РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 м. Київ Справа № 910/4531/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "АГ ПРОСТІР";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "БЮЛІНГ ІНК.";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю "РОЗСОШІ";

про: стягнення 861.493,40 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Нарожна М.С.

Представники:

позивача: Вангородська Г.І.;

відповідача: Коростенський В.В.;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГ ПРОСТІР" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БЮЛІНГ ІНК." (далі - відповідач) про стягнення 861.493,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено зобов'язання в частині поставки товару за укладеним між сторонами спору договором поставки від 31.12.2016 № БК 110/301216, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 861.493,40 грн., з яких: 758.742,40 грн. - основна заборгованість, 24.695,00 грн. - пеня, 75.874,00 - штраф та 2.182,00 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2018 (судді Бондаренко Г.П.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4531/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням зловживання повноваженнями окремими працівниками відповідача у вигляді створення підприємства - позивача з метою одержання неправомірної вигоди у вигляді реалізації товару клієнтам відповідача через підприємство-позивача.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що інформація, викладена відповідачем у відзиві на позов не відноситься до предмету спору.

До господарського суду надійшли додаткові письмові пояснення позивача, в яких останній вказав про те, що дії відповідача щодо при тримання грошових коштів мають незаконний характер.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.08.2018 заяву про самовідвід судді Бондаренко Г.П. задоволено.

В результаті повторного автоматичного розподілу справи № 910/4531/18, останню передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.08.2018 справу 910/4531/18 прийнято до провадження судді Балац С.В. та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 10.09.2018.

До господарського суду надійшли письмові пояснення відповідача в яких останній вказав про те, що договір поставки від 31.12.2016 № БК 110/301216 укладений за попередньою спланованою зловмисною домовленістю представників сторін та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

В підготовчому засіданні 10.09.2018 суд на місці ухвалив: відкласти підготовче засідання на 24.09.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.09.2018 провадження у справі № 910/4531/18 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі 910/9104/18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2019 провадження у справі № 910/4531/18 поновлено. Підготовче засідання призначено на 03.07.2019.

В підготовчому засіданні 03.07.2019 оголошено перерву до 22.07.2019.

В підготовчому засіданні 22.07.2019 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 19.08.2019.

В судовому засіданні 19.08.2019 суд на місці ухвалив: відкласти судове засідання на 09.09.2019.

В судовому засіданні 09.09.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників позивача та відповідача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір поставки від 31.12.2016 № БК 110/301216 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов'язується поставити та передати у власність позивача товарно-матеріальні цінності, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити товар (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що загальна сума Договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється згідно рахунків-фактур.

Положеннями пункту 5.4 Договору передбачено, що поставка товару, за який проведена оплата, здійснюється у строк не пізніше ніж на п'ятий робочий день з моменту зарахування коштів позивача на розрахунковий рахунок відповідача згідно кожного окремого рахунку-фактури.

Відповідно до пункту 11.5 Договору, за порушення строків поставки товару відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни товару за кожен день прострочення передачі товару. У разі прострочення поставки товару більш ніж на 20 календарних діб відповідач додатково сплачує позивачу штраф в розмірі 10 % ціни непоставленого (недопоставленого товару).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладені між сторонами Договори за своєю правовою природою є договорами поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як стверджує позивач, останній на підставі Договору, заявки від 20.02.2018 № 120 та рахунку-фактури від 20.02.2018 № 120 здійснено перерахування грошових коштів на користь відповідача в сумі 758.742,40 грн., що позивач підтверджує платіжним дорученням від 21.02.2018 № 154.

У зв'язку із відсутністю поставки товару за Договором за твердженнями позивача, останнім направлено відповідачу претензію від 20.03.2018 № 20/03-18 про поставку товару або повернення суми попередньої оплати, яка залишена відповідачем без виконання, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогою про стягнення попередньої оплати в сумі 758.742,40 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору, на думку позивача, має місце допущене з боку відповідача виконання зобов'язання з поставки товару за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені в сумі 24.695,00 грн., штрафу в сумі 75.874,00 грн. та 3 % річних в сумі 2.182,00 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приписом ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 ЦК України).

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Проте, платіжне доручення від 21.02.2018 № 154 на суму 758.742,40 грн., яким позивач обґрунтовує перерахування грошових коштів на користь відповідача не прийняте судом, як належний та недопустимий доказ, оскільки вказане платіжне доручення не містить будь-яких відміток про здійснення платежу, як відмітки банку про його прийняття/проведення, а також підписів та печаток.

Також судом не приймається, як належний та допустимий доказ претензія від 20.03.2018 № 20/03-18 про поставку товару або повернення суми попередньої оплати, приймаючи до уваги відсутність доказів направлення такої претензії на адресу місцезнаходження відповідача.

Експрес-накладна Нова Пошта № 59 0003 2562 5215 не може бути належним та допустимим доказом направлення претензії від 20.03.2018 № 20/03-18, оскільки із вказаної експрес накладної неможливо встановити, який саме документ був відправлений. Також у вказаній накладній відсутні будь-які відмітки про отримання претензії відповідачем.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів здійснення перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача в сумі 758.742,40 грн., позовна про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у вигляді попередньої оплати в сумі 758.742,40 грн. задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 24.695,00 грн., штрафу в сумі 75.874,00 грн. та 3 % річних в сумі 2.182,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у вигляді попередньої оплати у задоволенні якої судом відмовлено.

Решта доводів позивача в обґрунтування позовних вимог, а також заперечень відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки не відносяться до предмету розгляду у даній справі.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19 вересня 2019 року

Суддя С.В. Балац