ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1124/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фермерського господарства "Кім", с. Заводи
до 3 - я особа, яка не Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача - Ізюмська районна державна адміністрація Харківської області, місто Ізюм
про визнання укладеною угоди
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фермерське господарство "Кім", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання укладеною додатковою угодою з Головним управлінням Держгеокадастру у Харківської області (надалі - Відповідач) щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Ухвалою суду від 18.04.2019 р. позовну заяву Фермерського господарства "Кім" про визнання укладеною додатковою угодою з Головним управлінням Держгеокадастру у Харківської області щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.04.2019р. прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі з призначенням за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та розглядом підготовчого засідання на "07" травня 2019 р. о 11:40.

На підставі ухвали суду від 04.07.2019 р. заяву (вх. № 16115 від 04.07.2019 р.) про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Ізюмську районну державну адміністрацію Харківської області було задоволено та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача - Ізюмську районну державну адміністрацію Харківської області. Підготовче засідання відкладено на "16" липня 2019 р. 10:40.

Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на "01" серпня 2019 р. о 10:00, на підставі ухвали суду від "16" липня 2019 р.

Представник Позивача у судове засідання, 02.09.2019р., не з`явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник Відповідача у судове засідання, 02.09.2019р., не з`явився. До суду 30 серпня 2019 року надано відзив на позовну заяву, де проти позовних вимог заперечує. У наданому відзиві просить суд поновити строк на його подання, який суд поновляє та приймає до розгляду. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання, 02.09.2019р., не з`явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

30 травня 2003 року між Ізюмською районною радою Харківської області як орендодавцем та Фізичною особою - ОСОБА_1 Іваном Павловичем як орендарем був укладений Договір оренди земельної ділянки згідно якого орендодавцем передано, а орендарем прийнято в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку яка знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, площею 35,0 га. із земель запасу, у тому числі ріллі 35,0 га. - контур 33, який зареєстровано 2 червня 2003 р. у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів року за № 1.

Земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі під кадастровим номером: :05:000:0329.

Пунктом 2.1 зазначеного договору визначено конкретне цільове призначення передачі в оренду земельної ділянки - створення селянського (фермерського) господарства.

Положенням п.2.2 визначений 5-ти річний термін дії договору починаючи з дати його реєстрації, закріплено переважне право орендаря на поновлення договору на новий термін та передбачена спрощена процедура пролонгації договору згідно якої зацікавлена сторона повинна повідомити письмову другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше ніж за два місяці до його закінчення.

Так, ОСОБА_2 , в порядку виконання умов щодо її цільового використання, створив за місцем знаходження земельної ділянки тобто за адресою: с.Заводи, Ізюмський район Харківська область, Фермерське господарство «КІМ», яке зареєстровано 08.01.2004 р. Ізюмською районною Державною адміністрацією Харківською областю.

У правовідносинах користування вищезазначеною земельною ділянкою згідно вказаного договору відбулася фактична заміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельної ділянки від фізичної особи - ОСОБА_2 , як сторони договору перейшли до Фермерського господарства «КІМ» з дня його державної реєстрації.

Позивач зазначає, що у березні 2008 р. скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди, тобто більш ніж за два місяці до закінчення терміну дії, письмово повідомив про свої наміри Ізюмську районну державну адміністрацію. де позивач зазначає, що Ізюмською районна державна адміністрація не висловила будь яких заперечень чи пропозицій щодо зміни умов договору.

Після 02 червня 2008 року, тобто після закінчення п`ятирічного терміну дії договору оренди земельна ділянка залишилась у володінні Фермерське господарство «КІМ», яке продовжувало сплачувати орендну плату. Протягом місяця після закінчення строку дії договору заперечень щодо поновлення договору оренди від Ізюмської РДА Харківської області позивачу не надходило.

Відповідно до приписів п.2.2 Договору оренди та згідно з ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі» в редакції 04.06.2008 р. де було вказано, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Позивач у своєму позові зазначає, що таким факт розцінюється, як продовження користування позивачем земельною ділянкою після закінчення строку дії договору та відсутність заперечень проти поновлення договору протягом місяця є безумовною підставою вважати договір оренди поновленим на той же строк та на тих же умовах.

15 березня 2011 р. Головою Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області було видано розпорядження № 18 про надання ОСОБА_2 , дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право оренди земельної ділянки.

Позивач вказує, що зазначеним розпорядженням ОСОБА_2 надається дозвіл на поновлення вищевказаного договору оренди землі і на виготовлення технічної документації із землеустрою що посвідчує право оренди на земельну ділянку та його зобов`язано надати технічну документацію до Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області.

Виготовлена на замовлення Мормила Землевпорядна документація була предметом дослідження Державної експертизи проведеної відділом державної землевпорядної експертизи та контролю за дотриманням ліцензійних умов Головного управління Держкомзему у Харківській області. За результатами експертного дослідження був складений висновок державної експертизи землевпорядної документації від 24 жовтня 2012 р.№ 0590 наступного змісту: «Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки. що надається в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства і розташована на території Заводської сільської ради (за межами населених пунктів) Ізюмського району Харківської області підготовлена згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, оцінюється позитивно та погоджується. Копія експертного висновку була додана до первинного позову, один з примірників оригіналу знаходиться у позивача.

Рішенням XXX сесії районної ради VI скликання була затверджена «Технічна документація з грошової нормативної оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що надається в оренду гр. ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Заводської сільської ради за межами населених пунктів Ізюмського району Харківської області». До позову додана копія витягу №229 з технічної документації з грошової нормативної оцінки земельної ділянки, копія витягу з Державного земельного земельного кадастру на земельну ділянку, копія рішенням XXX сесії районної ради VI скликання. Оригінали зазначених документів знаходяться у позивача.

У березні 2013 р., позивач направив до Державного агентства земельних ресурсів (Держкомзем). яке на той час почав здійснювати функції щодо розпорядження землями державної форми власності проект додаткової угоди про поновлення договору оренди на такий самий строк та на таких самих умовах, з огляду на те, що у діючій на той час редакції Закону України «Про оренду землі» було передбачено обов`язкове укладання додаткової угоди на поновлення договору оренди

Позивач зазначив, що здійснював плату за користування земельної ділянки на підставі Договору про відшкодування втрат бюджету Ізюмського району від не надходження коштів за фактичне землекористування на підставі договору № 6-11 від 21 травня 2013 р. укладеному між Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області та землекористувачем - Фермерським господарством «Кім». До первинної позовної заяви були додані копії договору про відшкодування втрат бюджету від 21.05.2013 р., довідки про суму витрат районного бюджету. Оригінали зазначених документів знаходяться у позивача.

Па підставі Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затвердженої Постановою КМУ Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15, органом до компетенції якого було віднесено розпорядження землями державної форми власності, була визначена Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру - Держгеокадастр, після чого позивач неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області із заявами з питань підписання додаткової угоди щодо поновлення договору оренди.

Відповідачем направлялися до Позивача листи: від 03.02.2014 № 32-20-6-1430/0/9-14. від 11.04.2016 №М-4369/0/14-5310/0/21-16. від 29.07.2016 № М-12610/0/14-12601 /0/21 -16. від 29.11.2016 № М-22907/0/14-21306/0/21 - 16, що договір оренди не підлягає поновленню, оскільки строк його дії закінчився ще 02 червня 2008 року.

У березні 2018 р., ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою, яка за змістом є листом-повідомленням про поновлення договору оренди, до якої серед інших необхідних документів додав проект додаткової угоди.

Відповідачем надано відповідь за № М-4337/0-3576/0/95-18 від 25.04.2018 про відмову від поновлення договору оренди, що договір оренди є припиненим ще з 02 червня 2008 р. у зв`язку із закінченням строку.

Однак, позивач продовжує користуватись спірною земельною ділянкою та здійснювати оплату за її використання, що підтверджується Актами встановлення (визначення) втрат бюджету Ізюмського району від не надходження коштів за фактичне землекористування від 01 липня 2017 р. та від 22 січня 2019 р.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог пояснює, що відповідно до позовних вимог, де позивач просить суд визнати укладеною між ФГ «Кім», ідентифікаційний та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, ідентифікаційний додаткову угоду щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області площею 35,0 га із земель запасу, у тому числі ріллі - 35,0 га - контур 33, кадастровий номер :04:000:0329, що був укладений ЗО травня 2003 року між Ізюмською районною радою Харківської області як орендодавцем та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 як орендарем та зареєстрований 2 червня 2003 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів за № 1, починаючи 03 червня 2018 року та до 02 червня 2023 року в редакції, викладений позивачем.

Оскільки, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, чинній на час звернення гр. ОСОБА_2 до Головного управління) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди, при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист- повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист- повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Так, Відповідач зазначив, що частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Отже на думку Відповідача, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Позивач, вважаючи, що його права порушені відповідачем у зв`язку з відмовою щодо укладення додаткової угоди, звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 33 Закону України Про оренду землі по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у частинах 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», друга - у частині 6 вказаної статті.

За змістом частин 1-5 вказаної статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом вказаної статті Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Отже, частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Як встановлено судом, на виконання вимог вказаної норми та умов договорів оренди землі позивачем у березні 2008 р. повідомлено Ізюмську РДА, де лише 15 березня 2011 р. отримано від Ізюмської РДА розпорядження №18 про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Починаючи з вересня 2014 року гр. ОСОБА_2 неодноразово звертався до Головного управління із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.05.2003 площею 35,0000 га, яка розташована на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

За результатами розгляду вказаних заяв Головним управлінням було повідомлено, що розділом IV договору оренди земельної ділянки від 30.05.2003 передбачено, що підставою припинення договору є закінчення його строку, тобто який закінчився 02 червня 2008 року.

За таких умов Відповідач відмовляв гр. ОСОБА_2 у поновленні договору оренди землі у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Об`єктом оренди є земельна ділянка.

За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з нормою статті 791 ЗК України земельна ділянка набуває ознак об`єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 зазначеного закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Статтею 31 цього закону визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як передбачено ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі", укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Після закінчення п`ятирічного терміну дії договору оренди (після 02 червня 2008 року), Позивач, в силу того, що земельна ділянка залишилась у володінні ФГ «Кім», яке продовжувало сплачувати орендну плату, автоматично був поновлений на той же строк та на тих же умовах до 02 червня 2013 року, але відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції від 01.01.2008 року) у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Так, суд погоджується з твердженням Відповідача, що термін «підлягає поновленню» не означає автоматичної пролонгації договору. Таке поновлення має здійснюватися за волевиявленням сторін і таке волевиявлення має бути належним чином оформлене, але жодних доказів, які свідчили б про поновлення договору оренди землі після закінчення 02 червня 2008 року його строку Позивачем не надано.

Розділом IV Договору від 30.05.2003 року передбачено, що будь-які зміни або доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі та підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Згідно із частинами першою п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Отже, позивачем не надано суду належних доказів дотримання ним процедури поновлення спірного договору оренди земельної ділянки на підставі ст.33 Закону України "Про оренду землі", що стосується направлення проекту додаткової угоди орендодавцю.

Частиною 10 статті 24 Закону України Про державний земельний кадастр встановлено, що у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, та згідно з пунктом 1 статті 27 Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається.

Згідно ч.12 ст.33 33 Закону України "Про оренду землі" у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі однією з істотних умов договору оренди землі об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі у разі якщо орендар продовжує користувалися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 35 га, кадастровий номер :05:000:0329, яка розташована на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області є державною власністю.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13, частини 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання позивача на зазначену ним судову практику є безпідставними, оскільки обставини справи у зазначених позивачем рішеннях судів відрізняються від обставин, з`ясованих судом у даній справі.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено "12" вересня 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін