ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 Справа № 917/631/19

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" вул. Європейська, буд. 153, м. Полтава, Полтавська область,36002

до відповідача Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" вул. Європейська, 153, м. Полтава, Полтавська область,36002

про стягнення 458 727,67 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники сторін:

Представник позивача: Жарін М. А., посв. адвоката № №506 від 22.02.17 р., дов. б/н від 02.12.16 р., Колтунов Г. А., керівник (витяг з ЄДР від 07.02.2019 р.)

Представник відповідача: Петрук С. О., посв. адв. № 495 від 23.12.2015 р. ордер № 038916 від 10.05.19 р.

Обставини справи: 19.04.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" до відповідача Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" про стягнення 458 727,67 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 24.04.2019 року відкрито провадження у даній справі, призначено проведення підготовчого засідання на 21.05.2019 року.

14.05.2019 року від позивача надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог ( арк. с. 71-159) посилаючись на те, що позивач постійно змінював суму до відшкодування вартості опалення без додержання вимог п. 4.5. договору. Крім того відповідач вказує на те, що заборгованість за надані послуги в лютому 2019 року також утворилась внаслідок того, що акти виконаних робіт та розрахунки орендної плати офісного приміщення надавались позивачем без належного розшифрування. Усі витрати на утримання були зазначені у розрахунках одним реченням, без розшифрування цих витрат на витрати з опалення, водокористування та водовідведення, витрати на відшкодування оплати за електроенергію, витрати на користування ліфтом/ліфтами, адміністративні витрати. Вказане не давало відповідачу змогу належним чином ідентифікувати операцію згідно вимог Податкового кодексу України (ПКУ) та перевірити обсяг і склад витрат з боку споживача послуг.

В судовому засіданні 21.05.2019 року суд оголосив протокольну ухвалу про продовження строків підготовчого провадження на 1 місяць та оголосив перерву до 18.07.2019 року до 09.00.год., про що представники учасників справи були повідомлені під розписку.

03.06.2019 року від позивача надійшла відповідь на позов ( арк. справи 163-177).

09.07.2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив ( арк. справи 173-176).

Ухвалою від 18.07.2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 13.08.2019 року до 09.00.год.

В судовому засіданні 13.08.2019 року суд оголосив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 28.08.2019 року до 09.00.год., про що представники учасників справи були повідомлені під розписку.

27.08.2019 року від позивача до суду надійшов контррозрахунок станом на 01.03.2019 року (арк. с. 187-192).

28.08.2019 року від позивача до суду надішли пояснення по справі (арк. см. 197-200).

В судовому засіданні 28.08.2019 року суд оголосив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 05.09.2019 року до 09.00.год., про що представники учасників справи були повідомлені під розписку.

04.09.2019 року від позивача до суду надійшов контррозрахунок станом на 01.03.2019 року (арк. с. 237-243).

В судовому засіданні 05.09.2019 року суд оголосив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 09.09.2019 року до 09.00.год., про що представники учасників справи були повідомлені під розписку.

09.09.2019 року від позивача до суду надійшов контррозрахунок станом на 01.03.2019 року.

Представники позивача в судовому засіданні 09.09.2019 року підтримали свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

В судовому засіданні 09.09.2019 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив коли буде виготовлено повне рішення у відповідності до приписів ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, суд, встановив:

29.07.2005 р. між Спільним підприємством "Полтавська газонафтова компанія" (наймач, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" (наймодавець, позивач) був укладений Договір найму (оренди) з додатками (арк. с. 18-30).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування на умовах найму нерухоме майно (далі - об`єкт оренди) визначене даним договором та зобов`язується перераховувати орендну плату на умовах та в строки, що визначаються даним договором (п.1.1 договору);

- предметом найму є : нерухоме майно, що знаходиться в місті Полтаві вул. Фрунзе , №153, що розташоване в цілому на земельній ділянці площею 3,13 га, наданій в постійне користування згідно з державним актом на право постійного користування землею І-ПЛ №002058 виданого виконавчим комітетом Полтавської міської ради 15.11.2002 рок, а саме в найм передається: в будинку Б-4, Б-5 на четвертому поверсі загальною площею 1958,7 кв. м., тимчасова будівля Е-1 площею 11,9 кв. м. будинку Ж-1: 2 гараж 50,4 кв. м.; частина замощення №5 площею 459,0 кв. м. що складає 2 частини об`єкту відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно 7915462 від 29.07.2005 року виданого Полтавським бюро технічної інвентаризації (п. 1.2. договору);

- договірна оренда плата складає: 680 700,00 грн. у рік з урахуванням відшкодування плати за землю в тому числі ПДВ 113 452,00 грн. тобто 56 725,00 грн. на місяць в тому числі ПДВ 9 454,17 грн. (п. 4.1. договору);

- в розрахунки орендної плати не враховується вартість комунальних послуг (п. 4.2. договору);

- орендна плата за поточний місяць сплачується авансом на умовах 100% передплати місячної орендної плати не пізніше 10 числа поточного місяця згідно виставленого наймодавцем рахунку-фактури (п. 4.3. договору);

- наймач є субспоживачем електроенергії та має окремі лічильники споживання електроенергії. Розрахунки за електроенергію здійснюються на підставі показів лічильника та встановленою електричною потужністю приладів у місцях, де відсутній облік електроенергії ( п. 4.4. договору);

- розрахунки за спожите тепло та водопостачання здійснюються відповідно до займаних площ та норм споживання (п. 4.5. договору);

- сума передплати визначається як сума орендної плати і сума комунальних платежів попереднього місяця. Коригування суми оплати по факту споживання проводиться бухгалтерію наймодавця та наймача (п. 4.6. договору);

- за несвоєчасну оплату орендної плати у термін, зазначений у п. 4.3 договору, наймач сплачує наймодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки України за кожний прострочений день (п. 5.2.1. договору);

- даний договір укладений терміном на 10 років: з 25.07.2005 року по 09.07.2015 року включно в письмовій згоді сторін договір може бути пролонгований на новий узгоджений строк (п. 7.1. договору);

- зміни і доповнення до договору можуть вноситись за згодою сторін і подаються сторонами письмово і розглядаються протягом 10 днів з моменту одержання відповідної пропозиції (п. 7.2. договору);

- цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації. Цей договір підлягає державній реєстрації (п. 7.7. п. 7.8. договору).

Даний договір 29.07.2005 року посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В.

01.10.2012 року між сторонами до договору найму (оренди) від 29.07.2005 року було підписано додаткову угоду №2 (арк. с. 34). Якою сторони п. 7.1. виклали у наступній редакції: " даний договір укладений терміном на 15 років: з 29.07.2005 року по 09.07.2020 року включно. По письмовій згоді сторін договір може бути пролонгований на новий узгоджений строк." Даний пункт набуває чинності 01.01.2013 року.

03.07.2017 року між сторонами до договору найму (оренди) від 29.07.2005 року було підписано додаткову угоду (арк. с. 32-33). Якою сторони, зокрема, погодили наступне:

- пункт 1.2. договору змінили та виклали в наступній редакції: "предметом найму є : нерухоме майно, що знаходиться в місті Полтаві вул. Фрунзе , №153, що розташоване в цілому на земельній ділянці площею 3,13 га, наданій в постійне користування згідно з державним актом на право постійного користування землею І-ПЛ №002058 виданого виконавчим комітетом Полтавської міської ради 15.11.2002 рок, а саме в найм передається: в будинку Б-4, Б-5 на четвертому поверсі загальною площею 1347,1 кв. м., тимчасова будівля Е-1 площею 11,9 кв. м. будинку Ж-1: 2 гараж 50,4 кв. м.;

- пункт 4.1. договору змінили та виклали в наступній редакції: "договірна оренда плата складає: 2 213 691,76 грн. у рік з урахуванням відшкодування плати за землю в тому числі ПДВ 368 948,63 грн. тобто 184 474,31 грн. на місяць в тому числі ПДВ 30 745,72 грн. На момент підписання цієї додаткової угоди до договору при подальших розрахунках враховується індекс інфляції та зміни податкової ставки на землю, податок на нерухоме майно. Вартість 1 кв. м. площі ПДВ складає: інженерно-лабораторний комплекс - 120,08 грн., склади 72,58 грн., гараж 72,44 грн., автостоянка 30,35 грн.";

- пункт 4.3. договору змінили та виклали в наступній редакції: "орендна плата за поточний місяць сплачується авансом на умовах 100% передплати місячної орендної плати не пізніше 01 числа поточного місяця згідно виставленого наймодавцем рахунку-фактури. У разі якщо перше число припадає на вихідний (неробочий) день то орендна плата за поточний місяць сплачується авансом на умовах 100% передплати місячної орендної плати на наступний робочий день поточного місяця".

Відповідно до акту приймання-передачі орендованого майна-приміщень від 01.07.2017 (арк. с. 35), наймач від наймодавця отримав частину орендованих приміщень за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 153, в будинку Б-4, Б-5 на 4-му поверсі загальною площею 1347,1 кв. м., в тому числі на 4-му поверсі та 5-му поверсі. Вищезазначений акт підписаний представниками сторін.

Як зазначає позивач, у лютому 2019 року ним були надані позивачу послуги з оренди на загальну суму 405 833,36 грн. з ПДВ. На підтвердження даних послуг позивачем надано акт здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) №16 від 28.02.2019 року, розрахунки орендної плати офісного приміщення за лютий 2019 року та докази направлення даних документів відповідачу (арк. с. 42-44). Заборгованість станом на 01.03.2019 року, за даними позивача, складає 436 792,65 грн. Відповідач всупереч умовам договору найму та вимог чинного законодавства, свій обов`язок стосовно перерахування орендної плати за користування об`єктом оренди та відшкодування витрат на утримання нерухомого майна за лютий 2019 року не виконував, в результаті чого у нього виникала перед позивачем заборгованість у розмірі 436 792,65 грн.

Вважаючи свої права поворушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача: 436 792,65 грн. основного боргу, 20248,03 грн. пені за період з 01.03.2019 року по 16.04.2019 року (на заборгованість в сумі 436792,65 грн.) 1687,00 грн. 3% річних за період з 01.03.2019 року по 16.04.2019 року (на заборгованість в сумі 436792,65 грн.) ( розрахунок арк. с. 7).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своїм змістом та правовою природою укладений позивачем та відповідачем Договір є договір найму (оренди), який підпадає під правове регулювання статей 759-786 Цивільного кодексу України, статей 283-287 Господарського кодексу України.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 795 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Матеріалами справи, а саме: актом приймання-передачі від 01.07.2017 року підтверджується зменшення орендованих приміщень за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 153, в будинку Б-4, Б-5 на 4-му поверсі до загальної площі 1347,1 кв. м., в тому числі на 4-му поверсі та 5-му поверсі.

В пункті 7.1. договору сторони погодили, що даний договір укладений терміном на 10 років: з 25.07.2005 року по 09.07.2015 року включно в письмовій згоді сторін договір може бути пролонгований на новий узгоджений строк.

29.07.2005 року даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В.

Як зазначалось судом, до договору найму оренди між сторонами було підписано додаткову угоду №2 від 01.10.2012 року та додаткову угоду від 03.07.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, додаткова угода №2 від 01.10.2012 року та додаткова угода від 03.07.2017 року підписані в простій письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Отже, додаткова угода №2 від 01.10.2012 року та додаткова угода від 03.07.2017 року суперечить ч. 1 ст. 654 ЦК України, тому відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемними (неукладеними) та не породжують правових наслідків, оскільки на відміну від договору оренди ці угоди не посвідчені нотаріально. Доказів визнання цих угод дійсними в судовому порядку на підставі ч. 2 с т. 220 ЦК України суду не надано.

Відповідно до приписів ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Отже, вищезазначене підтверджує факт існування між сторонами правовідносин, які виникли на підставі основного договору найму (оренди) від 29.07.2005 року та користування відповідачем приміщеннями площею згідно акту приймання-передачі орендованого майна-приміщень від 01.07.2017 року у лютому 2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

В обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 436 792,65 грн. позивач вказує на те, що за актом виконаних робіт №16 від 28.02.2019 року позивачем у лютому 2019 року були надані відповідачу послуги на суму 405 833,36 грн. і з коригуваннями заборгованість на 01.03.2019 року складає 436792,65 грн.

Як вбачається з наданого позивачем акту здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) №16 від 28.02.2019 року та розрахунків орендної плати офісного приміщення за лютий 2019 року (арк. с. 42-44) відповідачу нараховано оренду плату за лютий 2019 року в сумі 405 833,36 грн. з ПДВ в тому числі:

1) Інженерно-лабораторний комплекс 1347,1 м. кв. , 118,84 (без ПДВ) - 159 294,58 грн. (сума без ПДВ);

2) склад 11,9 м. кв., 71, 83 (без ПДВ) - 850,49 грн. (сума без ПДВ);

3) гараж 50,4 м. кв., 71,71 (без ПДВ) - 3 596,04 грн. (сума без ПДВ);

4) автостоянка 459 м. кв. , 30,00 (без ПДВ) - 13 701,15 грн. (сума без ПДВ);

5) частка 15% (28,21) площі загального користування - 3 141,47 грн. (сума без ПДВ);

6) витрати на утримання - 157 610,74 грн. (сума без ПДВ):

- затрати на фінансування робіт по експлуатації та ремонту кабельних ліній - 4 829,26 грн.;

- електроенергія - 16 097,52 грн.;

- вода - 2 315,31 грн.;

- опалення - 133 333,33 грн.;

- відшкодування частки земельного податку - 1 035,32 грн.

В пункті 4.2. договору найму сторони погодили, що в розрахунки орендної плати не враховується вартість комунальних послуг.

Отже, загальна заборгованість по орендній платі без витрат на утримання в лютому 2019 року склала 212 930,71 грн., а з урахуванням проплат відповідача складає 206 254,77 грн. та підлягає задоволенню судом.

Витрати в частині відшкодування частки земельного податку та частки 15% (28,21) площі загального користування, судом до уваги не приймаються оскільки вони передбачені в п. 4. додаткової угоди від 03.07.2017 року, яка є нікчемною (неукладеною) в зв`язку з недодержанням сторонами умов щодо її нотаріального посвідчення. Умовами договору найму (оренди) від 09.07.2005 року відшкодування відповідачем зазначених витрат не передбачено.

Витрати на утримання майна суд задовольняє лише в частині 18 412,83 грн. (електроенергія та вода) оскільки зазначені витрати підтверджені показами лічильників та не заперечуються відповідачем. В іншій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

У пункті 4.5. договору сторони погодили, що розрахунки за спожите тепло та водопостачання здійснюються відповідно до займаних площ та норм споживання (п. 4.5. договору).

Позивачем не доведено та до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження вартості опалення згідно до норм споживання, як не вказано і які саме норми споживання позивач застосовує при розрахунку суми опалення у лютому 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд погоджується із відповідачем, що позовні вимоги в цій частині позову необґрунтовані та доказами не підтверджені.

Надані позивачем 28.08.2019 року до пояснень документи, судом до уваги не приймаються як такі, що подані з порушенням строків, визначених статтею 80 ГПК України щодо подачі доказів позивачем, а також без доказів направлення таких доказів іншій стороні у справі. Клопотання про поновлення строку на подання даних доказів позивачем до суду не подавалось.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

В пункті 5.2.1. договору найму сторони погодили, що за несвоєчасну оплату орендної плати у термін, зазначений у п. 4.3 договору, наймач сплачує наймодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки України за кожний прострочений день.

Отже, даним пунктом договору сторони погодили, відповідальність у вигляді пені тільки за несвоєчасну оплату орендної плати (без комунальних послуг).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пеня обрахована останнім на заборгованість в сумі 436 792,65 грн. включаючи витрати на утримання, що суперечить вимогам п. 5.2.1. договору найму (оренди).

На підставі вищевикладеного судом було здійснено перерахунок пені за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3" і за підрахунками суду задоволенню підлягає пеня в сумі 9561,18 грн.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних на підтверджену заборгованість в лютому 2019 року за підрахунками суду зробленими за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3" вони підлягають задоволенню в сумі 867,89 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 224 667,60 грн. основного боргу ( в т.ч. з орендної плати, плати за електроенергію та воду), 9561,18 грн. пені, 867,89 грн. 3% річних підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" (вул. Європейська, 153, м. Полтава, Полтавська область,36002 , ідентифікаційний код 20041662) на користь Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій КОЛАН" (вул. Європейська, буд. 153, м. Полтава, Полтавська область,36002, ідентифікаційний код 04637622) 224 667,60 грн. основного боргу, 9561,18 грн. пені, 867,89 грн. 3% річних, 3530 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення підписано 18.09.2019 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Тимощенко О.М.