ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/120/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Булгакової І.В., Колос І.Б.

за участю секретаря судового засідання Чупрій А.П.,

представників учасників справи:

позивача - Прокуратури Львівської області (далі - Прокуратура, скаржник) - Хорольський С.В. (дов. від 04.09.2019 № 05/3-60-19),

відповідача - Сколівської міської ради (далі - Міська рада, відповідач) - Кухарська О.В. (адв., свід. від 30.11.2018, ЛВ№874),

розглянув касаційну скаргу Прокуратури,

на рішення Господарського суду Львівської області від 24.04.2019 (суддя Матвіїв Р.І.) та

постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 (головуючий - суддя Зварич О.В., судді: Дубник О.П. і Скрипчук О.С.)

зі справи № 914/120/19

за позовом Прокуратури

до Міської ради

про визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Прокуратура у січні 2019 року звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Сколівської міської ради про визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення у м. Сколе вул. Данила Галицького, 37 у запропонованій позивачем редакції.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на переконання позивача, відмова відповідача в укладенні договору оренди нежитлового приміщення є порушенням норм статті 285 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 777 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини третьої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Позивач стверджує про наявність у нього переважного права, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий строк, якому відповідає обов`язок орендодавця укладення такого договору, та є підставою для обов`язкового укладення відповідного договору оренди згідно із законом.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.04.2019, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 у справі №914/120/19, у задоволенні позову відмовлено повністю.

2.2. Оскаржувані рішення мотивовані тим, що відповідач у визначений законом строк скористався своїм правом та попередив про намір припинити дію договору у зв`язку з гострою необхідністю оптимального використання приміщення територіальної громади міста Сколе, як адміністративного будинку міської ради. Крім того, суди зазначили про безпідставність посилання позивача на статтю 285 ГК України, статтю 777 ЦК України та частину третю статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі до Верховного Суду Прокуратура просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 24.04.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 у справі № 914/120/19, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Прокуратура вважає, що судами попередніх інстанцій оскаржувані рішення у справі № 914/120/19 ухвалені з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а саме: статей 179, 180, 187, 284, частини першої статті 285 ГК України; статті 764, частини першої статті 777 ЦК України; частини третьої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», статті 91 Закону України «Про прокуратуру», статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

4.2. Скаржник вказує на наявність у Прокуратури (Орендаря) передбаченого переважного права, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий строк, якому відповідає обов`язок Орендодавця щодо укладення такого договору, та є підставою для обов`язкового укладення відповідного договору оренди згідно із законом за наявності обставин, зазначених у відповідних законодавчих приписах.

4.3. Прокуратура зазначає про те, що держава гарантує забезпечення потреб прокурора, пов`язаних з його професійною діяльністю (стаття 91 ЗУ «Про прокуратуру»), а саме прокурор забезпечується окремим робочим місцем та необхідними для роботи засобами. Місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування забезпечують розташовані на їх території органи та установи прокуратури відповідними службовими приміщеннями на умовах оренди.

4.4. Скаржник звертає увагу на те, що Прокуратура Львівської області в особі прокуратури Сколівського району займала вказане приміщення з 1997 року. Впродовж зазначеного періоду за державні кошти збудовано гараж, встановлено автономне опалення, замінено частину вікон та дверей, двічі проведено капітальний ремонт приміщення прокуратури та фасаду. Окрім цього, постійно здійснюються видатки коштів на благоустрій прилеглої території. Запропоновані Сколівською міською радою прокуратурі Львівської області приміщення для розміщення Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури не відповідають вимогам санітарно-технічним, пожежним та будівельним вимогам і не є придатними для користування. За твердженням скаржника, вказані факти як судом першої інстанції, так і апеляційної інстанції не було взято до уваги.

5. Позиція, викладена у відзиві на касаційну скаргу

5.1. Міською радою 20.09.2019 на адресу Касаційного господарського суду надіслано відзив на касаційну скаргу Прокуратури, в якому відповідач просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій без змін.

5.2. Відповідач вказує на те, що скаржник в касаційній скарзі в обґрунтування своєї позиції посилається на ряд норм матеріального права без зазначення будь-яких висновків щодо незастосування чи неправильного застосування вказаних норм права судами попередніх інстанцій. Жоден з висновків судів першої та апеляційної інстанцій, встановлених в рішеннях на підставі досліджених обставин справи, скаржником в касаційній скарзі не заперечується.

5.3. Міська рада стверджує, що договір оренди від 01.07.2016 №01 є припиненим з 06.07.2018 на підставі пункту 5.2. договору оренди від 01.07.2016 №01, частини другої статті 291 ГК України та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

5.4. Відповідач зазначає, що до матеріалів справи долучено наступні докази наміру використання спірного приміщення для власних потреб: копія повідомлення про припинення дії договору від 19.03.2018 №275/02-07 у зв`язку із необхідністю його використання для власних потреб та докази його отримання Прокуратурою Львівської області; копія листа Сколівської міської ради від 04.07.2018 №751/02-07: копія листа Сколівської міської ради від 17.07.2018 №910/02-07; рішення Сколівської міської ради від 06.07.2018 №57 "Про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення".

5.5. Міська рада вказує на те, що якщо скаржник вважає, що його право на забезпечення службовим приміщенням порушене, він може захищати свої права шляхом пред`явлення вимог до місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування про забезпечення його службовим приміщенням. Однак, вказане, на переконання відповідача, не стосується предмету даного спору, оскільки в даному випадку позов пред`явлено не до усіх органів місцевого самоврядування та місцевих державних адміністрацій на території діяльності скаржника, а лише до Сколівської міської ради, а предметом спору є не забезпечення Прокуратури Львівської області службовим приміщенням, а визнання укладеним договору на конкретне приміщення, визначене самостійно Прокуратурою Львівської області на власний розсуд, що суперечить частині третій статті 91 Закону України "Про прокуратуру".

5.6. Відповідач зауважує, що положення статті 41 Конституції України та статті 319 ЦК України свідчать про право вибору власника здавати своє майно в оренду чи використовувати для власних потреб, відповідно до чого Сколівська міська рада, як власник нежитлового приміщення площею 340,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Сколе, вул. Д.Галицького, 37, може розпоряджатись ним на власний розсуд, що і було зроблено Сколівською міською радою шляхом направлення Прокуратурі Львівської області повідомлення про намір використовувати спірне приміщення для власних потреб.

5.7. Крім того, Міська рада звертає увагу суду на те, що в обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що Прокуратурою проводився капітальний ремонт спірного приміщення та благоустрій прилеглої території. Відповідач заперечує проти вказаного доводу, оскільки: по-перше, Прокуратурою не долучено до матеріалів справи жодних доказів здійснення будь-яких ремонтних робіт у спірному приміщенні, відповідно до чого посилання на їх здійснення є безпідставним; здійснення капітального ремонту спірного приміщення згідно положень договору оренди від 01.07.2016 №01 та норм чинного законодавства могло здійснюватися виключно з дозволу Сколівської міської ради, однак відповідних заяв міська рада не отримувала; по-друге, навіть у випадку здійснення ремонтних робіт Прокуратура не мала б права на оренду спірного приміщення у зв`язку із наміром власника використовувати вказане приміщення для власних потреб.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Сколівською міською радою прийнято рішення від 30.06.2016 № 16 «Про укладення договору оренди нежитлового приміщення», яким вирішено укласти договір оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Сколе, вул. Д. Галицького, 37 між Сколівською міською радою та прокуратурою Львівської області під розміщення Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області.

6.2. На підставі названого рішення 01.07.2016 Міською радою (Орендодавець) та Прокуратурою (Орендар) укладено договір № 01 оренди нежитлового приміщення (далі - Договір) в м. Сколе по вул. Данила Галицького, 37 загальною площею 340,7 кв. м. балансовою вартістю 71 053,00 грн для використання з метою розміщення Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури.

6.3. Відповідно до пункту 1.1 Договору Орендодавець надає, а Орендар отримує в строкове платне користування нежитлове приміщення в м. Сколе по вул. Данила Галицького, 37 загальною площею 340,7 кв.м балансовою вартістю 71053,00 грн. для використання з метою розміщення Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури.

6.4. Згідно з пунктом 1.2 Договору термін оренди визначається з « 01» липня 2016 до « 01» липня 2017.

6.5. У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які передбачені договором (пункт 1.3 Договору).

6.6. Пунктом 5.1 Договору сторони передбачили таке: Орендар, що належним чином виконував зобов`язання за цим договором, має переважне право перед іншими особами на продовження договору.

6.7. Чинність цього договору припиняється внаслідок:

- закінчення строку на який його було укладено;

- приватизації орендованого нежитлового приміщення Орендарем;

- руйнування орендованого приміщення або доведення його до стану, не придатного до експлуатації;

- порушенням Орендарем своїх обов`язків за цим договором (пункт 5.2 Договору).

6.8. Міська рада 10.04.2017 звернулась до позивача з повідомленням № 329/02-07 про припинення дії договору оренди нежитлового приміщення, в якому, зокрема вказала на гостру необхідність оптимального використання приміщення територіальної громади міста Сколе під адміністративний будинок міської ради, повідомила про намір припинення дії договору оренди нежитлового приміщення в м. Сколе, вул. Д.Галицького, 37, загальною площею 340,7 м2 та просила звільнити орендовані приміщення в тримісячний термін з моменту отримання даного повідомлення. Згідно зі штампом вхідної кореспонденції дане повідомлення отримане Прокуратурою 18.04.2017.

6.9. Виконавчий комітет Міської ради, який не є орендодавцем за спірним договором, своїм рішенням від 07.07.2017 № 282 продовжив дію договору оренди нежитлового приміщення, укладеного між Міською радою та Прокуратурою з 07.07.2017 терміном на один рік без права пролонгації.

6.10. Міська рада 19.03.2018 звернулася до прокурора Львівської області та прокурора Стрийської місцевої прокуратури з повідомленням про припинення дії договору оренди нежитлового приміщення та звільнення його в тримісячний строк з моменту отримання повідомлення, у зв`язку з гострою необхідністю оптимального використання приміщення територіальної громади міста Сколе як адміністративного будинку міської ради. Дане повідомлення отримано прокуратурою Львівської області 22.03.2018.

6.11. Листом від 04.07.2018 Міська рада повторно звернулася до прокурора Львівської області з вимогою звільнення та повернення нежитлового приміщення, площею 340,7 кв.м, 06.07.2018, з урахуванням закінчення строку дії договору оренди, гострої потреби у використанні такого приміщення Міською радою, неможливістю продовження договірних відносин, про що зазначалося в повідомленні від 19.03.2018 (отримано адресатом 10.07.2018).

6.12. Рішенням XIX сесії Міської ради VII демократичного скликання № 57 від 06.07.2018 «Про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення» надано дозвіл Сколівській міській раді переселитися в нежитлове приміщення за адресою м. Сколе, вул. Д. Галицького, 37 (заг. пл. 340,7м.кв).

6.13. Міська рада та Сколівська районна державна адміністрація 10.07.2018 повідомили заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури про відсутність можливості забезпечення Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури необхідним службовим приміщенням.

6.14. Листом від 11.07.2018 № 13/2-90 вих-18 Прокуратура Львівської області звернулася до Сколівського міського голови з проханням переглянути рішення щодо можливості укладення з прокуратурою області договору оренди нежитлового приміщення площею 340,7 кв. м, розташованого за адресою Львівська область, м. Сколе, вул. Д. Галицького, 37.

6.15. Міська рада 17.07.2018 надала відповідь, повідомивши, що сесією Сколівської міської ради прийнято рішення про переселення Сколівської міської ради в приміщення за адресою: місто Сколе, вул. Д. Галицького, 37, так як таке вважається вільним з 06.07.2018 відповідно до чинного законодавства.

6.16. 11.12.2018 Прокуратура звернулася до міського голови міста Сколе з листом № 13/2-133-вих18 щодо укладення договору оренди приміщень, а саме використовуваних прокуратурою Львівської області приміщень за адресою: м. Сколе, вул. Д. Галицького, 37 згідно запропонованого проекту договору.

6.17. У листі-відповіді від 08.01.2019 №23/02-07 Міська рада зазначила, що 29.12.2018 на сесії Сколівської міської ради за результатами розгляду заяви від 17.12.2018 щодо укладення договору оренди нежитлового приміщення рішення не прийнято. Одночасно Сколівська міська рада повідомила, що договір оренди від 01.07.2016 припинив свою дію 06.07.2018 і що Міською радою повідомлено про відсутність наміру продовжувати дію договору, у зв`язку з чим вимагала звільнити та повернути орендоване приміщення.

6.18. Листами від 29.12.2018 та від 15.01.2019 Сколівський відділ Стрийської місцевої прокуратури звертався до начальника Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області та до начальника Сколівського ВП ГУ НП у Львівській області з проханням забезпечити охорону території та приміщення, в якому функціонує Сколівський відділ Стрийської місцевої прокуратури.

6.19. Листом від 15.01.2019 Сколівська міська рада звернулася до прокурора Львівської області з пропозицією укладення договору оренди нежитлового приміщення по вул. Д. Галицького,10, оскільки термін дії договору оренди, укладеного міською радою з районним управлінням праці та соціального захисту населення Сколівської РДА, щодо вказаного приміщення закінчується 31.01.2019.

6.20. Прокуратура Львівської області у листі відповіді від 18.01.2019 № 13/2-7вих-19 надісланому Сколівському міському голові просила з метою вивчення питання щодо можливості використання прокуратурою зазначеного приміщення за цільовим призначенням надати ряд документів та інформації про відповідність вказаного приміщення технічним, санітарним, будівельним та пожежним вимогам, після чого надати можливість провести огляд запропонованого приміщення.

6.21. В матеріалах справи містяться акти обстеження приміщення від 04.03.2019, які стосуються нежитлових приміщень, що пропонувались Сколівською міською радою Прокуратурі Львівської області для передачі в оренду, а саме нежитлове приміщення розташоване в м. Сколе по вул. Д. Галицького, 10 та по вул. Богуна, 3.

6.22. У зазначених актах вказано, що вони складені комісією в складі працівників прокуратури Львівської області, Стрийської місцевої прокуратури Львівської області та Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області із залученням спеціалістів та працівників Сколівської міської ради. Відповідно до висновків по зазначених актах технічний, санітарний та пожежний стан приміщення є незадовільний, приміщення потребує невідкладеного капітального ремонту, площа приміщення є недостатньою для розміщення та належного функціонування Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7.1. ЦК України:

- пункт 1 частини другої статті 11:

підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини;

- частина перша статті 317:

власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном;

- частина перша статті 626:

договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;

- частина перша статті 627:

відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості;

- частина перша статті 628:

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства;

- стаття 638:

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною;

- частина перша статті 759:

за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк;

- частина перша статті 763 ЦК України:

договір найму укладається на строк, встановлений договором;

- стаття 764 ЦК України:

якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який раніше був встановлений договором.

7.2. ГК України:

- частини друга та третя статті 181:

проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору;

- частина перша статті 283:

за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності;

- частина четверта статті 284:

строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

7.3. Закон України "Про оренду державного та комунального майна":

- частина перша статті 2:

орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності;

- стаття 3:

відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами;

- стаття 17:

термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін (частина перша);

у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина друга);

- після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (частина третя).

32. Господарський процесуальний України (далі - ГПК України):

- частина перша статті 73:

доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

- частина перша статті 76:

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;

- стаття 86:

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

- частина п`ята статті 236:

обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи;

- частина перша статті 309:

суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

8.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення у м. Сколе вул. Данила Галицького, 37 у запропонованій позивачем редакції.

9.2. Зі змісту частини другої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що вимога про припинення дії договору має надійти не пізніше одного місяця до закінчення строку дії договору, проте закон не забороняє орендодавцю вчинити таку дію у більш ранній строк.

9.3. Встановивши обставини справи, а саме те, що: договір оренди нежитлового приміщення від 01.07.2016 року № 01 був укладений між сторонами терміном на 1 рік: «з 01 липня 2016 року до 01 липня 2017 року»; згідно чинного законодавства України та умов укладеного між сторонами договору, у разі закінчення строку, на який його було укладено та надання однією із сторін договору іншій стороні заяви про припинення договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії цього договору, цей договір припиняється; Сколівською міською радою направлено на адресу Прокуратури та Сколівського відділення Стрийської місцевої прокуратури повідомлення від 19.03.2018 № 280/02-07, в якому зазначено про те, що Сколівська міська рада не має наміру продовжувати дію договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2016 № 01 у зв`язку із необхідністю використання даного приміщення для власних потреб (вказане повідомлення отримано Прокуратурою 22.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 741, та було отримано Сколівським відділенням Стрийської місцевої прокуратури 22.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 469); Сколівською міською радою направлено Орендарю (Прокуратурі) лист від 04.07.2018 №751/02-07 з вимогою звільнити та повернути нежитлове приміщення загальною площею 340,7 кв.м за адресою: 82700, Львівська область , м. Сколе по вул. Данила Галицького, 37 у зв`язку із закінченням терміну дії договору, гострої потреби у використанні такого приміщення Сколівською міською радою та неможливістю продовження договірних відносин (отримано адресатом 10.07.2018), суди попередніх інстанцій дійшли вмотивованого висновку щодо дотримання Міською радою вимог частини третьої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та вчасного повідомлення позивача (Прокуратури) про припинення дії договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2016 №1, тому цей договір є припиненим у зв`язку із закінченням строку його дії.

9.4. Суд касаційної інстанції також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав застосування до спірних правовідносин норм щодо переважного права орендаря на продовження строку договору, оскільки, предметом спору є визнання укладеним нового договору оренди на підставі пропозиції про укладення договору та проекту договору позивача, а не визнання договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2016 №01 продовженим на новий строк.

9.5. Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» поняття переважного права орендаря означає надання йому переваги орендодавцем у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб`єктів, що містять умови, рівні з умовами особи, яка наділена переважним правом. Натомість намір власника використовувати орендоване майно для власних потреб означає відсутність інших претендентів на отримання в оренду майна, а отже і повну відсутність, як такого, переважного права у попереднього наймача перед такими претендентами.

9.6. Термін дії договору оренди нежитлового приміщення № 1 закінчився 06.07.2018, а Міська рада неодноразово вказувала на те, що орендоване майно (нежитлове приміщення за адресою м. Сколе по вул. Данила Галицького, 37) необхідне для її потреб.

9.7. За таких обставин, суд касаційної інстанції, погоджується з висновками попередніх інстанцій про безпідставність посилання Прокуратури на положення частини першої статті 285 ГК України, частини першої статті 777 ЦК України та частини третьої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

9.8. Доводи скаржника щодо обов`язку держави забезпечувати потреби Прокуратури та незадовільного стану запропонованих нових приміщень для надання в оренду Прокуратурі, правомірно відхилені судами попередніх інстанцій, оскільки зазначені доводи не стосуються суті заявленого позову та не входить до предмета доказування у даній справі.

9.9. Отже, обставини встановлені судами попередніх інстанцій підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Доводи відповідача, викладені в касаційній скарзі, вже спростовано судами попередніх інстанцій. Водночас, зазначаючи про порушення цими судами норм процесуального та матеріального права, скаржник насправді фактично вдається до заперечення обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої названими судами оцінки доказів зі справи. Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути й оцінити ті ж самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

9.10. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваних рішень не знайшли свого підтвердження та не спростовують обставин, на які послалися суди як на підставу для відмови у задоволенні позову, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 ГПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваних у справі рішення та постанови судів попередніх інстанцій не вбачається.

9.11. З огляду на викладене, суд касаційної інстанції відхиляє доводи касаційної скарги викладені у пунктах 4.1- 4.4 даної постанови як необґрунтовані.

9.12. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9.13. Доводи Міської ради, викладені у відзиві на касаційну скаргу, з урахуванням наведеного беруться до уваги Касаційним господарським судом як такі, що узгоджуються з обставинами справи, встановленими попередніми судовими інстанціями.

9.14. Під час касаційного перегляду даної справи було враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.01.2019 у справі №910/12224/17.

9.15. У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

9.16. Крім того, за результатами аналізу питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду суд касаційної інстанції враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

9.17. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, яких у цьому випадку немає.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. Звертаючись з касаційною скаргою, Прокуратура не спростувала наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довела неправильного застосування ними норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

10.2. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Прокуратури залишити без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову судів попередніх судових інстанцій - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

11. Судові витрати

11.1. Понесені Прокуратурою у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Прокуратури Львівської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 24.04.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 у справі №914/120/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос