ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Справа № 926/1794/19

За позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» м. Київ

до фізичної особи-підприємця Марараша Андрія Васильовича м. Чернівці

про стягнення 279057,46 грн.

Суддя Бутирський А.А.

при секретарі Козмуляку М.Д.

Представники:

від позивача - Українець О.П. - адвокат (довіреність № 186-К-О від 17.01.2019 р.)

від відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» м. Київ звернулося до господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Марараша Андрія Васильовича м. Чернівці про стягнення 279057,46 грн. заборгованості, з них: 269191,45 грн. основного боргу, 1541,94 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 6840,00 грн. боргу за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 1484,07 грн. пені, що виникли у результаті неповернення кредиту.

Ухвалою від 22.07.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 21.08.2019 р.

Ухвалою від 21.08.2019 р. розгляд справи відкладено на 18.09.2019 р.

18.09.2019 р. відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, відзив на позов не представив, хоча і був повідомлений про час і місце слухання справи належним чином. При цьому неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши обставини справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2018 р. відповідач підписав Заяву на приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Заява), якою приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги «КУБ», що розміщені на сайті www.privatbank.ua. Ця заява та Умови разом складають договір між Банком та Клієнтом.

У згаданій вище заяві передбачено, що позивач за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати відповідачеві строковий кредит для фінансування поточної діяльності відповідача в обмін на зобов`язання останнього з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим Договором терміни.

Розмір кредиту: 380000,00 грн., строк кредиту: 12 місяців з дати видачі коштів відповідачеві (п.п. 1.2, 1.3 Заяви).

Згідно п. 1.4 Заяви проценти (комісія) за користування кредитом: 1,8 % в місяць від початкового розміру кредиту (у т.ч. при достроковому погашенні кредиту).

Відповідно до п. 1.5 Заяви порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів відповідачу, а погашення процентів - щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів відповідачу.

У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений у п. 1.5 цієї Заяви, відповідач зобов`язаний додатково до процентів, вказаних у п. 1.4, сплатити позивачеві проценти у розмірі 4 % в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг.

До заяви від 30.12.2018 р. позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

03.01.2019 р. відповідач отримав від позивача 300000,00 грн.

Отримані кошти повернуті відповідачем не у повному обсязі, що призвело до виникнення боргу у сумі 269191,45 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судовим слуханням встановлено, що у відповідача існує борг перед позивачем у сумі 269191,45 грн., який підлягає стягненню. При цьому позивач скористався правом на дострокове повернення частини кредиту, оскільки відповідачем прострочено повернення чергової частини кредиту.

Також з відповідача слід стягнути 1541,94 грн. боргу по процентах за користування кредитом та 6840,00 грн. боргу за відсотками у вигляді щомісячної комісії, що передбачено умовами Заяви.

У частині стягнення 1484,07 грн. пені слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 30.12.2018 р. розмір неустойки не зазначено.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві розміру пені, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Судові витрати віднести на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Марараша Андрія Васильовича, ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", ідентифікаційний код 14360570, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ - 269191,45 грн. основного боргу, 1541,94 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 6840,00 грн. боргу за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 4163,60 грн. судового збору.

3. У решті вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.09.2019 р.

Суддя А.А. Бутирський