ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2019 р. Справа№ 12/732

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сороколетова Н.М. голова правління;

від відповідача 1:не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від органу ДВС: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "СОНАТ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 (повний текст складено 22.03.2019) (суддя Зеленіна Н.І.)

за скаргою Приватного акціонерного товариства "Сонат"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві

у справі №12/732

за позовом Закритого акціонерного товариства "СОНАТ"

до 1) Приватного підприємства "РУСЬ-95"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЯТОСЛАВ"

про стягнення 4.000.000 грн.,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 березня 2019 року скаргу Приватного акціонерного товариства "Сонат" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, які порушують законні права та інтереси стягувача - Акціонерного товариства "Сонат" під час виконання рішення господарського суду міста Києва №12/732.

Зобов`язано посадових осіб відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вжити негайних заходів для виконання рішення та наказу господарського суду міста Києва № 12/732.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, приватне акціонерне товариство "СОНАТ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить змінити та доповнити мотивувальну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми процесуального права, не надано оцінки наявним у матеріалах справи доказам щодо бездіяльності державного виконавця та не зобов`язано його об`єднати у одне провадження виконавчі провадження №34258468 та №53839812.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15 квітня 2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Буравльова С.І., Калатай Н.Ф.) поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи на 07 травня 2019 року.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із призначенням головуючого судді Власова Ю.Л. на посаду судді Верховного Суду.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Козир Т.П., суддів Коробенка Г.П., Кравчука Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20 травня 2019 року розгляд справи призначено на 18 червня 2019 року.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2019 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Козир Т.П., суддів Коробенка Г.П., Тищенко А.І.

У зв`язку зі зміною складу суду та участю суддів у інших, раніше призначених судових засіданнях, розгляд справи у призначений час не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18 червня 2019 року, з урахуванням надмірного навантаження суддів, розгляд справи призначено на 13 серпня 2019 року.

12 серпня 2019 року від позивача надійшла заява щодо тривалості розгляду апеляційної скарги.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи у зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Козир Т.П., суддів Коробенка Г.П., Яковлєва М.Л.

У зв`язку зі зміною складу суду ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13 серпня 2019 року, з урахуванням графіку розгляду справ суддями, розгляд справи відкладено на 17 вересня 2019 року.

Відповідно до положень ч.14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку зі зміною складу суду розгляд справи розпочався спочатку.

17 вересня 2019 року від позивача надійшли письмові пояснення, у яких викладені додаткові доводи щодо обставин бездіяльності державного виконавця, необхідності об`єднання виконавчих проваджень та рейдерського захоплення майна товариства засновниками відповідачів.

Відповідачі і орган ДВС були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду за адресами державної реєстрації.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка представників відповідачів і органу ДВС у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та поясненнях, просила задовольнити скаргу та змінити і доповнити мотивувальну та резолютивну частини ухвали.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду міста Києва від 07 березня 2007 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2007 та постановою Вищого господарського суду України від 17.07.2007, позовні вимоги Закритого акціонерного товариства "Сонат" (на даний час - приватне акціонерне товариство "Сонат") задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства "Русь-95" на користь Закритого акціонерного товариства "Сонат" 6 991 236 грн. доходів від використання майна, 25 500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

24 травня 2007 року на примусове виконання рішення господарського суду міста Києва видано відповідний наказ.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.03.2008 року, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2008, була задоволена заява відповідача (ПП "Русь-95") про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 07.03.2007 року, скасовано вказане рішення суду та відмовлено у задоволенні позовних вимог.

17 травня 2010 року ЗАТ "Сонат" звернулося до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2008.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.11.2010 року була задоволена заява позивача (ЗАТ "Сонат") про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 06.03.2008 р. Скасовано рішення суду від 06.03.2008 р., яким скасовано рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2007 р. у справі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2011р. апеляційну скаргу ПП "Русь-95" залишено без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 19.11.2010 року змінено, викладено резолютивну частину у наступній редакції: "Заяву ЗАТ "Сонат" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2008 року у справі № 12/732 задовольнити. Рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2008 р. у справі № 12/732 скасувати. Рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2007 р. у справі № 12/732 залишити без змін".

Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2011 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2011 р. залишено без змін.

Отже, рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2007 р., яким стягнуто з Приватного підприємства "Русь-95" на користь Закритого акціонерного товариства "Сонат" 6 991 236 грн. доходів від використання майна, 25 500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, на даний час є чинним та підлягає виконанню у встановленому законом порядку.

Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (виконавче провадження №34258468).

Так, постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 17.09.2012 р. відкрито виконавче провадження № 34258468 з виконання наказу господарського суду м. Києва від 24.05.2007 р. № 12/732.

Крім того, 17.09.2012 державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника (Приватного підприємства "Русь-95") та оголошення заборони на його відчуження.

04 лютого 2019 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, які порушують законні права та інтереси стягувача Акціонерного товариства "Сонат" під час виконання рішення господарського суду міста Києва №12/732;

- зобов`язати посадових осіб відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вжити негайних заходів для виконання рішення та наказу господарського суду міста Києва № 12/732.

В обґрунтування вимог скарги заявник послався на те, що під час виконання рішення боржником здійснювалась фінансово-господарська діяльність, станом на 30.06.2007 року за на балансі обліковувались активи, однак, державним виконавцем 27.12.2007 було винесено постанову №149/5про повернення виконавчого документу стягувачу. При повторному пред`явленні наказу до примусового виконання державним виконавцем 17.09.2012 відкрито виконавче провадження №34258468 та винесено постанови про арешт майна боржника, що підтверджується інформацією про виконавче провадження. Але з того часу не вчинено будь-яких інших дій, не стягнуто жодної копійки з боржника, що свідчить про бездіяльність. Крім того, у вказаному органі ДВС перебуває виконавче провадження №53839812 щодо стягнення з цього ж боржника 7 811 669,12 грн. на виконання рішення господарського суду Черкаської області у справі №925/49/17, проте, державним виконавцем не прийнято рішення про об`єднання виконавчих проваджень.

Заперечуючи проти скарги, орган ДВС подав до суду копію запиту від 01.06.2018 за вих. №53839812/5 до Регіонального сервісного центру МВС України у м.Києві, Головного управління Держземагентства у м.Києві, Головного управління Держземагентства у Київській області, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної служби нагляду за забезпеченням безпеки авіації, Територіального управління державної служби Гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м.Києві, Укрморрічінспекції. Також надано копії відповідей на вказаний запит, копію платіжних вимог від 01.10.2018, Інформацію з Державного реєстру речових прав на майно.

Однак, зі змісту вказаного запиту вбачається, що він був направлений в межах виконавчого провадження №53839812 з примусового виконання наказу, виданого 14.04.2017 господарським судом Черкаської області у справі №925/49/17.

Крім цього, позивачем у судовому засіданні при розгляді його скарги було подано до суду письмові пояснення, у яких він просив додатково зобов`язати орган ДВС винести постанову про об`єднання виконавчих проваджень та звернутись до суду із заявою про отримання ухвали суду про стягнення грошових коштів боржника, що перебуває в інших осіб.

За наслідками розгляду скарги на бездіяльність органу ДВС суд першої інстанції прийшов до висновку щодо її обґрунтованості, у зв`язку із чим задовольнив її у повному обсязі, визнавши протиправною бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень та зобов`язавши їх вжити негайних заходів для виконання рішення у повній відповідності до вимог заявника скарги.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, при здійснені заходів примусового виконання рішень виконавець повинен діяти виключно у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 11 цієї Інструкції перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Тобто, наслідком здійснення державним виконавцем виконавчих дій, зазначених в статтях 10, 48 Закону України "Про виконавче провадження", є повне виконання судового рішення.

При цьому, висновок щодо "безрезультатності" та/або "неможливості розшуку майна чи встановлення/з`ясування певних обставин" буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2012 було відкрито виконавче провадження №34258468 з виконання наказу господарського суду м. Києва від 24.05.2007 р. у справі №12/732 та накладено арешт на майно боржника. Доказів вчинення державним виконавцем будь-яких інших виконавчих дій в межах даного виконавчого провадження матеріали справи не містять, відсутні вони також у реєстрі виконавчих проваджень (Автоматизована система виконавчого провадження Міністерства юстиції України), витяг з якого був доданий позивачем до скарги.

Згідно наведених положень Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів чого ним не було надано суду першої інстанції.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (див. рішення у справі "Трихліб проти України", заява N 58312/00, пп. 25 - 32, від 20 вересня 2005 року, у справі "Іммобіліаре Саффі проти Італії", заява N 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п. 66).

У рішенні у справі "Анацький проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що з огляду на невиконання рішення з грудня 2002 року, приблизно два роки та одинадцять місяців, та неспроможність здійснити необхідні заходи для виконання рішення на користь заявника державні органи позбавили п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Протоколу N 1 їх практичного змісту. Таким чином, у цій справі п. 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Протоколу N1 були порушені. ("Анацький проти України", N 10558/03, пп. 22 - 23, рішення від 13 грудня 2005 року).

Отже, внаслідок невжиття всіх передбачених чинним законом заходів для примусового виконання судового рішення, органом державної виконавчої служби порушені права позивача (стягувача у виконавчому провадженні) та вимоги ст.ст.129, 129-1 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Конвенції, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, що може призвести до завдання збитків державі.

Статтею 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до юридично правильного висновку про те, що невжиття державним виконавцем всіх передбачених заходів свідчить про порушення державним виконавцем принципів своєчасності та повноти проведення виконавчих дій, а тому скарга позивача на бездіяльність органу державного виконавця в частині визнання неправомірною бездіяльності органу ДВС та зобов`язання усунути допущені порушення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо доводів позивача про те, що суд першої інстанції повинен був "зобов`язати державного виконавця об`єднати виконавчі провадження та звернутись до суду із заявою про отримання ухвали суду про стягнення грошових коштів боржника, що перебуває в інших осіб", то вказані доводи апеляційний господарський суд відхиляє, оскільки предметом розгляду у суді першої інстанції були виключно вимоги скарги позивача від 01.02.2019, яка не містила вказаних вимог, а позивач зазначив їх у письмових поясненнях, тобто, виступі в суді, поданих в судовому засіданні 13.03.2019, отже, після початку розгляду скарги по суті.

Доводи позивача про те, що суд першої інстанції повинен був дослідити та послатись на докази щодо наявності майна у боржника, з посиланням на обставини 2007 року, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки вони не стосуються виконавчого провадження №34258468, відкритого 17.09.2012, бездіяльність у якому була предметом оскарження.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "СОНАТ" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 13 березня 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.09.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

М.Л. Яковлєв