ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2019 р. Справа №914/1599/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Федорів Н.В.

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Бовсуновської Інни Олексіївни від 21.08.2019

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 (суддя Козак І.Б.) про відмову у видачі судового наказу

у справі № 914/1599/19

за заявою фізичної особи-підприємця Бовсуновської Інни Олексіївни, м. Київ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю МКС ФАСАД, м. Львів

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 180000,00 грн. заборгованості за орендну плату,

представники сторін в судове засідання 19.09.2019 не з`явилися.

08.08.2019 до Господарського суду Львівської області надійшла заява фізичної особи-підприємця (надалі ФОП) Бовсуновської ОСОБА_1 Олексіївни про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ГПК України, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) МКС ФАСАД на користь заявника 180000,00 грн. заборгованості за орендну плату.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 у справі №914/1599/19 заявнику було відмовлено у видачі наказу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Натомість, заявник не подав жодних доказів, які б підтверджували наявність заборгованості ТзОВ «МКС ФАСАД» перед ФОП Бовсуновською І.О. за період з січня 2019 по 10.06.2019 згідно договору суборенди нежитлового приміщення № 24/112 від 17.01.2018. Такими документами, на думку суду, могли би бути банківські виписки по рахунку, на який, згідно п. 3.8 договору, суборендар сплачує щомісячну плату за користування приміщенням орендарю шляхом безготівкового переказу.

Дану ухвалу оскаржив заявник з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим просить цю ухвалу скасувати, видати судовий наказ та стягнути з боржника на користь заявника витрати по сплаті судового збору за подання заяви про видачу судового наказу (192,10 грн.) та за подання апеляційної скарги (1921,00 грн).

При цьому, заявник покликається на те, що додані до заяви про видачу судового наказу належним чином посвідчені копії договору суборенди нежитлового приміщення № 24/112 від 17.01.2018 та акта приймання-передачі приміщення від 23.01.2018 є вичерпними доказами, на підставі яких суд може встановити наявність правовідносин оренди між сторонами. Натомість, банківські виписки по рахунку заявника, про які зазначив суд першої інстанції, не можуть бути підтвердженням невчинення боржником своїх зобов`язань та будуть містити інформацію про операції, які жодним чином не стосуються предмета заяви та які є комерційною таємницею. Більше того, така вимога суду першої інстанції є протиправною з огляду на положення ст. 74, ч. 2 ст. 12 та ст. 157 ГПК України, з яких випливає, що у разі незгоди боржника із судовим наказом, він має право подати заяву про його скасування.

Боржник не виконав вимог ухвали суду від 02.09.2019 та не подав відзиву на апеляційну скаргу.

Жодна із сторін не забезпечила явку своїх представників в судове засідання, хоча кожна належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо здійснити без представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами доводи та докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на наступне:

Статтею 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

У статті 150 ГПК України встановлено вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу:

- заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником (ч. 1);

- у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (ч. 2);

- до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Водночас частиною 1 ст. 152 ГПК України встановлено випадки, за яких суддя відмовляє у видачі судового наказу, а саме:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як зазначалося вище, ФОП Бовсуновська І.О. подала до Господарського суду Львівської області заяву про видачу судового наказу про стягнення з ТзОВ МКС ФАСАД на користь заявника 180000,00 грн. заборгованості за орендну плату. Вказана заява підписана адвокатом Ляховичем С.О., а до заяви додано копію договору суборенди нежитлового приміщення №24/112 від 17.01.2018, копію акта приймання-передачі приміщення від 23.01.2018, докази сплати судового збору та нотаріально посвідчену копію довіреності на представника.

Вказана заява обґрунтована тим, що між ФОП Бовсуновською І.О. (орендодавець) та ТзОВ «МКС Фасад» (суборендар) 17.01.2018 було укладено договір суборенди нежитлового приміщення №24/112, а саме приміщення було фактично передано орендарю 23.01.2018. За твердженням заявника, протягом 2018 року суборендар виконував свої обов`язки за договором та сплачував орендну плату. Однак, за період з січня по червень 2019 року орендна плата не сплачувалася, що стало підставою для звернення ФОП Бовсуновської О.І. до Господарського суду Львівської області із заявою в порядку розділу ІІ ГПК України.

При цьому, з положень договору вбачається, що: а) договір укладено сторонами строком на 2 роки та 11 місяців, а початок обчислення строку користування приміщенням розпочався з фактичної передачі приміщення суборендарю (п.2.1, 2.4); б) розмір орендної плати за один місяць становить 30 000 грн., а орендна плата сплачується суборендарем щомісяця авансом не пізніше 5-ого числа місяця, в якому приміщення перебуває в суборенді шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок орендаря, який вказано у цьому договорі (п. 3.2, 3.4, 3.8).

Вищевказані договір та акт містять підписи та печатки сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, зважаючи на положення ст. 12 ГПК України, а також ч.3 ст. 150 ГПК України, при поданні заяви в порядку розділу ІІ ГПК України, заявнику слід довести належними та допустимим доказами не тільки факт існування договірних відносин між сторонами, а й обставини щодо виконання чи невиконання сторонами своїх договірних зобов`язань, з яких суд міг би дійти висновку про відсутність спору.

Зважаючи на те, що заявник долучив до своєї заяви копію договору суборенди та копію акта приймання-передачі приміщення, однак не долучив жодних доказів в підтвердження обставин виконання (невиконання) сторонами умов договору суборенди, суд першої інстанції правомірно, на підставі п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України відмовив заявнику у видачі судового наказу, зазначивши при цьому, що така відмова не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

При цьому, колегія суддів, звертає увагу заявника на те, що обставини виконання (невиконання) сторонами умов договору суборенди, в т.ч. й несплати ТзОВ «МКС Фасад» коштів за договором суборенди, можуть підтверджуватися не лише банківською випискою (на чому будуються заперечення апелянта), але й іншими доказами, зокрема, довідкою банківської установи про відсутність платежів від певного контрагента, листуванням сторін, вимогою про сплату заборгованості чи іншими доказами.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на це, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена відповідно до обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Із врахуванням того, що в судове засідання, призначене на 19.09.2019, сторони не з`явилися, відповідно до положень ч.5 ст.240 ГПК України, суд зазначає, що датою прийняття постанови у даній справі є дата складення повної постанови.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284, 287 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 у справі №914/1599/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Бовсуновської Інни Олексіївни без задоволення.

Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Г.Г. Якімець