РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2019 року м. Чернігів справа № 927/397/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О.М.

Позивач: Комунальне підприємство «Ліки України» Чернігівської обласної ради,

, вул. Івана Мазепи, 55, м. Чернігів, 14017

Відповідач: Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області,

, вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

Предмет спору: про визнання акту недійсним, припинення дій, що порушують право,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Клименко С.М., наказ № 24 від 11.02.2019, голова комісії з реорганізації юридичної особи КП "Ліки України";

від відповідача: не з`явився,

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи у судове засідання для проголошення рішення, на підставі ч. 6 ст. 233 та ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України вступна та резолютивна частини рішення була підписана судом у нарадчій кімнаті без їх проголошення.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Ліки України» Чернігівської обласної ради подало позов до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області, у якому позивач просить суд:

- визнати акт обстеження за №40 від 20.03.2017, складений техніком КП «Прилукитепловодопостачання» Дерев`янком Н.І., недійсним;

- зобов`язати КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради припинити скеровувати ТОВ «Ліки України» рахунки на оплату послуг з теплопостачання до гаражів аптеки №190.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що техніком по обліку КП «Прилукитепловодопостачання» Дерев`янком Н.І. складено акт обстеження №40 від 20.03.2017, у якому зазначено, що при обстеженні КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради по вул. Київській, 56, у гаражі виявлено крадіжку теплової енергії. Позивач вказує, що на підставі цього акту відповідач направляє йому акти приймання виконаних робіт та рахунки з вимогою сплатити кошти за постачання теплової енергії до приміщення гаражу. КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради не погоджується з актом обстеження №40 від 20.03.2017, оскільки, за його твердженнями, в гаражі відсутні тепловикористальні установки, а лише проходять труби, які забезпечують транспортування теплоносія, у зв`язку з чим просить визнати вказаний акт обстеження недійсним. Також позивач вважає незаконними рахунки відповідача щодо нарахування суми, яку позивач має сплатити за постачання теплової енергії до гаражу, посилаючись на відсутність факту фактичного споживання теплоенергії у гаражі, а тому просить суд зобов`язати КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради припинити скеровувати ТОВ «Ліки України» рахунки на оплату послуг з теплопостачання до гаражів аптеки №190.

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що через гаражі позивача проходять трубопроводи, по яким постачається теплова енергія, у тому числі і до самих гаражів; позивач договору на постачання теплової енергії до гаражів не уклав, проте це не звільняє його від сплати за спожите тепло. Відповідач вважає, що оскаржуваний акт лише фіксує факт споживання теплової енергії без укладення договору, а не самовільне підключення до системи постачання теплової енергії, як вказує позивач. Посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №904/10545/17, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту (визнання спірного акту недійсним) є неналежним у розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, а отже акт обстеження не може бути визнаний недійсним у судовому порядку.

У наданій відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача, який посилається на постанову Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №904/10545/17, про неналежний спосіб захисту, оскільки вважає, що у справі, яка розглядалась Верховним Судом, інші фактичні обставини, а спірні відносини пов`язані зі споживанням електричної енергії.

Заперечень від відповідача у встановлений судом строк не надходило.

Ухвалою суду від 21.05.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03.06.2019 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 25.06.2019 та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

До початку підготовчого засідання від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами.

У зв`язку з перебуванням судді Шморгуна В. В. у відпустці, судове засідання, призначене на 25.06.2019, не відбулось.

Ухвалою суду від 23.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання призначено на 06.08.2019 та викликано у судове засідання позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 06.08.2019 суд долучив до матеріалів справи наданий відповідачем відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, оскільки він поданий у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з його урахуванням.

У підготовчому засіданні 06.08.2019 суд задовольнив клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи копії листа КП «Ліки України» від 27.05.2019, який був відсутній у додатках при поданні до суду письмових пояснень від 27.05.2019 № 10/07-230, про що канцелярія суду склала відповідний акт.

Відповідно до ч. 5 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України суд у підготовчому засіданні 06.08.2019 дозволив учасникам справи надати додаткові пояснення щодо обставин будівництва та використання спірних об`єктів (гаражу, теплотраси) та постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 15.08.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

До початку підготовчого засідання 15.08.2019 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії наказу Управління комунального майна Чернігівської обласної ради №24 від 11.02.2019 та копії листа ТОВ «Ліки України» від 07.08.2019.

За приписами ч. 3, 8, 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Доказів направлення позивачу доданих до клопотання документів відповідач суду не надав, однак у підготовчому засіданні 15.08.2019 представник позивача зазначила, що ці документи є у наявності у позивача та не заперечила проти їх долучення до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 15.08.2019 суд встановив, що копія наказу Управління комунального майна Чернігівської обласної ради №24 від 11.02.2019 є в матеріалах справи, а копія листа ТОВ «Ліки України» не могла бути надана разом з відзивом на позов, який був поданий у червні 2019 року, оскільки сам лист датований пізніше - 07.08.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд у підготовчому засіданні 15.08.2019 задовольнив клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи документів.

У підготовчому засіданні 15.08.2019 представник позивача заявила клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень від 15.08.2019 №10/06-261 з доданими до них документами та подала клопотання про виклик для допиту як свідка техніка КП «Прилукитепловодопостачання» Дерев`янка Н. І. та про витребування доказів, у якому просить витребувати з Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради проектно-технічної документації та декларації про введення в експлуатацію нежитлових приміщень гаражів за адресою: АДРЕСА_1 . Прилуки АДРЕСА_2 вул АДРЕСА_3 .

Обґрунтовуючи подане клопотання про виклик свідка, позивач зазначає, що технік з обліку КП «Прилукитепловодопостачання» Дерев`янко Н. І. був присутній в приміщеннях гаражів при складанні актів від 20.03.2017 про крадіжку теплової енергії та акту від 30.11.2017, що підтверджує факт ізоляції труб, а тому він може надати пояснення з наступних питань: порядок розташування труб (теплоносіїв) у приміщеннях гаражів, наявність у приміщеннях тепловикористальних установок, факт ізоляції труб; чому факт ніби-то крадіжки теплової енергії зафіксовано лише у 2017 році.

Подане клопотання про витребування доказів обґрунтовано тим, що 27.05.2019 позивач направив запит до Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради про надання декларації про введення в експлуатацію нежитлових приміщень гаражів за адресою: АДРЕСА_3 . Як вказав позивач, запит був поданий з метою підтвердження або спростування факту прокладення труб теплоносіїв через вказані приміщення під час будівництва об`єктів, однак станом на 15.08.2019 представники Управління запитуваних документів не надали.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Частина 1 ст. 89 Господарського процесуального кодексу України визначає, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Отже, передумовою виклику свідка має бути надання заяви свідка до суду.

Порядок надання такої заяви регламентується ст. 88 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач не надав суду заяву свідка ОСОБА_1 , а отже суд доходить висновку, що подане позивачем клопотання про виклик свідка не відповідає вимогам ст. 88, 89 Господарського процесуального кодексу України, а відтак суд у підготовчому засіданні 15.08.2019 відмовив у його задоволенні.

Ухвалою суду від 15.08.2019 відкладено вирішення питання про прийняття поданих позивачем письмових пояснень від 15.08.2019 №10/06-261 з доданими до них документами до наступного судового засідання; зобов`язано Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради надати належним чином завірені копії проектно-технічної документації щодо будівництва та декларації про введення в експлуатацію нежитлових приміщень гаражів за адресою: АДРЕСА_3 , що перебувають у власності Чернігівської обласної ради; встановлено Управлінню строк для надання вказаних документів до 21.08.2019; отримання вказаних документів доручено представнику Комунального підприємства «Ліки України» Чернігівської обласної ради та оголошено перерву до 22.08.2019.

Представник позивача у підготовчому засіданні 22.08.2019 заявила клопотання про долучення до матеріалів справи копії супровідного листа як доказу направлення письмових пояснень від 15.08.2019 №10/06-261 з доданими до них документами відповідачу.

У підготовчому засіданні 22.08.2019 суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення позивача від 15.08.2019 №10/06-261 з доданими до них документами.

У підготовчому засіданні 22.08.2019 представник позивача подала клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи у справі.

У поданому клопотанні позивач просить призначити будівельно-технічну експертизу нежитлових приміщень гаражів за адресою: АДРЕСА_3 , доручивши її проведення Чернігівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Позивач запропонував суду поставити на вирішення експертам такі питання:

1. Чи відповідає система теплопостачання гаражів за адресою: АДРЕСА_3 , проектно-технічній документації на будівництво та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним тощо)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

2. Чи передбачено проектно-технічною документацією опалення нежитлових приміщень гаражів, які на праві власності належать Чернігівській обласній раді, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Прилуки, вул. Київська, 56? Якщо передбачено, то якою системою опалення, вказати її складові, зокрема, які прилади опалення, їх технічні параметри і їх кількість, та яку вони мають забезпечити технічно температуру повітря в гаражах, і чи відповідає вона нормативній станом на 2017-2019 роки?

3. Чи фактично обладнані нежитлові приміщення гаражі, вказані в питаннях 1 і 2, радіаторами (приладами) опалення, підключеними до теплової мережі опалення гаражів відповідно до проектно-технічної документації? Якщо обладнані, то чи забезпечують вони технічно нормативну температуру повітря гаражів?

4. Чи є технічна можливість перенесення транзитних труб з гаражів Чернігівської обласної ради?

Також позивач просить зобов`язати КП «Прилукитепловодопостачання» надати суду наступні документи: проектно-технічну документацію на нежитлові приміщення гаражів за адресою: АДРЕСА_3 ; технічні умови на підключення вказаних гаражів до системи теплопостачання; свідоцтво про відповідність збудованих теплових установок та мереж проектній документації, вимогам національних стандартів, державних будівельних норм і правил (п. 5.8.2 Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж); дозвіл на підключення тепловикористальних установок і систем теплопостачання нежитлових приміщень гаражів за адресою: АДРЕСА_4 вул. Київська АДРЕСА_3 , до теплових мереж організації, що постачає енергію.

Позивач вважає, що на підставі зроблених експертизою висновків можна встановити, чи споживає КП «Ліки України» теплову енергію для опалення гаражів.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Розглянувши подане клопотання, суд дійшов висновку, що частина питань, зокрема щодо технічного забезпечення нормативної температури повітря, можливості перенесення транзитних труб, не стосуються предмету та підстав позову, а звернення про проведення експертизи направлене на надання експертом не висновків в спеціальній галузі, а загальних фактів, що можливо встановити, як визнали самі представники сторін, і самостійно, а тому суд у підготовчому засіданні 22.08.2019 відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення будівельно-технічної експертизи.

Враховуючи неодноразові звернення позивача щодо надання проектно-технічної документації на нежитлові приміщення гаражів за адресою: АДРЕСА_4 , вул. Київська АДРЕСА_3 , необхідність з`ясування всіх обставин спірних взаємовідносин, ненадання відповіді відповідачем (тільки усно) про відсутність технічної документації, та зважаючи на несумлінне ставлення відповідача до своїх процесуальних обов`язків, що виражається у приховуванні наявних у відповідача доказів, та відповідно до положень ст. 74, 80, 81 ГПК України, суд у підготовчому засіданні 22.08.2019 задовольнив клопотання позивача про витребування від відповідача документів.

У підготовчому засіданні 22.08.2019 суд постановив ухвалу, якою зобов`язав КП «Прилукитепловодопостачання» надати суду, у порядку, визначеному ст. 80, 82 ГПК України: проектно-технічну документацію на нежитлові приміщення всі гаражі за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_4 , вул АДРЕСА_5 Київська АДРЕСА_3 ; технічні умови на підключення вказаних гаражів до системи теплопостачання; свідоцтво про відповідність збудованих теплових установок та мереж проектній документації, вимогам національних стандартів, державних будівельних норм і правил (п. 5.8.2 Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж); дозвіл на підключення тепловикористальних установок і систем теплопостачання нежитлових приміщень всіх гаражів за адресою: м. Прилуки, вул. Київська, 56 до теплових мереж організації, що постачає енергію; у разі пов`язаності або залежності зазначеної технічної документації щодо системи теплопостачання гаражів з технічною документацією щодо системи теплопостачання КМП "Прилуцька центральна міська лікарня", надати відповідні документи і щодо самої лікарні.

Судом встановлено відповідачу строк для виконання вимог ухвали суду - до 30.08.2019.

Ухвалою суду від 22.08.2019 позов в частині зобов`язання КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради припинити скеровувати ТОВ «Ліки України» рахунки на оплату послуг з теплопостачання до гаражів аптеки №190 залишено без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд дійшов висновку, що позов в цій частині подано КП «Ліки України» в інтересах іншої юридичної особи ТОВ «Ліки України» без достатніх правових підстав, тобто особою, яка не має відповідної процесуальної дієздатності.

Таким чином, суд розглядає справу лише за однією вимогою про визнання акту обстеження за №40 від 20.03.2017, складеним техніком КП «Прилукитепловодопостачання» Дерев`янком Н.І., недійсним.

Також ухвалою суду від 22.08.2019 повторно зобов`язано Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради надати належним чином завірені копії проектно-технічної документації щодо будівництва та декларації про введення в експлуатацію нежитлових приміщень гаражів за адресою: м. Прилуки, вул. Київська, 56, що перебувають у власності Чернігівської обласної ради; встановлено Управлінню строк для надання вказаних документів до 30.08.2019.

У підготовчому засіданні 22.08.2019 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.09.2019. Одночасно суд встановив сторонам строки для подання заяв по суті, а саме: позивачу - триденний строк з моменту оголошення ухвали для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами та відповідачу - триденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Ухвалою суду від 22.08.2019 викликано у судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 02.09.2019, позивача та відповідача.

До початку судового засідання з розгляду справи по суті від Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради надійшов лист від 21.08.2019, у якому зазначено, що на виконання вимог ухвали суду від 15.08.2019 управлінням проводиться робота з пошуку витребуваних судом документів з архіву, яка ускладнена через відсутність інформації про рік забудови нежитлових приміщень гаражів; вказана інформація буде надана суду в найкоротші терміни.

До початку судового засідання з розгляду справи по суті від відповідача надійшли письмові пояснення від 27.08.2019, у яких зазначено про неможливість виконання протокольної ухвали суду від 22.08.2019 щодо надання документів, оскільки витребувані судом документи відсутні у відповідача.

27.08.2019, тобто у встановлений судом строк, позивач направив до суду та відповідачу відповідь на відзив.

Представник відповідача був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою від 22.08.2019, але у судове засідання з розгляду справи по суті 02.09.2019 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, судове засідання з розгляду справи по суті 02.09.2019 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

У судовому засіданні 02.09.2019 представник позивача заявила клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради від 29.08.2019, у якому вказано про неможливість надати витребувані ухвалою суду від 22.08.2019 документи.

У судовому засіданні 02.09.2019 суд долучив до матеріалів листи Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради від 21.08.2019 та від 29.08.2019 та письмові пояснення відповідача від 27.08.2019.

Також у судовому засіданні 02.09.2019 суд долучив до матеріалів справи надану позивачем відповідь на відзив як таку, що подана у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а відтак спір вирішується з її урахуванням.

Оскільки строк на подання відповідачем заперечень на дату проведення судового засідання ще не закінчився, з метою забезпечення відповідачу права на подання такої заяви по суті, суд у судовому засіданні з розгляду справи по суті 02.09.2019 оголосив перерву до 10.09.2019 до 12:00.

Ухвалою суду від 02.09.2019 викликано у судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 10.09.2019, відповідача.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, але у судове засідання з розгляду справи по суті 10.09.2019 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України судове засідання з розгляду справи по суті 10.09.2019 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановив суд, 12.09.2005 між Управлінням комунального майна обласної ради (далі Уповноважений орган) та Комунальним підприємством «Ліки України» Чернігівської обласної ради (далі Користувач) укладено договір на закріплення майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області на праві господарського відання (далі Договір від 12.09.2005) (а.с. 17-22).

Відповідно до п. 1.2 Договору від 12.09.2005 Уповноважений орган передав Користувачеві в господарське відання об`єкти, які є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, у тому числі, будівлю аптеки №190 загальною площею 189,4 кв. м та гараж-склад аптеки №190 (рік введення в експлуатацію 1978) площею 98,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , 56.

Згідно з витягами про право власності на нерухоме майно нежитлові будівлі аптеки №190 та гаражу-складу аптеки №190 за адресою: м АДРЕСА_5 Прилуки, вул. Київська, 56, перебувають у власності територіальної громади (а.с. 67-69).

За адресою м. Прилуки, вул. Київська, 56, окрім об`єктів нерухомості, переданих КП «Ліки України» у господарське відання, знаходяться об`єкти нерухомості, які належать КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», а саме: приміщення лікарні, харчоблоку, пральні, господарського корпусу, гаражів, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

01.04.2012 між КП «Прилукитепловодопостачання» (далі Виконавець) та КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради (далі Абонент) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №4 (далі Договір від 01.04.2012) (а.с. 37-42).

Пункт 1.1 Договору від 01.04.2012 визначає, що Виконавець зобов`язується надати Абоненту вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води (при технічній можливості) та холодної води і водовідведення, а Абонент зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до додатку до Договору від 01.04.2012 послуги з постачання теплової енергії, холодної води та водовідведення надаються за адресою вул. Київська, 56 у приміщення аптеки №190, опалювальна площа якої становить 186,7 кв. м.

Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення до нежитлових приміщень гаражів, які належать КП «Ліки України», між сторонами не укладався.

Згідно з наданої схеми теплопостачання котельні по АДРЕСА_6 . Київська, 56/1, затвердженої головним інженером КП «Прилукитепловодопостачання» 11.01.2017 (а.с. 95), теплопостачання у приміщення, які знаходяться по вул. Київській, 56, здійснюється через котельню, спочатку до приміщення лікарні, а звідти до інших приміщень, розміщених на території лікарні, у тому числі до аптеки, до гаражів лікарні та гаражів КП «Ліки України».

Позивач надав технічний паспорт на будівлі гаражів, які належать йому на праві господарського відання, складений станом на 26.04.1999, та технічні паспорти на гаражі, що належать КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», від 20.07.1994, а також копії фотографій гаражів ззовні та всередині (а.с. 170-218).

Як вбачається з матеріалів справи, три гаражі КП «Ліки України» знаходяться між гаражами КНП «Прилуцька центральна міська лікарня».

20.03.2017 техніком з обліку КП «Прилукитепловодопостачання» Дерев`янком Н.І. складено акт обстеження №40, у якому зазначено, що при обстеженні КП «Ліки України» Чернігівської обласної ради по вул. Київській, 56, в гаражі виявлено крадіжку теплової енергії (далі Акт від 20.03.2017) (а.с. 15).

Як зазначає позивач, на підставі Акту від 20.03.2017 відповідач направляє на адресу позивача акти приймання виконаних робіт та рахунки-фактури про сплату коштів за спожите тепло у приміщеннях гаражів КП «Ліки України».

Зі спірних питань між сторонами велось листування (а.с. 32, 33, 35, 36, 44), зокрема, у листі від 24.07.2018 №10/06-705 позивач просив відповідача надати копії технічних умов на підключення до теплових мереж приміщень гаражів, які перебувають на праві господарського відання у КП «Ліки України», та копії документів, які стали підставою для надання технічних умов, оскільки останні у підприємства відсутні (а.с. 46).

У відповідь на лист від 24.07.2018 №10/06-705 відповідач листом від 14.08.2018 №1088 повідомив позивача про те, що коли були підключені гаражі аптеки до мережі опаленню підприємству не відомо; ввід теплової мережі йде до гаражів центральної міської лікарні, а гаражі аптеки підключені від гаражів центральної міської лікарні; технічні умови на приєднання гаражів КП «Ліки України» не отримувало (а.с. 47).

11.02.2019 Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради, у зв`язку із передачею в оренду майна цілісного майнового комплексу КП Ліки України Чернігівської обласної ради орендарю ТОВ Ліки України, видано наказ про припинення з 12.02.2019 діяльності Комунального підприємства Ліки України Чернігівської обласної ради () шляхом його реорганізації через приєднання до орендаря цілісного майнового комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю Ліки України () та створення комісії з реорганізації юридичної особи.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) КП Ліки України Чернігівської обласної ради перебуває в процесі припинення за рішенням засновників, змін до відомостей щодо правонаступництва ТОВ Ліки України ЄДР не містить.

Отже, реорганізація позивача на теперішній час не завершена, а КП Ліки України Чернігівської обласної ради () та ТОВ Ліки України () є самостійними юридичними особами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У силу приписів ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Положеннями ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним акту обстеження за №40 від 20.03.2017, складеним техніком КП «Прилукитепловодопостачання» Дерев`янком Н.І., недійсним, оскільки вважає, що цей акт не відповідає дійсності через відсутність у нежитлових приміщеннях гаражів тепловикористальних установок, проходження через ці приміщення лише труби, яка здійснює транспортування (транзит) теплової енергії до інших приміщень КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», а відтак і відсутність факту споживання КП «Ліки України» теплової енергії у приміщеннях гаражів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

За приписами ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказів на підтвердження: часу будівництва гаражів; прокладення труб теплопостачання через гараж: чи відбулось це після будівництва гаражів, чи гаражі були прибудовані до вже прокладених труб; проектно-технічної документації щодо будівництва гаражів та на теплотрасу, права власності щодо частини тепломережі, що розташована на території лікарні, балансової належності або експлуатаційної відповідальності відносно цієї частини тепломережі тощо позивач суду не надав.

Згідно з п. 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198:

вузол обліку - комплект засобів вимірювальної техніки, що занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, на основі показів яких визначається обсяг спожитої теплової енергії, здійснюється контроль за параметрами теплоносія і налагодження режиму роботи теплового обладнання;

межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем;

межа експлуатаційної відповідальності межа розподілу теплової мережі за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації та утримання тих чи інших її ділянок або елементів, яка встановлюється за згодою сторін між теплопостачальною організацією та споживачем;

межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла.

Позивач не навів обставин та не надав доказів щодо способу здійснення нарахувань за спожиту теплову енергію у приміщеннях або об`єктах теплопостачання на території КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», тобто як саме здійснюються такі нарахування: відповідно до показників загального вузла обліку теплопостачання на об`єкти по усій території лікарні; відповідно до показників вузлів обліку окремо по кожному з об`єктів нерухомості (чи на певну групу таких об`єктів) чи розрахунковим методом по кожній точці розподілу, що не дає можливості суду достовірно встановити обставини щодо належності чи неналежності спірних приміщень гаражів до загальної системи обліку теплоспоживання.

Крім того, позивач зазначив, що у двох приміщеннях гаражів КП «Ліки України» площею 36,3 м2 та 30,9 м2 проходять труби, які забезпечують транзитне транспортування теплоносія до гаражів лікарні, що опалюються, і це підтверджується фотофіксацією.

На підтвердження цього позивач надав фотографію частини одного з гаражів зсередини (а.с. 196), на інших фотографіях, наданих позивачем, містяться зображення гаражів ззовні.

З наданих фотографій неможливо встановити наявність труб лише у двох гаражах та відсутність тепловикористальних установок як у всіх трьох гаражах, так і в тому, фотографію якого надано позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За приписами ст. 210 Господарського процесуального кодексу України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі, зокрема, ознайомитися з письмовими та електронними доказами, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи.

Ані в заяві по суті (відзиві на позов), у тому числі в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, ані під час дослідження доказів при розгляді справи по суті відповідні обставини відповідачем не визнавались.

Сама лише відсутність заперечень учасника судового процесу щодо тих чи інших обставин не свідчить про визнання ним таких обставин: "мовчазне" визнання обставин зі змісту процесуального закону не випливає.

Також не є належним доказом проходження труб теплопостачання через приміщення саме двох гаражів КП «Ліки України» і надана позивачем схема (а.с. 195), оскільки вона не відповідає вимогам до проектної документації, а є лише довільним малюнком невідомої особи.

Не надав позивач і правових або технічних обґрунтувань щодо правомірності застосування до спірних обставин поняття «транзиту» теплопостачання та не довів встановлення труб у спірних гаражах саме у якості транзитної або місцевої тепломережі.

Отже, позивач не надав належних доказів на підтвердження вказаних ним обставин, зокрема, проектно-технічної документації щодо будівництва гаражів та на теплотрасу або інших документів, на підставі яких можна встановити обставини щодо будівництва гаражів та прокладення через них теплотраси, наявність або відсутність тепловикористальних установок в цих приміщеннях, хоча суд і звертав увагу позивача на такі обставини в ухвалі суду від 21.05.2019 про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості встановити такі обставини взаємовідносин сторін, що можуть мати значення для вирішення справи.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів.

Пункт 10 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Таким чином, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, в тому числі актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов`язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

При цьому у господарському суді не можуть оспорюватись акти ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за результатами перевірок тощо, оскільки ці акти не мають обов`язкового характеру.

Акт обстеження №40 від 20.03.2017 складений співробітником КП «Прилукитепловодопостачання» та фіксує виявлену у гаражі позивача «крадіжку» або неоплачуване споживання теплової енергії.

Тобто наведений Акт від 20.03.2017, який є предметом позову, не містить наведених характеристик та не має характеру обов`язкового до виконання ненормативного акту, а є лише фіксацією порушення, яке виявлено відповідачем під час обстеження приміщення гаражу КП «Ліки України».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним акту обстеження не відповідає встановленим способам захисту права, оскільки акт ненормативного (необов`язкового) характеру не може оспорюватися в господарському суді.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №904/10545/17, від 07.03.2018 у справі №916/611/17.

Разом з тим, заперечення позивача про неможливість застосування викладених у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №904/10545/17 правових висновків у зв`язку з різними обставинами справи відхиляються судом, оскільки вказані висновки стосуються неможливості оскарження актів ненормативного (необов`язкового) характеру, які за своєю правовою природою лише фіксують виявлені порушення незалежно від обставин цих порушень, а судом встановлено, що оскаржуваний акт є саме таким актом.

За наведених обставин у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов про визнання недійсним акту обстеження за №40 від 20.03.2017, складеного техніком КП «Прилукитепловодопостачання» Дерев`янком Н.І., недійсним задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

Оскільки у позові відмовлено, судовий збір, сплачений позивачем за подання позову про визнання недійсним Акту від 20.03.2017, стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову про визнання акту обстеження за №40 від 20.03.2017, складеного техніком КП «Прилукитепловодопостачання» Дерев`янком Н.І., недійсним відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 18.09.2019.

Суддя В.В. Шморгун