ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4906/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чус О.В., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства "Фармація" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 (повний текст рішення складено 05.04.2019, суддя Соловйова А.Є.) у справі

за позовом Обласного комунального підприємства "Фармація", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Дніпропетровська обласна рада, м. Дніпро

про зобов`язання звільнити нежитлове приміщення

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

Обласне комунальне підприємство "Фармація" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" (далі - відповідач) про зобов`язання звільнити та передати позивачу нежитлове приміщення площею 20,1 кв.м., яке розташоване на першому поверсі триповерхової нежитлової будівлі консультативно-діагностичної поліклініки КЗ "Дніпропетровська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради" за адресою: м.Дніпро, вул.Холодильна, буд. 60.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо звільнення і повернення приміщення, наданого в строкове платне користування Товариству з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" за договором оренди №516 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області, після припинення дії цього договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 у даній справі в задоволенні позову відмовлено.

При прийнятті рішення про відмову у задоволенні позову судом першої інстанції в основу покладено висновок про відсутність у позивача - обласного комунального підприємства «Фармація» суб`єктивного матеріального права вимагати у відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" звільнення у примусовому порядку нежитлового приміщення, оскільки обраний позивачем конкретний спосіб захисту порушеного права непередбачений умовами договору оренди № 516 від 01.10.2016.

Окрім того, господарським судом зазначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів направлення листа-заперечення протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, внаслідок чого, в силу положень ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди №516 від 01.01.2016 вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, з наступного після останнього дня строку дії договору дня (01.10.2018).

2.Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Обласне комунальне підприємство "Фармація" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог.

2.1.Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд прийшов до неправильного висновку та розглянув підстави розірвання договору відповідно до положень пункту 6.1 договору оренди №516 від 01.10.2016, що не відповідає суті справи, оскільки обставини справи стосуються звільнення приміщення після припинення дії договору.

Лист-заперечення про припинення договору оренди нерухомого майна було направлено ТОВ "Регіональна аптечна мережа "РУАН" у відповідності до положень статті 93 Цивільного кодексу України за місцем фактичного ведення діяльності та розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління та обліку.

За таких обставин скаржник вважає, що у нього як позивача існує суб`єктивне право на подання позову з вимогою про зобов`язання позивача звільнити нежитлове приміщення об`єкт договору оренди. Лист-заперечення надіслано відповідачу своєчасно в межах, передбачених в частині другій статті 17 Закон України «Про оренду державного та комунального майна», і його належним чином повідомлено про припинення дії договору оренди.

Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Регіональна аптечна мережа "РУАН" об`єкт оренди позивачу не повернув та продовжує ним користуватися, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

З урахуванням приписів ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 11.06.2019.

11.06.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді Паруснікова Ю.Б. у відпустці.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2019 призначено справу до розгляду на 09.07.2019.

Ухвалою суду від 09.07.2019 розгляд справи відкладено до 18.07.2019.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 18.07.2019 № 1003/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019 для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Вечірка І.О., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2019 розгляд справи відкладено до 29.08.2019.

29.08.2019 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено до 10.09.2019, зобов`язано учасників справи надати копію додаткової угоди № 1 від 31.08.2017 до договору оренди від 01.10.2016 № 516 (86-5/VII-2/62).

05.09.2019 на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшов лист Обласного комунального підприємства "Фармація" №04/901 від 03.09.2019, до якого заявником, на виконання ухвали суду від 29.08.2019, надано копію додаткової угоди № 1 від 31.08.2017 до договору оренди від 01.10.2016 № 516 (86-5/VII-2/62).

Приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи додаткової угоди № 1 від 31.08.2017 до договору оренди від 01.10.2016 № 516 (86-5/VII-2/62), колегія суддів, з метою повного та всебічного вирішення спору, приймає зазначену додаткову угоду до уваги.

10.09.2019 у судове засідання з`явився представник позивача, який надав пояснення по справі.

Крім того, у судовому засіданні був присутній вільний слухач ОСОБА_1 .

Відповідач та третя особа наданими їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача та третьої особи.

10.09.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

01.10.2016 Обласне комунальне підприємство "ФАРМАЦІЯ" (Позивач, Орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Регіональна аптечна мережа "РУАН" (Відповідач, Орендар) уклали договір оренди №516 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області (надалі - Договір), відповідно до умов якого з метою ефективного використання комунального майна Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, далі - об`єкт оренди, площею 20,1 кв.м. для розміщення аптечного пункту, розташоване на першому поверсі триповерхової нежитлової будівлі консультативно-діагностичної поліклініки КЗ "Дніпропетровська центральна районна лікарня" ДОР" за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Холодильна, будинок 60 (п.п.1.1., 2.1. Договору).

На виконання умов договору, за актом приймання-передачі від 01.10.2016, підписаним орендарем та орендодавцем, та скріпленим їх печатками, орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, нежитлове приміщення площею 20,1 м2, розташоване на першому поверсі триповерхової нежитлової будівлі консультативно-діагностичної поліклініки КЗ "Дніпропетровська центральна районна лікарня" ДОР".

Положеннями пункту 11.1 встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.10.2016 до 01.10.2017.

Відповідно до пункту 12.5 договору його дія припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, після закінчення цього терміну договір продовжив свою дію до 01.10.2018 на тих самих умовах.

Згідно з п.4.4 договору, у разі закінчення строк дії договору орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Пунктом 12.5 договору сторони встановили, що договір припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення у судовому засіданні присутніх учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, дослідивши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Положенням статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої - третьої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що укладений між сторонами договір за змістом та своєю правовою природою є договором найму (оренди).

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно до статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладення господарського договору та іншої угоди. Що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 6, 627 ЦК України).

Нормами частини першою статті 628, статті 629 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні положення закріплені в статті 283 Господарського кодексу України: за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Договір найму у відповідності до норми статті 763 Цивільного кодексу України укладається на строк, встановлений договором.

Водночас, господарським судом встановлено, що орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини також поширюється дія норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року № 2269-XII (далі - Закон).

Згідно до вимог частин першої статей 2,17 наведеного Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Строк, на який укладається договір оренди, є істотною умовою договору оренди (стаття 10 Закону та частина перша статті 284 Господарського кодексу України).

Частинами другими статті 26 наведеного Закону та статті 291 Господарського кодексу України унормовано, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Положеннями частин першої, другої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

31.08.2017 між обласним комунальним підприємством «Фармація» та ТОВ «Регіональна аптечна мережа «РУАН» укладена додаткова угода № 1 до договору оренди від 01.10.2016 №516 (86-5/VII-2/62), за умовами якої сторони внесли зміни до договору в частині вартості об`єкту оренди та розміру орендної плати, всі інші умови залишили без змін.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору встановлено в статті 764 Цивільного кодексу України: якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Статтею 17 Закону передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, як встановлено в частині другій статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Норма зазначених статей має диспозитивний характер, оскільки не вказує на те, що відповідна вимога про припинення чи зміну договору оренди має називатися виключно заявою. Така заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною.

При цьому законодавцем визначено умови, за яких договір оренди державного та комунального майна вважається пролонгованим (автоматично продовженим) на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, це відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення терміну його дії. Для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього. Сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Таким чином, підставою для продовження відносин найму стосовно наймодавця є його мовчазна згода, яка виражається у відсутності заперечень і вимог до наймача повернути орендоване майно протягом місяця після закінчення строку договору найму, а стосовно наймача бажання продовжувати відносини найму висловлюється активними діями, шляхом продовження користування майном після закінчення строку договору найму.

Між тим, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Закон закріплює за орендодавцем право заперечити стосовно продовження дії договору оренди та не забороняє йому вчинити таку дію у більш ранній строк.

Вищенаведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №923/854/17, від 05.06.2018 у справі №904/7825/17, від 12.06.2018 у справі №910/15387/17 та від 03.04.2019 у справі №911/928/18.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України та частини 7 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, зазначені норми права щодо правових підстав продовження договору оренди комунального майна після закінчення строку, на який його було укладено, є імперативними в силу закону.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що передбачені пунктом 12.5 договору оренди застереження щодо заборони автоматичної пролонгації договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору не породжують юридичних наслідків для спірних орендних правовідносин, а тому не приймаються до уваги.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги додаткову угоду № 1 від 31.08.2017, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що строк дії договору було продовжено до 01.10.2018.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що зі змісту листа Дніпропетровської обласної ради від 09.02.2018 № вих.-368/0/2-18 на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" вбачається, що після припинення спірного договору оренди, нерухоме майно - нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі будівлі консультативно-діагностичної поліклініки КЗ "Дніпропетровська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради, за адресою: м.Дніпро, вул.Холодільна, буд.60, яке знаходиться у спільній власності територіальних громад Дніпропетровської області, буде використовуватись ними для власних потреб

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити про те, що намір Дніпропетровської обласної ради використовувати орендоване майно для власних потреб територіальної громади, означає відсутність інших претендентів на отримання в оренду майна, а, отже, і повну відсутність, як такого, переважного права у попереднього наймача перед такими претендентами.

Дані про те, що Дніпропетровська обласна рада та обласне комунальне підприємство "Фармація" мали намір передати спірне приміщення в оренду іншим особам, в матеріалах справи відсутні.

Відповідач не повідомив позивача як орендодавця про своє переважне право на укладення договору оренди.

З огляду на викладене, колегія суддів визначає, що можливість реалізації переважного права на оренду спірного нежитлового приміщення для ТОВ "Регіональна аптечна мережа "РУАН" ще не настала. Відтак, це право не є порушеним.

У разі виникнення обставин, з якими закон пов`язує набуття переважного права на укладення договору оренди на новий термін (рівність умов, запропонованих претендентами, укладення договору оренди з іншою особою, відсутність у власника наміру використовувати майно для своїх потреб), відповідач не буде позбавлений можливості звернутися за судовим захистом свого переважного права.

Тобто, сутністю переважного права є саме укладення договору найму (оренди) на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не право автоматичного продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах.

Листом від 25.06.2018 №774 комунальне підприємство «Фармація» повідомило товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" про припинення орендних відносин за договором та просило повернути приміщення орендодавцю за актом приймання-передачі. Повідомлення було надіслано за адресою відповідача: м.Дніпро, пр.Слобожанський, 3б, що підтверджується копією фіскального чеку від 25.06.2019 та описом вкладення до цінного листа.

Листом від 20.09.2018 №05/993 обласне комунальне підприємство «Фармація» повідомило товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" про припинення дії договору оренди та обов`язок останнього повернути орендодавцю займане приміщення. Цей лист було надіслано за адресою відповідача: м.Дніпро, пр.Слобожанський, 3б, що підтверджується копією фіскального чеку від 21.09.2019 та описом вкладення до цінного листа.

У заяві від 11.10.2018 за № 05/1061 обласне комунальне підприємство "Фармація" просило ТОВ "Регіональна аптечна мережа Руан" звільнити орендоване приміщення та передати його за актом приймання-передачі. У згаданій заяві позивач посилається на те, що на виконання ст.17 Закону України "Про оренду майна", Дніпропетровською обласною радою на адресу відповідача направлено повідомлення № вих-368/0/2-18 від 09.02.2018 про намір використовувати зазначене майно для власних потреб.

З опису вкладення до цінного листа № 263 вбачається, що зазначена заява була надіслана відповідачу 12.10.2018 за адресою: м.Дніпро, проспект Слобожанський, 3б та отримане представником відповідача 20.10.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З урахуванням наведеного, позивач направив на адресу відповідача повідомлення проти поновлення терміну дії спірного договору оренди, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що за наявності доказів відправлення заперечення позивачем, не вимагається наявність доказів його отримання відповідачем.

Колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем не надано належних доказів направлення листа-заперечення протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, приймаючи до уваги таке.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до частини першої статті 7, частин першої, другої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру; якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Виходячи зі змісту наведених законодавчих положень, наявність відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не виключають необхідності підтвердження певних юридичних фактів належними документами.

Згідно Єдиного державного реєстру місцезнаходженням відповідача є адреса: 49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ж/м Сокіл, будинок 8, приміщення 69.

Водночас, у договорі оренди та додатковій угоді № 1 орендарем зазначено фактичну адресу: 49081, м.Дніпропетровськ (на даний час м.Дніпро) пр.ім.Газети "Правда" (на даний час пр.Слобожанський), 3-б. Зміни щодо фактичної адреси орендаря до договору оренди сторонами не вносилися, додаткові угоди не укладалися.

Таким чином, з урахуванням приписів ст.93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням відповідача є адреса: 49081, м.Дніпропетровськ (на даний час м.Дніпро) пр.ім.Газети "Правда" (на даний час пр.Слобожанський), 3-б.

Отже, надіслані позивачем на зазначену адресу відповідача повідомлення про припинення договору оренди є належними та допустимими доказами того, що позивач у встановлений законом строк повідомив відповідача про свої заперечення щодо продовження договору оренди на новий строк та про його припинення у зв`язку із закінченням строку, на який був укладений договір оренди.

Повідомлення про припинення договору оренди було направлено позивачем на адресу відповідача в межах строку, встановленого частиною другою ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", тобто протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Факт отримання зазначеного повідомлення підтверджується відповідним підписом уповноваженої особи відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. При цьому у позивача відсутній обов`язок доводити отримання вказаного листа саме уповноваженою особою відповідача.

Повідомлення позивача на адресу відповідача про припинення договору оренди, у зв`язку з наявністю у орендодавця наміру використовувати орендоване майно для власних потреб, надіслано на адресу орендаря в межах строку, встановленого частиною третьою ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", тобто не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що договір оренди вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Частиною першою ст.785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною першою ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Приймаючи до уваги, що дія договору оренди закінчилася 01.10.2018, орендодавець заперечує проти його продовження, після припинення договору оренди відповідач не звільнив орендованих приміщень, тобто користується ними безпідставно, в зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заявив позовні вимоги до відповідача, які відповідають визначеному у пункті 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способу захисту цивільних прав та інтересів шляхом примусового виконання обов`язку в натурі. Підставою позову позивач визначив невиконання передбаченого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України та п.4.4 договору оренди обов`язку щодо повернення наймодавцеві речі після закінчення строку дії договору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через приписи ст.4 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, зокрема, юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Отже, до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушено, невизнане чи оспорюється, при цьому має бути визначено які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу на подання позову та зобов`язання відповідача звільнити у примусовому порядку нежитлове приміщення, не відповідає вимогам закону.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду прийняте із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому відповідно до положень п. 1 частини першої ст.277 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись стст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства "Фармація" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 у справі №904/4906/18 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" (49126, м.Дніпро, ж/м Сокіл, будинок 8, приміщення 69, ) звільнити нежитлове приміщення площею 20,1 кв.м, яке розташоване на першому поверсі триповерхової нежитлової будівлі консультативно-діагностичної поліклініки КЗ «Дніпропетровська центральна районна лікарня» ДОР» за адресою: м.Дніпро, вул.Холодильна, буд.60 та передати це приміщення Обласному комунальному підприємству "Фармація" (49057, м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, будинок 171, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональна аптечна мережа "РУАН" (49126, м.Дніпро, ж/м Сокіл, будинок 8, приміщення 69, ) на користь Обласного комунального підприємства "Фармація" (49057, м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, будинок 171, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 762,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 17.09.2019.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Чус

І.О.Вечірко

З оригіналом згідно

помічник судді О.В.Бушанська

17.09.2019