ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1734/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач),

судді: Вечірко І.О., Кузнецов В.О.,

Секретар судового засідання Кисельов Є.О.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Концерну "Міські теплові мережі" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 17.07.19р., яка набрала законної сили 17.07.2019, суддя Горохов І.С., у справі №908/1734/19

за заявою № 1081 від 09.07.2019 Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя про видачу судового наказу

за заявою Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул.Гвардійський, буд. 137; адреса для листування: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 2-а; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458)

до боржника Фізичної особи - підприємця Хріпко Івана Петровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.07.2019р. у справі відмовлено Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; адреса для листування: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 2-а; ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Хріпко Івана Петровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) пені у розмірі 854,13 грн, інфляційних нарахувань у розмірі 1947,11 грн, 3% річних у розмірі 730,71 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є заходами відповідальності за порушення зобов`язань та правовим наслідком порушення зобов`язання у разі прострочення його виконання, а також враховуючи можливість стягнення виключно неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження, вимога про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Концерн "Міські теплові мережі" вернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до господарського суду Запорізької області.

В апеляційній скарзі йдеться про те, що:

-статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання;

-згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідачагрошових зобов"язань, що виникли внаслідок невиконання ним договору купівлі-продажу теплової енергії в частині оплати поставленного товару;

-положення ст. 12, частини 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України не містять такої категорії як "неоспорювана заборгованість". Ч.2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що в порядку наказного провадження здійснюється розгляд справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Ухвалою від 02.09.2019р. поновлено строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Концерну "Міські теплові мережі" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 17.07.19р у справі №908/1734/19. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 24.09.2019 об 10:15 год.

24.09.2019 в судове засідання представники позивача та відповідача не з`явились, про час, місце і дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином, про причини нез`явлення суд не повідомили.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії"); позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України").

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Крім того, саме на сторін покладається обов`язок щодо повідомлення суду про зміну інформації відносно місцезнаходження сторін, тощо.

З огляду на те, що учасники апеляційного провадження належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про розгляд справи у відсутності представників сторін, на підставі наявних доказів.

Крім того, відповідно до п.1 ч.5 ст.12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами 1,10 ст.270 ГПК України передбачено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

До Господарського суду Запорізької області 15.07.2019 від Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя в порядку ст. ст. 147-160 Господарського процесуального кодексу України, надійшла заява про видачу судового наказу.

Боржником зазначено Фізичну особу - підприємця Хріпко Івана Петровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заявлених вимог, заявник посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1537 від 01.10.2004, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 27 844,54 грн, з яких: сума основного боргу в розмірі 24 312,59 грн, пеня у розмірі 854,13 грн, інфляційні втрати у розмірі 1947,11 грн, 3% річних у розмірі 730,71 грн.

17.07.2019 судом видано судовий наказ про стягнення з Фізичної особи - підприємця Хріпко Івана Петровича, м. Запоріжжя на користь Концерну "Міські теплові мережі", м.Запоріжжя заборгованість у розмірі 24 312,59 грн, частково задовольнивши заяву Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.07.2019р. у справі відмовлено Концерну "Міські теплові мережі" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Хріпко Івана Петровича пені у розмірі 854,13 грн, інфляційних нарахувань у розмірі 1947,11 грн, 3% річних у розмірі 730,71 грн.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наказне провадження, відповідно до частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України, призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною першою статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За змістом ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Згідно ч.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Отже, як вимогу, за якою може бути видано наказ про стягнення грошової заборгованості за письмовим договором відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, слід розуміти будь-яку вимогу про стягнення грошової суми заборгованості за договором, яка охоплює не тільки основний борг і проценти, але й неустойку, проценти річних та інфляційні втрати, за умови, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції, відмовляючи Концерну "Міські теплові мережі" у видачі судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи - підприємця Хріпко Івана Петровича пені, 3% річних та суми інфляційних нарахувань зазначив про можливість стягнення в порядку наказного провадження виключно неоспорюваної заборгованості.

Однак положення частини другої статті 12, частини першої статті 148 Господарського процесуального кодексу України не містять такої категорії як "неоспорювана заборгованість".

Частина друга статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що в порядку наказного провадження здійснюється розгляд справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже при вирішенні даних справ підлягає з`ясуванню питання відсутності спору щодо заявленої до стягнення суми.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача грошових зобов`язань, що виникли внаслідок невиконання ним договору постачання гарячої води № 1537 від 01.10.2004, то суд неправильно відмовив Концерну "Міські теплові мережі" у видачі судового наказу в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних на підставі п.3 ч.1 ст.152 ГПК України.

З наведених підстав ухвала суду підлягає скасуванню.

Оскільки розгляд справ наказного провадження та видача наказу відносяться до компетенції місцевого суду, то матеріали слід направити до господарського суду для розгляду в порядку, встановленого ст.154 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271,275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі" - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 17.07.19р. у справі №908/1734/19 скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 25.09.2019р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов