ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 рокуСправа № 912/2452/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судових засідань Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 912/2452/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "МАТЮШІ", 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Олеся Гончара, 1/42, каб. 509

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 22, кв. 103

про стягнення 366 255,00 грн.

Представники сторін:

від позивача - Зламан М.І., довіреність № б/н від 16.09.19;

від відповідача - участі не брали;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "МАТЮШІ" (далі - ТОВ Агрофірма "МАТЮШІ", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (далі ТОВ "Техніка і технології" , відповідач) про стягнення 364 927,55 грн, з яких: 278 460,00 грн авансового платежу, 27 846,00 грн 5% штрафу, 55 692,00 грн 10 % штрафу, 2 929,55 грн 3% річних, з покладенням судового збору на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № ТТ-12000035 від 25.02.2019 в частині поставки товару.

Ухвалою від 02.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 15:30 год 26.09.2019, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

23.09.2019 до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 16.09.2019 № 20190916, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 366 255,00 грн, з яких: 278 460,00 грн авансового платежу, 27 846,00 грн 5% штрафу, 55 692,00 грн 10 % штрафу, 4 257,00 грн 3% річних, за договором поставки від 25.02.2019 № ТТ-12000035, з покладенням судового збору на відповідача.

26.09.2019 суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті та, керуючись ст. 12 ГПК України, визнав справу №912/2452/19, малозначною, про що поставлено протокольну ухвалу, яку зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою від 26.09.2019 прийнято уточнення позовної заяви, яка по суті є заявою про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні 26.09.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги з врахуванням їх збільшення.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористався, уповноваженого представника не направив, відзив на позов суду не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 26.09.2019 за відсутності представника відповідача.

На підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішено за наявними в справі матеріалами.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши подані докази, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2019 між ТОВ "Техніка і технології" (постачальник) та ТОВ Агрофірма "МАТЮШІ" (покупець) укладено Договір поставки ТТ-12000035 (далі - Договір, а.с. 12-16), за умовами якого постачальник в порядку та на умовах даного Договору, зобов`язується поставити покупцю - сільськогосподарську техніку, а саме Борона ротаційна Antoks 14, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах даного Договору прийняти та оплатити дану продукцію (п. 1.1 Договору).

Кількість, асортимент, ціна продукції зазначається в Специфікаціях та супровідній документації (рахунок-фактура, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна) (п. 1.2 Договору).

Ціна за одиницю Продукції та загальна сума продукції встановлюється в гривнях та зазначається сторонами в Специфікації на момент її укладення. Ціна повинна включати всі витрати по доставці Продукції до місця призначення та належній передачі Продукції Покупцю, в тому числі податки, збори, наложні платежі, страхування, транспортні та інші витрати, пов`язані з поставкою Продукції (п. 2.1 Договору).

Згідно пункту 5.1 Договору ціна Продукції, яка поставляється по даному Договору зазначається сторонами в Специфікаціях на момент її укладання. Оплата продукції здійснюється Покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на зазначений в кінці Договору розрахунковий рахунок згідно виставлених Постачальником рахунків (п. 5.2. Договору).

Відповідно до пункту 5.3 Договору оплата товару здійснюється покупцем в наступному порядку та строки:

- 50% ціни Продукції, зазначеній в Специфікації до даного Договору, в тому числі ПДВ, оплачується на протязі трьох банківських днів після підписання даного Договору (п.п. 5.3.1 Договору);

- 50% ціни Продукції зазначеній в Специфікації до даного Договору, в тому числі ПДВ, оплачується на протязі трьох банківських днів після поставки продукції Постачальником на склад Покупця (п.п. 5.3.2 Договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами й діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків по даному Договору (п. 10.1. Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

25.02.2019 сторонами підписано та скріплено печатками Додаток № 1 до Договору - Специфікацію, відповідно до якої Постачальник зобов`язався передати, а Покупець прийняти продукцію - борону ротаційну Antoks 14, загальною вартістю 556 920,00 грн. (а.с. 17).

Специфікацією сторони передбачили, що Постачальник зобов`язаний поставити Продукцію на склад Покупця на протязі 15 робочих днів після отримання попередньої оплати від Покупця.

На виконання вказаних умов позивач на підставі рахунку № 12000035 від 25.02.2019 здійснив попередню оплату в сумі 278 460,00 грн, про що свідчить платіжне доручення № 322 від 26.02.2019 (а.с. 19).

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, в строк погоджений сторонами у Договорі, товар не поставив.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

У відповідності до статті 11 та статті 509 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов`язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов`язання боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, тобто сплати боргу.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Наведеній нормі кореспондують положення статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Позивач свої зобов`язання за Договором щодо перерахування відповідачу попередньої оплати в сумі 278 460,00 грн виконав.

Однак, відповідач не надав господарському суду доказів поставки позивачу товару в строки, передбачені Договором та Специфікацією, а саме згідно п. 1.2. Специфікації протягом 15 робочих днів після отримання попередньої оплати від покупця - 20.03.2019 чи повернення суми попередньої оплати.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права слідує, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Вибір поведінки є правом покупця.

Позивач після закінчення 15-денного терміну поставки товару згідно п. 1.2 Специфікації до Договору вживав заходи зв`язку з відповідачем з приводу порушення умов Договору.

26.03.2019 на електронну адресу позивача від відповідача надійшов лист з вибаченням щодо не поставки товару та повідомленням про поставку товару до 08.04.2019 (а.с. 28).

У зв`язку з порушенням з боку відповідача передбачених договором строків поставки товару, позивач звернувся до відповідача з претензією від 04.04.2019 № 454, в якій вимагав повернення коштів в сумі 278 460,00 грн та сплати 5% штрафу в сумі 27 846,00 грн та 3 % річних в сумі 320,42 грн. Вказаний лист був надісланий поштою (а.с. 29-31).

З огляду на встановлені обставини справи, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 278 460,00 грн попередньої оплати є обґрунтованими належними доказами.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення 4 257,00 грн 3% річних за період з 20.03.2019 по 26.09.2019.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов`язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав - повернення попередньої оплати за непоставлений товар.

При цьому, господарський суд враховує положення пункту 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 №14, де зазначено, що обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов`язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов`язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав.

Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2014 у справі № 3-90гс14 виклав правову позицію, про те, що стягнення з продавця суми попередньої оплати, перерахованої за договором купівлі - продажу, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Отже, повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобов`язанням), на який можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України.

Вказану правову позицію викладено Верховним Судом в постановах від 07.03.2018 у справі № 910/23585/16, від 20.11.2018 у справі № 916/75/18, від 17.10.2018 у справі № 923/1151/17.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 4 257,00 грн 3% річних є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача згідно п. 7.2. Договору 27 846,00 грн штрафу та згідно п. 7.5 Договору 55 692,00 грн штрафу.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, згідно частини першої статті 199 Господарського кодексу України.

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 Цивільного кодексу України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

За змістом положень частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). При цьому такий порядок обрахування штрафних санкцій не поставлено в залежність від того, яке зобов`язання порушене-грошове чи негрошове.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість визначення сторонами в договорі окремої від визначених в статті 549 Цивільного кодексу України форм неустойки штрафних санкцій, в тому числі можливість застосування за порушення негрошового зобов`язання штрафної санкції, порядок обчислення якої встановлено сторонами аналогічно до порядку обчислення пені - у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

Вказана правова позиція щодо можливості застосування договірної санкції, яка не передбачена ст. 549 Цивільного кодексу України узгоджується з правовою позицією Верховного суду України та Верховного суду, викладеною, зокрема в постановах: від 22.11.2010 у справі № 14/80-09-2056, від 25.06.2018 у справі №912/2483/17, від 25.07.2018 у справі №904/7589/17, від 25.07.2018 у справі №904/8299/17, від 03.09.2018 у справі №908/2411/17.

Згідно п. 7.2. Договору за порушення строку поставки більш ніж на 15 робочих днів згідно Специфікації на товар, постачальник за кожний день затримки сплачує покупцю штраф в розмірі 0,5% від вартості предмету поставки, але не більше 5% від загальної вартості товару.

За порушення строків поставки більш ніж на 30 днів товару, постачальник додаткового сплачує штраф у розмірі 10% від ціни на продукцію згідно Специфікації (п. 7.5 Договору).

Перевіривши розрахунки штрафів, господарський суд встановив, що вони здійснені вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 27 846,00 грн штрафу на підставі п. 7.2 Договору та 55 692,00 грн штрафу на підставі п. 7.5 Договору підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "МАТЮШІ" підлягають задоволенню в частині стягнення 278 460,00 грн основного боргу, 27 846,00 грн штрафу на підставі п. 7.2 Договору та 55 692,00 грн на підставі п. 7.5 Договору. Решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Судовий збір за правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (25009, м.Кропивницький, вул. Соборна, 22, оф. 103, ідентифікаційний код 36584896) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "МАТЮШІ" (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Олеся Гончара, 1/42, каб. 509, код ЄДР 03755348) 278 460,00 грн основного боргу, 27 846,00 грн 5% штрафу, 55 692,00 грн 10 % штрафу, а також 5 429,97 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.10.2019.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.