СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа № 922/1948/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В., суддя Фоміна В.О.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області (вх.№2140 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/1948/19 (прийняту у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Аріт К.В., ухвалу складено та підписано 24.06.2019)

за позовом Заступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави, м.Дергачі, Харківська область,

до 1. ОСОБА_1 , м.Харків,

2. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м.Харків,

З.СФГ "Сухини", с. Вікторівка Харківської області,

про визнання наказу незаконним, договору оренди землі недійсним, скасування їх реєстрації та повернення земельних ділянок,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2019 року заступник керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та до СФГ "Сухини", в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області №1399 від 01.03.2016 "Про надання в оренду земельних ділянок" ОСОБА_1 ;

- визнати недійсними договір оренди землі від 27.04.2016, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки площею 41,0026 га кадастровий номер :02:001:0078;

- визнати недійсним договори суборенди землі від 21.03.2017, укладені між ОСОБА_1 та ФГ "Сухини" щодо суборенди земельної ділянки площею 41,0026 га кадастровий номер :02:001:0078;

- скасувати рішення про державну реєстрацію від 14.05.2016 №29598587, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право оренди № 14504156 від 14.05.2016 про реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0078) за ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію від 24.03.2017 №34435139, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право суборенди №19616792 від 21.03.2017 про реєстрацію права суборенди на земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0078) за ФГ "Сухини";

- зобов`язати ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) повернути державі земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 41,0026 га кадастровий номер :02:001:0078.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.06.2019 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом заступника прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та СФГ "Сухини". Повернуто позовну заяву та додані до неї документи.

Ухвала суду мотивована тим, що беручи до уваги, що прокурор звертається до господарського суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, яким надано саме громадянину в оренду земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, такий спір є приватноправовим і за суб`єктом складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки саме фізичної особи.

Дергачівська місцева прокуратура Харківської області з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/1948/19 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції. Судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодувати на користь прокуратури Харківської області за рахунок відповідача. Справу розглядати за участі представника прокуратури Харківської області.

Скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам прокурора, що спірна земельна ділянка надавалася для ведення фермерського господарства за зверненням ОСОБА_1 . Крім того, зі змісту наказу ГУ Держземагенства у Харківській області №1399-СГ від 01.03.2016 та договору оренди землі від 27.04.2016 вбачається, що земельна ділянка надається ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства. Разом з цим, судом взагалі залишилося поза увагою доводи прокурора, що ОСОБА_1 з 26.08.2016 зареєстроване СФГ «Скосогорівка». Отже, з моменту, коли ОСОБА_1 створила фермерське господарство, у правовідносинах користування земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Крім того, як зазначає скаржник, органи прокуратури зверталися до Богодухівського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та СФГ "Сухини" з тих самих підстав та з того ж предмету спору, а саме: про визнання наказу незаконним, договору оренди землі недійсним, скасування їх реєстрації та повернення земельних ділянок. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 14.09.2019 (справа №613/1481/18) провадження у вказаній цивільній справі закрито. Дана ухвала набрала законної сили.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019, у зв`язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. та судді Пуль О.А., які входили до складу колегії суддів, для здійснення розгляду судової справи №922/1948/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В., суддя Фоміна В.О.

03.09.2019 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання (вх.№8344), в якому перший відповідач просив провадження у справі №922/1948/19 зупинити до розгляду Великою палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц щодо неоднакового застосування ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та повноважень прокуратури на звернення з позовом до суду.

16.09.2019 до суду від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надійшло клопотання (вх.№8738), в якому другий відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін; розглянути справу за відсутності його представника.

16.09.2019 до суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання (вх.№8763), в якому перший відповідач просив долучити до матеріалів справи квитанції щодо отримання грошових коштів за виконання послуг відповідно до договору від 01.07.2019 в порядку ст.124 ГПК України.

Прокурор у судовому засіданні проти клопотання першого відповідача щодо зупинення провадження у справі заперечував.

Колегія суддів, розглянувши клопотання ОСОБА_1 щодо зупинення провадження у справі №922/1948/19 до розгляду Великою палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц, вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Предметом розгляду Великою палатою Верховного Суду у справі №587/430/16-ц є неоднакове застосування положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру» щодо правових підстав представництва прокурором інтересів держави в суді, тоді як у даній справі предметом оскарження є ухвала суду щодо предметної та суб`єктної юрисдикції господарського суду, в зв`язку з чим наведене клопотання першого відповідача задоволенню не підлягає, як необґрунтоване.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити.

Інші учасники справи у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ухвалою суду від 29.08.2019.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи, 01.03.2016 Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області видано наказ №1399-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду», відповідно до якого ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку площею 41,0026 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населений пунктів на території Сухининської сільської ради Богодухівського району Харківської області, строком на 20 років.

27.04.2016 між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області укладено договір оренди землі строком на 20 років.

На виконання вищевказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та договору оренди землі зареєстровано право оренди на спірні земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осі підприємців ОСОБА_1 18.07.2006 зареєстрована як фізична особа- підприємець.

Як зазначає прокурор, для здійснення підприємницької діяльності та ведення фермерського господарства на підставі розпоряджень голови Богодухівської районної державної адміністрації у користування ОСОБА_1 вже виділялись земельні ділянки за рахунок земель державної власності, що підтверджується договорами оренди від 11.10.2012, укладеними між ФОП ОСОБА_1 та заступником голови Богодухівської районної державної адміністрації. Таким чином, на думку прокурора, ОСОБА_1 від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області фактично отримала земельні ділянки не для ведення фермерського господарства, а для іншої підприємницькі діяльності, оскільки вона вже є суб`єктом підприємницької діяльності та мала у користуванні земельні ділянки, які використовує для товарного сільськогосподарського виробництва (фермерського господарства). ОСОБА_1 фактично отримала від Управління землю не для створення нового фермерського господарства, а для існування наявної юридичної особи, тобто іншої підприємницької діяльності, оскільки вона є суб`єктом підприємницької діяльності, а земельні ділянки отримала на поза конкурсній основі, в абсолютно необґрунтованих розмірах. За таких підстав, на думку прокурора, наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №1399-СГ від 01.03.2016 щодо передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 41,0026, розташованої за межами населених пунктів Сухининської сільської ради території Богодухівського району Харківської області необхідно визнати незаконними, як такий, що видано в порушення ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» та ст.134 Земельного кодексу України.

Враховуючи, що наказ Головного управління Держгеокадастру визнається прокурором незаконним, тому договір оренди землі від 27.04.2016, укладений на підставі наказу також має бути визнаний недійсним.

Таким чином, як зазначає прокурор, на момент звернення до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області для отримання у користування земель для ведення фермерського господарства, ОСОБА_1 вже була суб`єктом господарювання та здійснювала виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їй у користування для ведення фермерського господарства. Визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Харківській області про передачу ОСОБА_1 у користування (оренду) державної землі, визнання недійсними договорів оренди між ними на об`єкт нерухомого майна припиняє правомочності ФГ «Сухини» щодо користування земельними ділянками на підставі договорів суборенди, дає підстави для скасування державної реєстрації договорів суборенди між ФГ «Сухини» та ОСОБА_1 .

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) установлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відтак, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (стаття 45 цього Кодексу).

Особливості участі прокурора в розгляді справ установлено статтею 56 ЦПК України та статтею 53 ГПК України, за змістом положень яких у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У справі, яка розглядається, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з господарським позовом до фізичної особи щодо визнання наказу незаконним, договору оренди землі недійсним, скасування їх реєстрації та повернення земельних ділянок.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі статуту.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому ЗК України (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 згаданого Закону).

Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи (або фізичної особи - підприємця). З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Як свідчать матеріали справи, 27.04.2016 між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області укладено договір оренди землі, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №1399-СГ 01.03.2016, з метою ведення фермерського господарства. Тобто, у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до суборендаря- фермерського господарства «Сухини».

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, та прокурором, який обґрунтовує позовні вимоги порушенням інтересів держави у сфері розпорядження землями державної та комунальної власності, мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Дана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 693/267/18-ц, від 03.04.2019 у справі № 628/776/18. Посилання суду першої інстанції на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлені в оскаржуваній ухвалі, зроблені без врахування суб`єктного складу сторін, предмету позовних вимог та без врахування положень Закону України «Про фермерське господарство», комплексний аналіз положень якого наведений саме в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 693/267/18-ц, від 03.04.2019 у справі № 628/776/18.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.06.2019 у справі №922/1948/19 скасувати. Заяву заступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави передати на розгляд Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.09.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова

Суддя В.О. Фоміна