ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2019 р. Справа №914/2002/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді - Плотніцького Б.Д.

суддів Кравчук Н.М.

Кордюк Г.Т.

за участі секретаря судового засідання: Михайлишин С.В.

та представників учасників судового процесу

від позивача: Русенко Р.І., Молодий О.В., Попова І.І.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи:Чернобай С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації Здорова Галичина, б/н від 03.04.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/1260/19 від 04.04.2019),

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2019, суддя Гоменюк З.П. (повний текст складено та підписано 18.03.2019),

у справі №914/2002/18

за позовом Львівського комунального підприємства Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького, м. Львів,

до відповідача Громадської організації Здорова Галичина, м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 1985705,39 грн,

ВСТАНОВИВ:

Розгляд справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2019 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Плотніцький Б.Д., судді Кордюк Г.Т., Кравчук Н.М.

У зв`язку перебуванням у відпустці судді-члена колегії Кордюк Г.Т., на підставі розпорядження керівника апарату суду №336 від 06.05.2019 проведено автоматичну заміну судді-члена складу колегії суддів: замість судді Кордюк Г.Т. введено суддю Зварич О.В.

У зв`язку перебуванням у відпустці судді-члена колегії Зварич О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду №541 від 17.07.2019 проведено автоматичну заміну судді-члена складу колегії суддів: замість судді Зварич О.В. введено суддю Данко Л.С.

У зв`язку тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Данко Л.С., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №774 від 02.09.2019 проведено автоматичну заміну судді-члена складу колегії суддів: замість судді Данко Л.С. введено суддю Кордюк Г.Т.

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Львівське комунальне підприємство Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Громадської організації Здорова Галичина про стягнення грошових коштів у загальній сумі 1985705,39 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.03.2019 позовні вимоги Львівського комунального підприємства Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького задоволено частково. З Громадської організації Здорова Галичина на користь Львівського комунального підприємства Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького стягнуто 1 828 111,48 грн - основного боргу, 111 306,03 грн інфляційних втрат, 35 589,47 грн 3% річних, та 29 625,10 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. У задоволенні вимог про стягнення 8 788,69 грн - 3% річних та 1 909,72 грн інфляційних втрат відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Громадська організація Здорова Галичина звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що, на його думку, був порушений суб`єктивний критерій неупередженості судді щодо обставин справи, оскільки поведінка та висловлювання головуючого судді на етапі дослідження матеріалів справи та під час судових дебатів свідчить про те, що суддя Гоменюк З.П. сформувала свою позицію щодо вирішення справи по суті до виходу у нарадчу кімнату. При цьому стверджує, що представник відповідача був позбавлений можливості заявити відвід судді Гоменюк З.П., оскільки вирішення питання відводів здійснюється на початку судового засідання, а висловлювання та поведінку, яка, на думку скаржника, свідчить про прийняття рішення по справі до виходу в нарадчу кімнату, головуюча суддя допустила під час дослідження матеріалів справи та судових дебатів.

Зазначає, що у рішенні суду першої інстанції від 11.03.2019 вказано, що «відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав», однак це не відповідає дійсності, оскільки 28.11.2018 представником відповідача подано письмовий відзив по справі, який був долучений до матеріалів справи.

Заперечення інших учасників справи

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, позивач 23.05.2019 подав на розгляд суду відзив на апеляційну скаргу. Спростовуючи доводи апеляційної скарги, Львівське комунальне підприємство Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького зазначає, що скаржник у поданій апеляційній скарзі не висловив своїх заперечень щодо встановлених судом фактичних обставин справи, обмежившись лише твердженнями про упереджене ставлення головуючої судді під час розгляду справи.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи

08 липня 2019 року на розгляд суду від позивача поступила заява про долучення документів до матеріалів, а саме копій: акту приймання-передачі від 01.02.2010; акту надання послуг за січень 2017 на суму 79591,12 грн; акту надання послуг за лютий 2017 на суму 80387,03 грн; акту надання послуг за лютий 2018 на суму 91645,61 грн; акту надання послуг за липень 2018 на суму 92741,18 грн; акту надання послуг за серпень 2018 на суму 92741, 18 грн; акту надання послуг за вересень 2018 на суму 94503,26 грн; квитанції про оплату від 16.02.2017 на суму 321144, 14 грн; квитанції про оплату від 20.02.2017 на суму 7284,57 грн; квитанції про оплату від 29.03.2017 на суму 9000, 00 грн. квитанції про оплату від 26.07.2017 на суму 8642, 00 грн, відсутність яких виявлено в ході апеляційного перегляду справи.

17 липня 2019 року на розгляд суду від відповідача поступило клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: виписки по особових рахунках, відсутність яких виявлено в ході апеляційного перегляду справи.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, ухвалила долучити вказані документи до матеріалів справи.

Стислий виклад встановлених судом обставин, і визначених відповідно до них правовідносин

Як встановлено судом першої інстанції, 11.01.2010 між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та Громадською організацією Здорова Галичина (орендар) укладено договір оренди № 3-7424-10 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень).

Відповідно до умов п. 1.1 цього Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 1861,9 кв.м., які розташовані в будівлі (літ.Д-2) за адресою: м. Львів, вул. Болгарська, буд. 4, що знаходяться на балансі ЛКП Львівський центральний парк культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького (балансоутримувач), і належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що об`єкт оренди буде використовуватись орендарем для роботи гуртків спортивного і бального танців та культурно-мистецької галереї робіт обдарованих дітей.

Приймання-передача об`єкта оренди здійснюється орендарем та орендодавцем в особі балансоутримувача і оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.1. Договору).

Згідно пункту 4.1 договору термін договору оренди визначений на 10 років з 11 січня 2010 року до 11 січня 2020 року включно.

Настання обов`язку орендаря щодо внесення орендної плати починається з дати підписання сторонами акту приймання передачі (п. 4.1. Договору).

На виконання п. 3.3 Договору оренди 01.02.2010 упоноваженими предаставниками Львівського центрального парку культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького та Громадської організації «Здорова Галичина» підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається відповідно до чинної на момент укладення даного договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради №897 від 07.06.2007 (зі змінами та доповненнями, що складає 31845,82 грн. за перший місяць оренди (або на момент переукладення договору) з врахуванням індексу інфляції. Врахувати індекс інфляції за січень 2010 року. Загальна сума річної орендної плати на момент укладення цього договору без врахування індексу інфляції становить 369 070,34 грн. без ПДВ.

Розмір орендної плати підлягає індексації на визначений індекс інфляції за відповідний період (місяць, квартал, рік). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 5.2 Договору орендна плата перераховується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Несплата орендної плати в повному обсязі протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Пунктом 7.2 Договору встановлено обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно ухвали ЛМР № 2694 від 23.09.2013р. «Про внесення змін до ухвали ЛМР N897 від 07.06.2007» починаючи з 01.01.2014 орендну плату за користування об`єктами оренди, які перебувають на балансі закладів, установ та організацій освіти, культури, медицини, орендар сплачує на підстав рахунків у такій пропорції: 10% розміру орендної плати - на рахунок управління комунальної власності ДЕП ЛМР, 90% розміру орендної плати - на рахунок відповідного балансоутримувача.

Оскільки балансоутримувач об`єкта оренди - ЛКП Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького є установою культури, то 90% розміру орендної плати орендар повинен перераховувати на його рахунок.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач, протягом спірного періоду, взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендних платежів виконував неналежним чином (сплачував орендну плату невчасно та не в повному обсязі), що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями та платіжними дорученнями.

Твердження відповідача з посиланням на п.5.4 договору щодо можливості внесення орендної плати в повному обсязі до завершення дії договору є помилковим, оскільки наведена норма стосується майбутніх проплат, обов`язок сплати яких для відповідача ще не настав.

Враховуючи вищенаведене, позивачем 12.09.2018 скеровано відповідачу претензію №2 на суму 1928118, 37 грн. Претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Як вбачається із розрахунку заборгованості з орендної плати за період з січня 2017 по жовтень 2018, актів звіряння розрахунків за лютий 2017 - січень 2018, орендна плата за користування об`єктом оренди вносилась відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі, визначеному умовами договору, відтак станом на 24.10.2018 заборгованість перед позивачем склала 1828111,48 грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання умов договору, позивачем, відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховано відповідачу інфляційні втрати в розмірі 113 215,75 грн. і 3 % річних в розмірі 44 378,16 грн.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру 3% річних та інфляційних втрат, у відповідності до вимог законодавства, з урахуванням норм щодо перебігу строків, моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання, сум здійснених відповідачем оплат та заявленого позивачем періоду, суд першої інстанції вважає, що стягненню підлягають заявлені позивачем 111306,03 грн втрат від інфляції та 35589,47 грн 3% річних.

Апеляційний господарський суд не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Мотиви та норми права, якими керується суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 та частиною 5 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та частиною 3 статті 285 Господарського кодексу України встановлено обов`язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та частини 4 статті 286 Господарського кодексу України строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з пунктом 5.2. Договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Оскільки відповідач порушив зобов`язання в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, а докази повного погашення заборгованості в матеріалах справи відсутні, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі у розмірі 1828111,48 грн на користь позивача.

Колегія суддів вважає необгрунтованим такий висновок місцевого господарського суду, оскільки позивачем помилково зараховано до суми основного боргу 667 761,71 грн як сальдо початкове, вказана сума не підтверджена жодними доказами та не відноситься до спірного періоду (січень 2017 жовтень 2018).

Зважаючи на те, що згідно з пунктом 5.2. Договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць, то обов`язок оплати за січень 2017 виникає у лютому 2017, відтак до коштів, сплачених відповідачем на погашення заборгованості по орендній платі, помилково зараховано платіж на суму 8 642, 00 грн здійснений 23.01.2017. Вказаний платіж не підтверджений жодними доказами в матеріалах справи.

Платіж, здійснений 16.02.2017 на суму 32144,14 грн, також помилково зарахований до суми погашення заборгованості за спірний період (січень 2017 жовтень 2018), оскільки, згідно наявної в матеріалах справи виписки за рахунками від 16.02.2017 призначення платежу : «згідно судової справи №914/2362/16» (том 2 а.с. 62). Більше того, представник позивача (бухгалтер) у судовому засіданні зазначила, що вищезазначена сума 32144,14 грн не включена в суму основного боргу, а лише відображена в акті звірки взаєморозрахунків, однак такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, провівши власний перерахунок, апеляційний господарський суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі у розмірі 1 489 955,91 грн.

Крім вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України заявлено вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Відтак, провівши власний перерахунок нарахування 3% річних, судова колегія приходить до висновку про стягнення 3% річних у розмірі 34 766,34 грн. В задоволенні решти 3% річних слід відмовити.

Щодо задоволення судом першої інстанції позовних вимог про стягнення 111 306,03 грн інфляційних втрат та відмову позивачу в решті суми, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань № 14 від 17.12.2013 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що суми інфляційних нарахувань та 3% річних за зобов`язаннями, які виникли у травні 2017 року, помилково нараховані позивачем з 21 числа відповідного місяця. Оскільки, 20 число місяця припало на суботу, останнім днем виконання зобов`язання щодо оплати вартості користування приміщенням у квітні 2017 року було 22.05.2017, відтак нарахування необхідно проводити з 23.05.2017. Аналогічна обставина мала місце у серпні 2017 (20 число - неділя), у січні 2018 (20 число - субота), у травні 2018 (20 число - неділя), у жовтні (20 число - субота).

Окрім того, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та відсотків річних (п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань).

Провівши власний перерахунок, апеляційний господарський суд приходить до висновку про стягнення інфляційних втрат у розмірі 108 151,73 грн. В задоволенні решти інфляційних втрат слід відмовити.

За змістом статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Позиція суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Місцевим господарським судом в тексті рішення вказано, що позивачем 12.09.2018 скеровано відповідачу претензію №2 на суму 1928118, 37 грн, яка була вручена нарочно, що не відповідає дійсності.

Згідно наявних в матеріалах справи копій поштового конверту та довідок «Укрпошти» (Т 1, а.с. 37-37), поштові відправлення, якими надсилалась претензія 12.09.2018, повернуто відправнику з зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Разом з тим, 12.10.2018 позивачем вручено нарочно керівнику ГО «Здорова Галичина» - Магулці О.В. претензію №2 на суму 2020440, 32 грн. Обидві претензії залишені відповідачем без відповіді та виконання.

Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відтак, провівши перерахунок суми основного боргу, нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань, судова колегія дійшла висновку про стягнення з Громадської організації Здорова Галичина на користь Львівського комунального підприємства Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького 1 489 955,91 грн боргу, 108 151,73 грн інфляційних втрат, 34 766,34 грн 3% річних та відмову в задоволенні решти позову.

Твердження апелянта про порушення суддею Гоменюк З.П. суб`єктивного критерію неупередженості не знайшли свого підтвердження.

Прослухавши звукозапис судового засідання від 11.03.2019, колегія суддів прийшла до висновку, що такий не містить обставин, які викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді Гоменюк З.П.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Цим правом апелянт не скористався, хоча, всупереч його доводам, процесуальних перешкод в реалізації його права не було.

Оскільки у тексті рішення судом надано оцінку всім доводам, наведеним відповідачем у поданому суду відзиві, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково зазначено, що відзив на позовну заяву у матеріалах справи відсутній.

Судові витрати

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пп. «б», «в», п. 4 ч. 1 ст.282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Львівське комунальне підприємство Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького при поданні позову сплатило судовий збір у розмірі 29785,59 грн, а враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 24 494,09 грн.

За подання апеляційної скарги Громадською організацією Здорова Галичина сплачено 44 678,38 грн судового збору, а враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, судовий збір покладається на позивача пропорційно до суми задоволених вимог в розмірі по 36 741,06 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Громадської організації Здорова Галичина задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2019 у справі №914/2002/18 скасувати в частині задоволення стягнення з Громадської організації Здорова Галичина 338 155,57 грн - основного боргу, 3 154,30 інфляційних втрат та 823,13 3% річних і в цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

3.В решті рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2019 у справі №914/2002/18 залишити без змін.

4.Стягнути з Громадської організації Здорова Галичина (79008, м.Львів, пл.Галицька, 15, ) на користь Львівського комунального підприємства Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького (79011, м.Львів, вул.Болгарська, 4; ) 24 494,09 грн судового збору за розгляд позову в місцевому господарському суді.

6.Стягнути Львівського комунального підприємства Львівський центральний парк культури і відпочинку ім. Б. Хмельницького (79011, м.Львів, вул.Болгарська, 4; ) на користь Громадської організації Здорова Галичина (79008, м.Львів, пл.Галицька, 15, ) 36 741,06 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.09.2019.

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Судді Н.М. Кравчук

Г.Т. Кордюк