ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2019 р. Справа№ 910/6915/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Пашкіної С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 25.07.2019

про повернення зустрічної позовної заяви

у справі №910/6915/19 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Департаменту автомобільних доріг Міністерства

регіонального розвитку та інфраструктури Грузії

до Публічного акціонерного товариства

"Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю

"Шляхове будівництво "Альтком"

про стягнення 6 785 342,57 Євро, що еквівалентно 200 028 499,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Департамент автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (надалі - відповідач, скаржник) про стягнення 6 785 342,57 Євро, що еквівалентно 200 028 499,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/6915/19, постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 02.07.2019 та залучив до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

24.07.2019 до місцевого суду надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії та Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" про визнання недійсною Банківську гарантію виконання від 11.12.2013 №GA/13/2103/SS, видану Банком на користь Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії (бенефіціару).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 вказану вище зустрічну позовну заяву і додані до неї документи було повернуто відповідачу.

Оскаржувана ухвала господарського суду обґрунтована тим, що відповідачем зустрічну позовну заяву подано з порушенням строків, встановлених ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 у справі №910/6915/19 та направити дану справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливого прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду обмежує право відповідача в доступі до правосуддя, а відсутність клопотання про поновлення процесуальних строків не є підставою для повернення зустрічної позовної заяви.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І., Пашкіної С.А.

15.08.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про зловживання процесуальними правами, в якій зокрема зазначено, що оскарження відповідачем ухвали суду першої інстанції від 27.07.2019 у справі №910/6915/19 спрямоване на безпідставне затягування розгляду справи, у зв`язку з чим, представник позивача просить суд визнати подання відповідачем апеляційної скарги у даній справі зловживанням процесуальними правами та застосувати до відповідача заходи процесуального примусу у вигляді стягнення в дохід державного бюджету штрафу у сумі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 у справі №910/6915/19 повернути скаржнику.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі №910/6915/19 у задоволенні заяви представника позивача про застосування заходів процесуального примусу відмовлено. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/6915/19 та прийнято рішення розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

23.08.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли клопотання:

про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи;

- про долучення до матеріалів справи оригіналу зустрічної позовної заяви з додатками до неї.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 у справі №910/6915/19 відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та продовжено розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

02.09.2019 представник позивача через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що оскаржувана ухвала є правомірною, вказує на процесуальне зловживання відповідачем своїми права, відсутність порушеного права заявника на доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у матеріалах справи докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6915/19, зокрема, відповідачу було визначено строк для подачі відзиву не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №450, з якого вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі від 03.06.2019 була вручена відповідачу 10.06.2019.

01.07.2019 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника відповідача.

У судовому засіданні 02.07.2019 суд на місці ухвалив задовольнити клопотання відповідача та відкласти підготовче засідання на 24.07.2019. Скаржник лише 24.07.2019 направив до канцелярії суду зустрічну позовну заяву.

Як вбачається з наведеного, судом першої інстанції вчинені всі процесуальні дії по підготовці та призначенню справи до розгляду. Надано сторонам достатньо часу для реалізації своїх законних прав та інтересів.

Положеннями ч. 1, 6 ст.180 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що з урахуванням змісту ухвали про відкриття провадження від 03.06.2019 та наявних в матеріалах справи доказів отримання копії відповідної ухвали, останнім днем подачі відзиву було 25.06.2019.

Порушення відповідачем при подачі 24.07.2019 вказаних вище строків для звернення з зустрічною позовною заявою, є підставою для її повернення на підставі ч.6 ст.180 ГПК України.

Разом тим, ст. 118 ГПК України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ст.119 ГПК України).

Матеріали зустрічної позовної заяви та додані до неї документи не містять письмової заяви про продовження процесуального строку, встановленого судом, на вчинення процесуальних дій, а також обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду із зустрічним позовом.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо наявності у місцевого суду підстав для самостійного поновлення відповідного строку необґрунтованими.

Щодо доводів скаржника про обмеження його права в доступі до правосуддя, колегія суддів зазначає, що вказане право апелянта порушено оскаржуваним судовим рішенням не було, про що місцевим судом було зазначено у мотивувальній частині ухвали та описано порядок звернення з позовом у встановленому законодавством порядку за загальними правилами подання позовів.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Це означає, що суд не повинен підходити занадто формально до процесу та при першій ліпшій нагоді відмовлятися від розгляду спору, та таким чином фактично обмежувати право позивача на доступ до суду та розгляд його справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014 зазначено, що ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом".

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції зазначив, що позивач (за зустрічним позовом) не позбавлений права у встановленому законодавством порядку передати спір на вирішення суду в окремому позовному провадженні за загальними правилами подання позовів.

Отже, за результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст. ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 у справі №910/6915/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 у справі №910/6915/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

4. Матеріали справи №910/6915/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 18.09.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.А. Пашкіна