РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2019Справа № 910/9774/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод»
дотовариства з обмеженою відповідальністю «Хардіфаст»
простягнення 45 931,31 грн.

Представники учасників справи:

від позивача Щітінська Н.І., довіреність № 14 від 19.08.2019;

від відповідача не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (далі - позивач, ТОВ «Перший столичний хлібозавод») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Хардіфаст» (далі - відповідач, ТОВ «Хардіфаст») про стягнення 45 931,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання умов Договору підряду № 10/05-18 від 10.05.2018 було виконано роботи з будівництва перегородки та оздоблення цеху № 3 ТОВ «Перший столичний хлібозавод» на загальну суму 3 093 461,48 грн. Проте, за результатами проведених сторонами розрахунків, позивачем встановлено наявність переплати за Договором у розмірі 45 931,31 грн., яка, за твердженням позивача, підлягає поверненню на його користь.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2019 відкрито провадження у справі № 910/9774/19 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 22.08.2019.

15.08.2019 до загального відділу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вимога ТОВ «Перший столичний хлібозавод», викладена в позовній заяві, не стосується виконання умов Договору підряду № 10/05-18 від 10.05.2018, а як наслідок, не може бути предметом судового розгляду. Крім цього, відповідач зазначив, що не отримував жодного письмового попередження про скорочення об`єму робіт за Договором чи вимог про повернення залишку коштів, сплачених як авансовий платіж.

20.08.2019 до загального відділу діловодства суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, заперечує з підстав того, що позивач як в усному, так і в письмовому порядку звертався до відповідача з вимогою повернути суму переплати за Договором, однак зазначені вимоги залишені без реагування.

У судовому засіданні 22.08.2019 суд, відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України, постановив відкласти розгляд справи по суті на 10.09.2019, про що зазначено в протоколі судового засідання від 22.08.2019.

05.09.2019 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання 10.09.2019 з`явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 10.09.2019 не з`явився, хоча про дату та час проведення останнього був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі та ухвала про повідомлення про дату, час і місце судового засідання направлялися судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6-А кв. 30.

Станом на дату розгляду справи по суті конверт з ухвалою суду від 22.08.2019 був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (виїхали)».

Однак, за приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (виїхали)» вважається днем вручення відповідачу ухвали суду від 22.08.2019.

При цьому судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Отже, зокрема відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відтак, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання для розгляду справи по суті та не повідомив суду про причини неявки, суд постановив розгляд справи по суті проводити за його відсутності.

У судовому засіданні 10.09.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

На виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.05.2018 між ТОВ «Перший столичний хлібозавод» (замовник) та ТОВ «Хардіфаст» (підрядник) було укладено Договір підряду № 10/05-18, відповідно до п. 1.1 якого замовник на умовах та в порядку, визначених цим договором, за завданням замовника, на свій ризик, зобов`язується виконати і здати замовнику роботи з будівництва перегородки та оздоблювальні роботи цеху № 3 ТОВ «Перший столичний хлібозавод» в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської обл. Нове будівництво, а замовник зобов`язується прийняти такі роботи і оплатити їх на умовах цього договору.

Під виконанням робіт в даному договорі розуміється проведення будівельних робіт згідно зведених кошторисних розрахунків будівництва (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що загальний термін виконання робіт складає 45 робочих днів.

Відповідно до п. 2.2 Договору результати виконаних підрядником робіт оформляються актом прийому-передачі виконаних робіт. Датою закінчення виконання робіт за цим договором є дата підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, з наданням підрядником замовнику комплекту документів на результат будівельних робіт (п. 2.4 Договору).

У підпунктах 3.1.1, 3.1.6 пункту 3.1 Договору визначено обов`язки підрядника почати роботи на наступний день після сплати авансу за п. 4.2 цього договору та виконати роботи за цим договором з дотриманням будівельних норма і правил, що діють в Україні. Оформити відповідно до чинних норм України виконавчу документацію, акти прихованих робіт, протоколи випробувань та інші документи компетенції підрядника.

Водночас замовник відповідно до підпунктів 3.3.3, 3.3.5 Договору зобов`язався прийняти належним чином виконані та оформлені підрядником результати робіт за цим договором шляхом підписання акту прийому-передачі виконаних робіт, сплатити вартість виконаних підрядником робіт за цим договором у порядку та обсягах, передбачених розділом 4 даного договору.

Згідно з п. 4.1 Договору загальна ціна договору визначається кошторисом, який є невід`ємною частиною договору.

Розрахунок видів та вартості робіт надано в кошторисі до цього договору та включає ПДВ. Оплата за цим договором здійснюється замовником підряднику платіжними дорученнями на поточний рахунок підрядника у національній валюті України:

- оплата авансу в розмірі 50% від кошторису перед початком виконання робіт;

- всі наступні розрахунки виконуються протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання проміжних актів прийому-передачі виконаних робіт.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що здавання-приймання виконаних робіт оформляється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скраплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 11.1 цього договору та діє до 16.06.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором (п.п. 11.1, 11.2 Договору).

Одночасно з підписанням Договору сторони погодили зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, відповідно до якого повна вартість робіт становить 2 874 582,70 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання своїх зобов`язань за Договором згідно з платіжними дорученнями № 417 від 17.05.2018 на суму 445 560,32 грн. та № 433 від 17.05.2018 на суму 991 731,03 грн. перерахував відповідачу аванс у розмірі 50% від вартості робіт, що становить 1 437 291,35 грн.

01.06.2018 між ТОВ «Перший столичний хлібозавод» та ТОВ «Хардіфаст» було укладено Додаткову угоду № 1, відповідно до п. 1 якої сторони погодили п. 4.1 Договору викласти в наступній редакції: «Договірна ціна робіт за цим договором збільшується на 218 849,00 грн. від суми кошторису і складає 3 093 431,00 грн. Загальний обсяг та вартість робіт визначається після їх завершення та прийому замовником за актом приймання-передачі виконаних робіт».

На виконання умов Договору відповідачем були виконані підрядні роботи на суму 3 093 461,48 грн., що підтверджується Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. КБ-3) від 31.08.2018 та Актами приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) від 31.08.2018 та від 31.10.2018.

У період з 08.06.2018 по 05.10.2018 позивачем в рахунок оплати виконаних відповідачем робіт було перераховано на розрахунковий рахунок останнього грошові кошти в розмірі 1 950 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 488 від 08.06.2018 на суму 261 740,00 грн., № 489 від 08.06.2018 на суму 238 260,00 грн., № 498 від 13.06.2018 на суму 500 000,00 грн., № 613 від 17.07.2018 на суму 100 000,00 грн., № 77 від 08.08.2018 на суму 300 000,00 грн., № 188 від 02.10.2018 на суму 250 000,00 грн. та № 206 від 05.10.2018 на суму 300 000,00 грн.

Тобто, позивачем всього згідно з платіжними дорученнями № 417 від 17.05.2018, № 433 від 17.05.2018, № 488 від 08.06.2018, № 489 від 08.06.2018, № 498 від 13.06.2018, № 613 від 17.07.2018, № 77 від 08.08.2018, № 188 від 02.10.2018 та № 206 від 05.10.2018 здійснено оплату робіт за Договором у загальному розмірі 3 387 291,35 грн. (1 437 291,35 грн. + 1 950 000,00 грн.)

18.02.2019 ТОВ «Хардіфаст» (сторона 1) та ТОВ «Перший столичний хлібозавод» (сторона 2) укладено Протокол (угоду) про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до п. 1 якої сторони маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з нижче зазначених договорів, у яких сторона 1 і сторона 2 є сторонами.

За договорами:

а) Договір № 29/11-17 від 29.11.2017 р.

Сторона 1 є кредитором, а сторона 2 є боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 247 898,56 грн., враховуючи ПДВ станом на 18.02.2019 включно (п. 1.1 Угоди);

За договорами:

а) Договір № 10/05-18 від 10.05.2019 р.

Сторона 1 є боржником, а сторона 2 є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 293 829,87 грн., враховуючи ПДВ станом на 18.02.2019 включно (п. 1.2 Угоди);

Вказані вище зобов`язання за вищезазначеними договорами припиняються в сумі 247 898,56 грн., враховуючи ПДВ.

З моменту набрання чинності цією угодою сторони не є зобов`язаними за договорами, зазначеними в п. 1 цієї Угоди.

Враховуючи зазначені обставини, позивач вказує на наявність переплати за Договором підряду № 10/05-18 від 10.05.2019 в сумі 45 931,31 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивачем 04.07.2019 на адресу відповідача було надіслано претензійний лист № 536 від 03.07.2019, відповідно до змісту якого просив протягом семи днів з моменту отримання даного листа повернути ТОВ «Перший столичний хлібозавод» надміру перераховані кошти в сумі 45 931,31 грн.

Вказана вимога була надіслана позивачем на адресу відповідача, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та яка зазначена відповідачем у Договорі: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6-А кв. 30, про що свідчить, зокрема фіскальний чек № .

Втім, відповідачем вимога позивача залишена без реагування, переплата за Договором повернута не була, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами ч. 1 ст. 843, ст. 844 Цивільного кодексу України у договорі підряду встановлюється ціна роботи або спосіб її визначення, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Згідно зі ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник, на умовах та в порядку, визначених цим договором за завданням замовника, на свій ризик зобов`язується виконати і здати замовнику роботи з будівництва перегородки та оздоблювальні роботи цеху № 3 ТОВ «Перший столичний хлібозавод» в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської обл. нове будівництво, а замовник зобов`язується прийняти такі роботи і оплатити їх на умовах цього договору.

Як встановлено судом, умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, роботи обумовлені Договором були виконані та оплачені позивачем. При цьому при здійсненні оплати вартості робіт позивачем було перераховано відповідачу більшу суму грошових коштів, ніж визначено Договором та додатками до нього, що підтверджується наступним.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що загальна ціна договору визначається кошторисом, який є невід`ємною частиною договору.

Розрахунок видів та вартості робіт надано в кошторисі до цього договору та включає ПДВ. Оплата за цим договором здійснюється замовником підряднику платіжними дорученнями на поточний рахунок підрядника у національній валюті України:

- оплата авансу в розмірі 50% від кошторису перед початком виконання робіт;

- всі наступні розрахунки виконуються протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання проміжних актів прийому-передачі виконаних робіт.

Як встановлено судом, відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва сторонами погоджено, що повна вартість робіт за договором становить 2 874 582,70 грн.

У подальшому, шляхом підписання Додаткової угоди № 1 до Договору підряду сторонами, вартість робіт за Договором було збільшено до 3 093 431,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем згідно з платіжними дорученнями № 417 від 17.05.2018, № 433 від 17.05.2018, № 488 від 08.06.2018, № 489 від 08.06.2018, № 498 від 13.06.2018, № 613 від 17.07.2018, № 77 від 08.08.2018, № 188 від 02.10.2018 та № 206 від 05.10.2018 було здійснено оплату робіт за Договором у загальному розмірі 3 387 291,35 грн.

Крім цього, згідно з Угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.02.2019 сторонами припинено взаємні зобов`язання за Договором № 29/11-17 від 29.11.2017 та Договором № 10/05-18 від 10.05.2019 на суму 247 898,56 грн.

Отже, під час розгляду справи, суд встановив факт наявності переплати позивачем вартості робіт за Договором № 10/05-18 від 10.05.2019 на суму 45 961,79 грн. (3 387 291,35 грн. - 247 898,56 грн. - 3 093 431,00 грн.) і такі обставини відповідачем не спростовані.

Згідно з частиною 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно з положеннями чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню, особі яка його сплатила.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного суду від 21.02.2018 у справі № 910/45382/17.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім цього, у п. 1.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», зазначено, що статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі своєї сторони, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Як вбачається з матеріалів справи, листом вих. № 536 від 03.07.2019 позивач звертався до відповідача з вимогою повернути надмірно сплачені (переплачені) кошти у розмірі 45 961,79 грн.

Проте, станом на момент розгляду спору, ані відповіді на лист вих. № 536 від 03.07.2019, ані належних доказів не отримання такого листа, а ні доказів повернення грошових коштів у розмірі 45 961,79 грн. від ТОВ «Хардіфаст» не подано.

Тобто, на даний час у розпорядженні останнього знаходиться сума переплати у розмірі 45 961,79 грн., яка належать ТОВ «Перший столичний хлібозавод» та не буде використана у зв`язку з належним та повним виконанням робіт, які є предметом Договору № 10/05-18 від 10.05.2019.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів підтвердження використання суми переплати у розмірі 45 961,79 грн., а саме відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт, а матеріали справи не містять доказів повернення вказаних грошових коштів відповідачем позивачу, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Перший столичний хлібозавод» до ТОВ «Хардіфаст» про стягнення суми переплати у розмірі 45 961,79 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Хардіфаст» (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6-А кв. 30; ідентифікаційний код 40425227) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (07354, Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Соборна, 85; ідентифікаційний код 31484879) 45 961 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одну) грн. 79 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2019.

Суддя О.Г. Удалова