ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019м. ДніпроСправа № 904/3006/19

За позовом Фізичної особи-підприємця Шинкаренко Тетяни Олександрівни, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Концертс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 19 044 грн. 11 коп. за договором про надання рекламних послуг від 11.03.2019 № 110319

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Шинкаренко Тетяна Олександрівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Концертс" заборгованість у розмірі 19 044 грн. 11 коп., з яких: 18 674 грн. 50 коп. - основний борг, 223 грн. 80 коп. - інфляційні втрати, 145 грн. 81 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору про надання рекламних послуг від 11.03.2019 № 110319.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою господарського суду від 22.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої розпочато за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернувся конверт з ухвалою від 22.07.2019, що направлялась відповідачу, з відміткою відділення поштового зв`язку "Повернуто за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд зазначає, що ухвала суду від 22.07.2019 направлялась відповідачу за адресою, яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 22.07.2019).

За визначенням п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв"язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2019 між Фізичною особою-підприємцем Шинкаренко Тетяною Олександрівною (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро Концертс" (замовник) укладено договір про надання рекламних послуг № 110319 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору замовник доручає, а виконавець зобов"язується надати замовнику послуги з розміщення реклами (далі - рекламні послуги), в обсязі і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 1.2. договору визначено адреси розміщення реклами і термін розміщення з 11.03.2019 по 08.04.2019.

За пп. 2.1.1. п. 2.1. договору виконавець зобов"язаний протягом 3 робочих днів з моменту отримання передплати, документів, вказаних у п. 2.2.1. договору, і рекламної продукції (афіші, плакати), розмістити рекламну продукцію замовника відповідно до умов договору.

Замовник зобов"язаний сплатити послуги за розміщення реклами (пп. 2.3.1. п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору загальна сума договору складає 18 674 грн. 50 коп.

Згідно з п. 3.2. договору порядок розрахунків: 100% передплата шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця відповідно до виставленого рахунку-фактури.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що факт надання послуг підтверджується актом приймання-здачі наданих послуг.

Відповідно до п. 4.2. договору замовник зобов"язаний у триденний термін підписати наданий акт приймання-здачі наданих послуг і передати його виконавцеві.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 08.04.2019 (п. 7.1. договору).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги із розміщення реклами за період з 11.03.2019 по 08.04.2019 на загальну суму 18 674 грн. 50 коп., що підтверджується актом виконаних робіт від 08.04.2019, підписаним сторонами без будь-яких зауважень (а.с. 17).

Позивач зазначає, що надав послуги, незважаючи на відсутність 100% передплати, оскільки відповідач зобов"язався їх оплатити у будь-якому випадку, чого не зробив.

У порядку досудового врегулювання спору, 29.05.2019 позивач надіслав відповідачу претензію про сплату заборгованості у розмірі 18 674 грн. 50 коп. (а.с. 18-20), яку останній залишив без відповіді та виконання.

Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 145 грн. 81 коп. за період з 09.04.2019 по 12.07.2019 та інфляційні втрати у розмірі 223 грн. 80 коп. за період з квітня по червень 2019.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання рекламних послуг, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за надані позивачем послуги із розміщення реклами за період з 11.03.2019 по 08.04.2019 складає 18 674 грн. 50 коп.

З урахуванням положень п. 3.2. договору, строк оплати наданих позивачем послуг є таким, що настав 08.04.2019.

Враховуючи викладене, заборгованість за надані позивачем рекламні послуги у розмірі 18 674 грн. 50 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За розрахунком суду інфляційні втрати за загальний період з травня (місяць, наступний за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж) по червень 2019 становлять 36 грн. 70 коп. та підлягають стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних порушень чинного законодавства і умов договору судом не встановлено, у зв"язку з чим 3% річних у розмірі 145 грн. 81 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 18 674 грн. 50 коп. - основного боргу, 36 грн. 70 коп. - інфляційних втрат, 145 грн. 81 коп. - 3% річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Концертс" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 56, кв. 45, ) на користь Фізичної особи-підприємця Шинкаренко Тетяни Олександрівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 18 674 грн. 50 коп. (вісімнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири грн. 50 коп.) основного боргу, 36 грн. 70 коп. (тридцять шість грн. 70 коп.) інфляційних втрат, 145 грн. 81 коп. (сто сорок п"ять грн. 81 коп.) 3% річних та 1 902 грн. 13 коп. (одна тисяча дев"ятсот дві грн. 13 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 23.09.2019

Суддя І.А. Рудь