ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 Справа № 904/3040/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра-Д" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Леніногорська, буд. 121)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело" (51490, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Привовчанське, вул. Шкільна, буд. 32)

про стягнення 218 520,00 грн. заборгованості, 2 370,79 грн. 3% річних, 16 748,50 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Секретар судового засідання Найдьонов Є.О.

Представники:

Від позивача: Гонцова Є.Д., ордер ДП №2461/039 від 15.07.2019, адвокат

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іскра-Д" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 15.07.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело" 237 639,29 грн., з яких:

- 218 520,00 грн. заборгованості за проведення робіт;

- 2 370,79 грн. 3% річних за період з 01.03.2019 по 10.07.2019;

- 16 748,50 грн. інфляційні втрати за період з 01.03.2019 по 10.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати робіт, які виконані за Актом приймання-передачі виконаних робіт №1 від 25.01.2018 на суму 218 520,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2019 відкрито провадження у справі №904/3040/19 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05.08.2019.

Представник позивача з`явився в судове засідання, підтримав позовні вимоги, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Представник відповідача не з`явився в судове засідання. Своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся за його місцезнаходженням згідно з матеріалами справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Ухвали по справі надсилались судом завчасно у відповідності до норм, передбачених ГПК України, та з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документах. В матеріалах справи наявна поштова кореспонденція суду, а саме конверти з судовими ухвалами, що повернулися від відповідача з додаванням довідки оператора поштового зв`язку "адресат не існує". Враховуючи той факт, що зареєстрована адреса відповідача, що наявна в матеріалах справи, вважається достовірною відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд цієї справи у відповідності до 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Положеннями ч. 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи відкладався до 10.09.2019 та до 17.09.2019.

В порядку ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 17.09.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно усної домовленості між Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерело" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Іскра-Д", позивач зобов`язався виконати роботи по відновленню, переустаткуванню та модернізації 3-х інкубаційних камер, які належать відповідачу та знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Харківська, 1Б.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України).

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

На виконання усної домовленості, позивачем було виконано погоджені сторонами роботи, про що свідчить підписаний сторонами Акт №1 приймання-передачі виконаних робіт від 25.01.2018. Згідно даного акту позивачем було виконано наступні роботи: монтаж та комплектування світловою проводу; встановлення площадок під редуктор поворотного механізму; встановлення вентиляторів; монтаж та встановлення електродвигунів; монтаж та встановлення датчиків температури та датчиків вологості; встановлення сальників; встановлення шківів; встановлення звукових зв`язуючи (цепок); встановлення проводу живлення автоматики; підключення силового живлення до камер; комплектування необхідного устаткування для підводу води до камер; монтаж сбір та встановлення ТЕН на камери; підключення устаткування до камер, пульт у управління та контролю; наладочно-пускові роботи для запуску та роботи камер; прокладка кінцевого проводу для повного підключення камер. Вартість виконаних робіт (з урахуванням вартості та кількості використаних матеріалів, устаткування та виконаних робіт) складає 218 520,00 грн.

При підписанні Акту приймання-передачі виконаних робіт, сторонами було погоджено, що: "Сировина та матеріали були придбані Виконавцем згідно кошторисної документації. Роботи по відновленню камер проводились згоді із Замовником та в присутності його представника. Виконані роботи відповідають вимогам Замовника та кошторисної документації".

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

25.02.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою вих.№25-02/01 оплатити вартість виконаних робіт у розмірі 218 520,00 грн. До даного листа позивачем було додано, у тому числі, підписані сторонами видаткові накладні, копію акта виконаних робіт та рахунок для оплати.

Даний лист не було отримано відповідачем.

28.02.2019 лист вих.№25-02/01 від 25.02.2019 було повернуто на адресу позивача у зв`язку із відсутністю відповідача за місцем реєстрації юридичної особи.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 218 520,00 грн. суми вартості виконаних робіт.

Відповідачем не надано доказів оплати вартості виконаних робіт у заявленому до стягнення розмірі, чим порушено, приписи ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України щодо виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, з огляду на що, суд вважає позовні вимоги про стягнення 218 520,00 грн. боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 2 370,79 грн. 3% річних за період з 01.03.2019-10.07.2019 та 16 748,50 грн. втрат від інфляції за цей же період.

Перевіривши розрахунок 3% річних за визначний позивачем період, суд вбачає підстави для задоволення даної позовної вимоги та стягнення з відповідача 2 370,79 грн. 3% річних за період з 01.03.2019-10.07.2019.

Щодо стягнення суми втрат від інфляції, суд зазначає, що відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань "Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Перевіривши розрахунок позивача, суд зазначає, що останнім невірно визначено період нарахування втрат від інфляції.

Здійснивши власний розрахунок, суд вбачає підстави для часткового стягнення суми втрат від інфляції у розмірі 4 609,14 грн. за період березень-червень 2019.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем, у тому числі, заявлено до стягнення 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, частинами 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Між позивачем та Адвокатським бюро "Альтум Цезаревої" було укладено Договір про надання правової допомоги №41 від 18.08.2019, згідно п.5.2 якої зазначено, що вартість участі та представництва інтересів Клієнта в Господарському суді Дніпропетровської області становить 5 000,00 грн. без ПДВ, яку клієнт сплатив на підставі рахунку від 30.05.2019. Окрім того, в матеріали справи надано Акт надання послуг №16 від 12.07.2019, згідно якого вартість послуг складається з: надання консультацій та роз`яснень зі стягнення грошових коштів 500,00 грн., ознайомлення адвоката з матеріалами справи 500,00 грн., визначення правової позиції 1 000,00 грн., складання позовної заяви та підготовка пакету документів для подання до суду 3 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також ступінь складності справи, розмір заявлених позивачем витрат на оплату послуг адвоката, не відповідає принципам співрозмірності і розумної, усталеній практиці розміру таких витрат, та договірним відносинам сторін, з огляду на що суд задовольняє вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело" (51490, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Привовчанське, вул. Шкільна,32; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра-Д" (49000, м.Дніпро, вул. Леніногорська, буд. 121; ) 218 520,00 грн. боргу, 2 370,79 грн. 3% річних, 4 609,14 грн. втрат від інфляції, 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 382,50 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.09.2019

Суддя Е.М.Бондарєв