. (сплачені 38 601,05 грн. - 2 000,00 грн. франшиза за Полісом № АК/007547694).

Задля врегулювання спору в досудовому порядку ПрАТ "СК "АРКС" було направлено відповідачу ОСОБА_5 про страхове відшкодування вих. № ЕЛ_7464 від 14 березня 2019 року, яку отримано Акціонерним товариством "Страхова компанія "Мега-Гарант" 17.04.2019, що підтверджується фіскальним чеком, накладною Укрпошти та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 651 (том 1, арк.с. 51-54). Однак, страхове відшкодування відповідачем сплачено не було. Вказані обставини стали підставою для звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до суду із даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Частиною першою статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Матеріалами справи підтверджено, що страхове відшкодування на загальну суму 38 601,05 грн. було перераховано Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_6 М", отже до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, в межах цієї суми. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС", в свою чергу, реалізувало таке право кредитора шляхом пред'явлення вимоги до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-гарант", оскільки за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Полісом № АК/007547694 відповідач надав згоду на прийняття обов'язку сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб в розмірі 100 000,00 грн. та з франшизою в розмірі 2 000,00 грн., на яку зменшено страхове відшкодування.

При цьому суд не приймає заперечення АТ "СК "Мега-гарант" щодо неправомірності керуванням транспортним засобом, що належить юридичній особі громадянином ОСОБА_2, а також подання заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу неналежною особою, виходячи з такого.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" документами, що підтверджують правомірність експлуатації транспортних засобів є: посвідчення водія, відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху України, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Згідно довідки про ДТП, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що громадянин ОСОБА_2 пред'явив працівникам Управління патрульної поліції у Харківській області посвідчення водія ХАА139884 від 05.12.1996 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки у довідці вказано, що транспортний засіб Fiat Doblo д/н НОМЕР_1 належить ТОВ "Торгова група "СОЮЗ". Посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, також долучені до матеріалів позовної заяви, і є документами, які засвідчують правомірність керування транспортним засобом, що відповідає п. 2.2. Правил дорожнього руху України, та статті 16 Закону України "Про дорожній рух".

Відповідачем, разом з тим, не надано доказів того, що громадянина ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред'явила їх для перевірки.

Крім того, суд зазначає, що згідно умов 24.1.1.1. Договору добровільного наземного транспортну "Все включено" повідомлення про подію надасться Страхувальником шляхом телефонного звернення до контакт-центру Страховика. Відповідно до умов 24.1.1.7 Договору крім Страхувальника повідомлення про подію можуть надати інші уповноважені ним особи.

Як вже було встановлено судом, для підтвердження настання страхового випадку Страхувальник надав письмове Повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу за підписом директора Торгової групи "СОЮЗ", який також посвідчений печаткою ТГ "СОЮЗ".

Згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас, як передбачено приписами частини третьої статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Заперечуючи проти позову представник Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" наголошував на тому, що в матеріалах справи відсутній висновок експертного автотоварознавчого дослідження про розмір шкоди заподіяної внаслідок ДТП, що суперечить діючому законодавству щодо оцінки та розрахунку розміру заподіяної шкоди автомобілю "Fiat Doblo груз". Суд, разом з тим, критично оцінює посилання відповідача на обов'язковість проведення експертизи.

За приписами частини першої статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлено імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної ОСОБА_1 значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів. Згідно з пункту 1.6 ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Пунктом 7.39 ОСОБА_1 визначено, що винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля НОМЕР_4 вбачається, що рік випуску автомобіля - 2018, а отже, на момент дорожньо- транспортної пригоди строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у п. 7.38 ОСОБА_1. Доказів наявності обставин, зазначених в п.7.39 ОСОБА_1, матеріали справи не містять, а відповідачем не доведено.

Крім того, згідно пункту 25.10. Договору № 164717а8х добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків, складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків СТО.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" також передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

При цьому пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Крім того, листом від 19.07.2011 Верховним Судом України роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

З огляду на викладене, суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу. У даному випадку, наявні в матеріалах справи рахунки-фактури та платіжні дорученнями № 514 425 від 15 листопада 2018 року на суму 21 421,24 грн., № 514 698 від 16 листопада 2018 року на суму 7 282,80 грн., а також № 525 866 від 03 січня 2019 року на суму 9 897,01 грн. із призначенням платежу: "страхове відшкодування згідно Акту___ Торгова група Союз, ІПН 24667246..." є належними доказами фактично здійснених позивачем витрат, зумовлених ДТП, по виплаті страхового відшкодування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" щодо стягнення з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" страхового відшкодування в розмірі 36 601,05 грн. в порядку суброгації обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позовні вимоги у даній справі задоволено у повному обсязі, а відтак витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн. покладаються на Акціонерне товариство "Страхова компанія "Мега-Гарант" та підлягають стягненню на користь позивача.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, місто Харків, вулиця Донця-Захаржевського, будинок 6/8; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8; ) страхове відшкодування в порядку суброгації в розмірі 36 601,05 грн. та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "04" жовтня 2019 р.

Суддя ОСОБА_7

справа № 922/2581/19