СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. Справа №905/511/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС", м.Київ, (вх.№1976Д/1-40) на рішення Господарського суду Донецької області від 13.05.2019 по справі №905/511/19,

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС", м.Київ,

до фізичної особи-підприємця Візяк Марії Олександрівни, м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 20760,10 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Візяк Марії Олександрівни суми боргу у розмірі 20760,10 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №457 від 01.07.2017 оренди нежитлового приміщення в частині сплати орендної плати та компенсації за спожиті комунальні послуги. Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст.ст. 216, 218, 222 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 546, 550 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.05.2019 у справі №905/511/19 (суддя Величко Н.В., повний текст рішення складено та підписано 17.05.2019 року) у задоволені позову відмовлено повністю; судові витрати покладено на позивача - Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС".

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що строк з погашення Фізичною особи-підприємцем Візяк Марією Олександрівною суми боргу за договором оренди №457 від 01.07.2017 у розмірі 20760,10 грн ще не настав, що унеможливлює визначення спірної суми в якості простроченої заборгованості.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 13.05.2019 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити; судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтуванні апеляційної скарги наголошує, що Приватним акціонерним товариством "Страхова група ТАС" було направлено відповідачу лист № Г0500/2034 від 30.05.2018 про необхідність сплатити ним боргу за оренду приміщення та комунальні платежі. У зв`язку з чим обов`язок з погашення даної заборгованості виник у Фізичної особи-підприємця Візяк Марії Олександрівни з моменту отримання даної вимоги в порядку ч.2 ст.530 ЦК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС" на рішення Господарського суду Донецької області від 13.05.2019 по справі №905/511/19; попереджено сторін, що апеляційна скарга може бути розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом).

Згідно з ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч.10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи повідомлень відділення зв`язку, копію ухвали суду від 26.07.2019 отримано позивачем 08.08.2019; надіслана на адресу місцезнаходження відповідача копія ухвали суду від 26.07.2019 повернута на адресу суду з "інших причин".

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм права при винесенні оскаржуваного рішення, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

01.07.2017 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладений договір оренди нежитлового приміщення, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування об`єкт оренди загальною площею 52 кв.м, розташованого за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, буд. 29 , який належить орендодавцю на праві власності.

Передача об`єкту оренди здійснюється уповноваженими представниками сторін у строк до 01.07.2017 включно (п. 3.1 договору).

Прийом-передача об`єкту оренди оформляється актом прийому-передачі об`єкту оренди, в якому зазначається його технічний стан, встановлене в ньому обладнання можливість нормального функціонування систем, комунікацій, відповідність об`єкту оренди плану, зазначеному в додатку №1 до договору, та інші відомості. Акт підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється їхніми печатками та є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору розмір місячної орендної плати за 52 кв.м складає 4000,00 грн, в тому числі ПДВ. За перший місяць оренди, орендна плата складає 8000,00 грн, в тому числі ПДВ.

Вартість експлуатаційних витрат (прибирання території, вивіз та утилізація сміття тощо) та комунальних послуг, якими користується орендар (водопостачання, водовідведення, каналізація, тепло-, електропостачання тощо) орендар компенсує орендодавцю, виходячи з обсягів спожитих орендарем послуг та відповідно до показань лічильників, а в різі їх відсутності пропорційно займані площі, та сплачуються додатково на підставі виставлених орендодавцем рахунків, протягом 5 календарних днів за весь строк оренди, включно по день повернення об`єкта оренди орендодавцю за актом прийому - передачі об`єкти оренди (п. 4.4 договору).

За умовами п. 6.1 орендодавець має право, зокрема, вимагати від орендаря виконання умов договору, вимагати дострокового розірвання цього договору у випадках та в порядку, прямо передбачених цим договором та чинним законодавством України.

Згідно до п. 6.4 договору, орендар зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату та здійснювати інші платежі, передбачені цим договором.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 1 року, а саме до 30.06.2018 включно (п. 10.1 договору).

За умовами п. 10.2 договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця у випадку порушення орендарем умов цього договору, у тому числі умов оплати (прострочення з внесенням орендної плати й інших платежів за договором більш, ніж на 45 днів). У цьому випадку рішення орендодавця про припинення даного договору набирає чинності через 5 календарних днів після письмового повідомлення орендаря.

Договір підписано обома сторонами без розбіжностей.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2017 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення, загальною площею 52 кв.м, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр.Металургів, буд. 29, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір оренди нежитлового приміщення № 457 від 01.07.2017 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами, та обов`язку із повернення об`єкту оренди у разі припинення орендних правовідносин.

10.06.2018 орендар передав (повернув), а орендодавець прийняв орендоване приміщення за актом прийому-передачі нерухомого майна від 10.06.2018.

Таким чином, договір № 457 від 01.07.2017 діяв з 01.07.2017 (передача майна в оренду за актом) до 10.06.2018 (день повернення майна з оренди за актом).

Як встановлено ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Як встановлено ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності. При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Сторони у п.4.1 договору погодили розмір місячної орендної плати за 52 кв.м. на рівні 4000,00 грн (чотири тисячі гривень) з ПДВ.

Вартість експлуатаційних витрат (прибирання території, вивіз та утилізація сміття тощо) та комунальних послуг, якими користується орендар (водопостачання, водовідведення, каналізація, тепло-, електропостачання тощо) орендар компенсує орендодавцю, виходячи з обсягів спожитих орендарем послуг та відповідно до показань лічильників, а в різі їх відсутності пропорційно займані площі, та сплачуються додатково на підставі виставлених орендодавцем рахунків, протягом 5 календарних днів за весь строк оренди, включно по день повернення об`єкта оренди орендодавцю за актом прийому - передачі об`єкту оренди (п. 4.4 договору).

Нарахування орендної плати, інших платежів (окрім гарантійного), передбачених цим договором, та обов`язки орендаря щодо їх сплати виникають з моменту передачі приміщення за актом прийому-передачі об`єкту оренди (п.3.3 договору).

Зі змісту наявних документів вбачається, що з 01.07.2017 по 10.06.2018 орендоване майно знаходилось у користуванні відповідача, тому останній мав сплатити за користування орендованим майном за весь час до повернення такого майна в порядку, встановленому договором.

Позивач на підтвердження своїх вимог до позову додав рахунки:

-№ 393 від 03.04.2018 на загальну суму 1326,80 грн (компенсація витрат за електроенергію за березень 2018 - 1066,92 грн, компенсація витрат за вивіз ТПВ за березень 2018 - 63,78 грн, компенсація послуг з утримання будинку за березень 2018 - 196,10 грн),

-№ 437 від 11.04.2018 на суму 1653,95 грн.(компенсація витрат на теплову енергію за березень 2018),

-№ 384 від 03.04.2018 на суму 4000,00 грн (орендна плата за квітень 2018),

-№ 539 від 08.05.2018 на загальну суму 3752,36 грн (компенсація витрат за електроенергію за квітень 2018 - 2283,63 грн, компенсація витрат за воду за квітень 2018 - 40,44 грн, компенсація витрат за вивіз ТПВ за квітень 2018 - 63,78 грн, компенсація послуг з утримання будинку за квітень 2018 - 198,65 грн, компенсація витрат за теплову енергію за квітень 2018 - 1165,86 грн),

-№ 524 від 04.05.2018 на суму 4000,00 грн. (орендна плата за травень 2018),

-№ 639 від 06.06.2018 на загальну суму 2443,60 грн (компенсація витрат за електроенергію за травень 2018 - 2140,73 грн, компенсація витрат за воду за травень 2018 - 40,44 грн, компенсація витрат за вивіз ТПВ за травень 2018 - 63,78 грн, компенсація послуг з утримання будинку за травень 2018 - 198,65 грн),

-№ 642 від 08.06.2018 на суму 1313,33 грн (орендна плата за період з 01.06.2018 по 10.06.2018),

-№ 643 від 08.06.2018 на загальну суму 2250,06 грн (компенсація витрат за електроенергію за червень 2018 - 2283,63 грн, компенсація витрат за вивіз ТПВ за період з 01.06.2018 по 10.06.2018 - 21,26 грн).

Матеріали справи не містять документального підтвердження здійснення відповідачем розрахунків за користування об`єктом оренди протягом всього часу дії договору № 457 від 01.07.2017.

Встановивши відсутність доказів оплати відповідачем вищезазначеної суми орендної плати та комунальних платежів, суд першої інстанції дійшов висновку про ненастання строку з їх погашення орендарем, що унеможливлює визначення спірної суми в якості простроченої заборгованості, як підстави для її стягнення в судовому порядку.

Однак колегія суддів не погоджується з відповідною позицією Господарського суду Донецької області з огляду на таке.

Укладений між сторонами договір оренди не містить умов щодо конкретного строку проведення розрахунків.

Разом з тим, відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З викладеної норми вбачається, що днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати дату одержання вимоги боржником. Оскільки названою статтею не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою тощо.

Матеріали справи не містять доказів направлення чи вручення відповідачу вищезазначених рахунків, як це обумовлено сторонами у п. 4.4 договору оренди № 457 від 01.07.2017.

В той же час, з боку позивача надано лист № Г0500/2034 від 30.05.2018, адресований Фізичній особі-підприємцю Візяк Марії Олександрівні, отриманий відповідачем 08.06.2018, про що свідчить відповідна відмітка на цьому листі. У даному листі позивач повідомив відповідача про розірвання договору № 457 від 01.07.2017 на підставі п.10.2 договору, у зв`язку з чим просив звільнити приміщення до 04.06.2018, а також сплатити борг за оренду приміщення та комунальні платежі.

Суд першої інстанції вказаний лист не прийняв в якості вимоги у розумінні ч.2 ст.530 ЦК України, оскільки останній не містить розміру боргу, склад та період його виникнення.

Однак колегія суддів не погоджується з відповідним твердженням місцевого господарського суду.

Варто зазначити, що зміст ч.2 ст. 530 ЦК України не встановлює форму та зміст пред`явлення вимоги кредитором та не вимагає деталізацію ним суми заборгованості, передбачаючи її подання у будь-якій доступній і зрозумілій формі повідомлення. В даному випадку визначальним є саме сповіщення кредитором особи про необхідність виконання нею зобов`язання з зазначенням підстави виникнення такого обов`язку. Тобто, претензія до боржника повинна містити в обов`язковому порядку підставу звернення (посилання на номер і дату договору) та безпосередньо сформульовану вимогу з приводу повернення коштів. Отже, на даному етапі детальне обґрунтування та визначення суми боргу не може розцінюватися як обов`язкова складова змісту такої вимоги, оскільки детальний та остаточний розмір заборгованості може бути з`ясований у самого кредитора.

Так, у листі від 30.05.2018 Приватним акціонерним товариством "Страхова група ТАС" визначено підставу звернення - невиконання відповідачем договірних зобов`язань за договором оренди від 01.07.2017 та вимогу про необхідність погашення ним заборгованості з виплати орендних та комунальних платежів.

Відтак, лист Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС" від 30.05.2018 відповідає вимогам щодо формування претензії, передбачених ч.2 ст. 530 ЦК України.

Більш того, в матеріалах справи наявний акт звірки розрахунків станом на 10.06.2018, що підписаний обома сторонами, у якому відповідачем підтверджено наявність боргу перед позивачем у розмірі 20760,10 грн.

Господарський суд Донецької області не прийняв до уваги відповідний доказ в якості додаткового підтвердження наявності у фізичної особи-підприємцю Візяк Марії Олександрівні боргу перед позивачем у розмірі 20760,10 грн з огляду на відсутність в останньому посилання на спірний договір оренди № 457 від 01.07.2017 чи вищенаведені рахунки. Однак вказаний висновок суду зроблено при неналежному дослідженню матеріалів справи, оскільки виставлені в ньому Приватним акціонерним товариством "Страхова група ТАС" суми боргу повністю відповідають даним, відображених в рахунках № 393 від 03.04.2018, № 437 від 11.04.2018 , № 384 від 03.04.2018, № 539 від 08.05.2018, № 524 від 04.05.2018, № 639 від 06.06.2018, № 642 від 08.06.2018, № 643 від 08.06.2018, а відтак стосуються саме правовідносин сторін за договором оренди № 457 від 01.07.2017. При цьому суд першої інстанції не звернув увагу на недоведеність відповідачем факту існування інших правовідносин між сторонами, окрім тих, що базуються на договорі оренди № 457 від 01.07.2017.

Таким чином, після отримання 08.06.2018 відповідачем вимоги про погашення заборгованості за договором оренди, сторонами 10.06.2018 складено акт звірки розрахунків, що свідчить про його обізнаність щодо необхідності виплати ним наявності заборгованості в сумі 20760,10 грн.

Натомість судом першої інстанції не надано належної правової оцінки листу вимозі Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС" від 30.05.2018 на предмет його відповідності ч. 2 ст. 530 ЦК України, та акту звірки розрахунків від 10.06.2018, як свідченню обізнаності та підтвердження відповідачем наявності заборгованості в сумі 20760,10 грн.

Оскільки вимога про необхідність погашення заборгованості за договором оренди була отримана відповідачем 08.05.2018, останній включно по 16.05.2018 мав обов`язок з виплати Приватному акціонерному товариству "Страхова група ТАС" заборгованості в сумі 20760,10 грн. За таких обставин колегія суддів погоджується з аргументом апелянта щодо настання строку погашення Фізичною особи-підприємцем Візяк Марією Олександрівною суми боргу за договором оренди №457 від 01.07.2017 у розмірі 20760,10 грн.

Згідно частини 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи ненадання відповідачем доказів сплати заборгованості в сумі 20760,10 грн останній вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, позовні вимоги є обґрунтованим, а позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Донецької області від 13.05.2019 року по справі №905/511/19 скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 233, 240, 275, 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС" задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 13.05.2019 по справі №905/511/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС" до Фізичної особи-підприємця Візяк Марії Олександрівни задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Візяк Марії Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС"( 03062, м.Київ, проспект Перемоги, будинок 65, ідентифікаційний код юридичної особи 30115243) 20 760,10 грн заборгованості.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Візяк Марії Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС"( 03062, м.Київ, проспект Перемоги, будинок 65, ідентифікаційний код юридичної особи 30115243) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1921,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Візяк Марії Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС"( 03062, м.Київ, проспект Перемоги, будинок 65, ідентифікаційний код юридичної особи 30115243) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов