ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 913/644/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Озерчук М.М.

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 (Барбашова С.В. - головуючий, судді: Медуниця О.Є., Чернота Л.Ф.)

та рішення Господарського суду Луганської області від 25.02.2019 в частині відмови у стягненні пені (суддя Фонова О.С.)

у справі № 913/644/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"

до Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжтеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради

про стягнення 2 410 619,58 грн.

Учасники справи:

представник позивача - Лисенко В.О.;

представник відповідача - не з`явився;

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 21.12.2018 Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" (далі - позивач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до суду з позовом про стягнення з Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжтеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради (далі - відповідач) заборгованості за договором постачання природного газу №5022/1718-КР-20 від 05.09.2017 у загальному розмірі 2.410.619,58 грн., з яких: 1.985.317,63 грн. - основний борг, 339.220,94 грн. - пеня, 36.241,16 грн. - 3 % річних, 49.839,85 грн. - інфляційні втрати.

1.2 Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №5022/1718-КР-20 від 05.09.2017 в частині здійснення повного та своєчасного розрахунку за поставлений позивачем природний газ.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій

2.1 25.02.2019 Господарський суд Луганської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019, про часткове задоволення позову, яким стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у заявленому позивачем розмірі. В задоволенні вимоги про стягнення пені відмовлено.

2.2 Підставою для задоволення вимог позивача стало встановлення факту несвоєчасного погашення відповідачем заборгованості за договором на постачання природного газу №5022/1718-КП-20 від 05.09.2017, у зв`язку з чим у позивача виникло право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних, розрахунок яких за висновком місцевого господарського суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, є арифметично вірним.

В задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені було відмовлено, оскільки нормами ч.2 ст.2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення АТО.

3. Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

3.1 05.09.2017 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником, та Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради, як Споживачем, було укладено договір постачання природного газу №5022/1718-КР-20 (далі - Договір), за умовами якого (п.п.1.1, 1.2) постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 - 2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

3.2 За умовами п.2.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 04.04.2018), постачальник передає споживачу в період з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 23,0 тис. куб. м, у тому числі по місяцях: квітень - 23,0 тис. куб. м; травень - 0,0 тис. куб. м.

3.3 Порядок та умови передачі природного газу визначені сторонами у розділі 3 Договору, згідно з п.п.3.7-3.10 якого приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу. Споживач зобов`язується не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, Постачальнику підписані споживачем два примірника акту приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу, згідно з цим Договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акту приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акту. Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим Договором у відповідному місяці.

3.4 В п.п.5.2, 6.1, 8.2 Договору визначено, що ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором на дату його укладання становить всього з ПДВ - 9488364 грн. Оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. У разі прострочення споживачем оплати згідно з п.6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

3.5 Згідно з п.12.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 04.04.2018) він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації газу до 01.10.2017 до 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

3.6 До матеріалів справи надано акти приймання-передачі природного газу, зокрема, за у грудні 2017 року та у період з січня по березень 2018 року природний газ на загальну суму 1985317,63 грн. Вказані акти підписані сторонами без зауважень та скріплені їх печатками.

3.7 Позивачем поставлено, а відповідачем отримано у грудні 2017 року та у період з січня по березень 2018 року природний газ на загальну суму 1985317,63 грн.

В порушення умов договору відповідач у встановлений договором строк вартість одержаного газу позивачу не сплатив, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 198317,63 грн.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1 25.06.2019 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 25.02.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені, прийняти нове рішення, яким задовольнити вказану вимогу.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5.1 Рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині прийняті при неповному з`ясуванні обставин справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні та постанові, обставинам справи, що є порушенням вимог ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України.

5.2 Судами невірно застосовано норми ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", пункт 27 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", ст. 1 Закону України "Про електроенергетику".

5.3 Позивач не є енергопостачальною компанією, а тому Закон України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" не поширює свою дію на спірні правовідносини.

6. Доводи інших учасників справи

6.1 Комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство "Рубіжнетеплокомуненерго" у відзиві на касаційну скаргу просило залишити без змін оскаржувані судові рішення, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

7.1 З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2 Позивач оскаржує рішення Господарського суду Луганської області від 25.02.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, у зв`язку з чим названі судові рішення переглядаються судом касаційної інстанції саме в цій частині вимог.

7.3 Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного. Встановити мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

7.4 25.07.2012 Кабінету Міністрів України ухвалено постанову №705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу", згідно з якою гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

7.5 Відповідно до п.п.5, 6 Статуту позивача, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси"), метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку. Предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

7.6 В Законі України "Про енергозбереження" наведено визначення терміну "енергозбереження", згідно з яким це є діяльністю (організаційною, науковою, практичною, інформаційною), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів.

Паливно-енергетичними ресурсами є сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до п.1.5 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" під визначення "енергоносії" підпадає кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

З наведеного слідує, що природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів. Відтак, позивач є енергопостачальною компанією у розумінні ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №913/66/18 від 18.01.2019, постановах Верховного суду у складі Касаційного господарського суду у справі №913/645/18 від 29.07.2019, у справі №913/653/18 від 20.08.2019.

7.7 З урахуванням наведеного, Верховний Суд відхиляє, як необґрунтовані доводи скаржника про те, що норми Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивач не є енергопостачальною компанією відповідно до визначення, яке міститься в п.27 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", а природний газ не є предметом договору постачання енергоресурсів, відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України та ст. 714 Цивільного кодексу України.

7.8 Також колегія суддів враховує, що відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси") житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

З наданих до матеріалів справи копій ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, вбачається, що відповідач є виробником, здійснює постачання та транспортування теплової енергії.

Тобто з наданих суду пояснень та доказів слідує, що відповідач є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг та здійснює свою господарську діяльність у місті Рубіжне Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р.

7.9 Встановивши, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, мораторію, встановленого ч.2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

7.10 Крім того, наведені положення Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" поширюються на правовідносини між енергопостачальними компаніями і виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг і не містять обмежень щодо виду енергетичних ресурсів.

7.11 Суди попередніх інстанцій встановили усі фактичні обставини справи та надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшли правомірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені.

7.12 Аргументи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судових рішень, оскільки вони спростовуються викладеними обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин. Водночас оцінка доводів касаційної скарги, спрямованих на заперечення встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи та переоцінку доказів у ній, перебуває поза межами перегляду справи в касаційній інстанції, яка відповідно до ч.2 ст. 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

7.13 Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №913/65/18, оскільки ухвалою Верховного Суду від 11.12.2018 передано на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду з підстав неоднакового застосування у постановах Верховного Суду №905/3272/16 та №913/65/18 положень ст. 2 Закону України від 13.01.2015 №85-VIII "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси". У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №913/66/18 від 18.01.2019, відповідно до вимог ч.2 ст. 315 ГПК України, міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права.

7.14 За результатами перегляду даної справи доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, висновки судів попередніх інстанцій скаржником не спростовано, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

7.15 З огляду на викладене та з урахуванням положень п.1 ч.1 ст. 308, ст. 309 ГПК України постанова Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 та рішення Господарського суду Луганської області від 25.02.2019 у справі №913/644/18 підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані з мотивів, наведених в цій постанові.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 та рішення Господарського суду Луганської області від 25.02.2019 у справі №913/644/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді К.М. Огороднік

В.Я. Погребняк