ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2085/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів:Березкіна О.В., Дармін М.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2019р. (суддя Васильєв О.Ю., повне рішення складено 26.07.2019 року), у справі № 904/2085/19

за позовом : Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

до : Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг

про : стягнення 28 865, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулося з позовом Акціонерне товариство «Українська залізниця» до Публічного акціонерного товриства «Південний ГЗК» про стягнення штрафу за невірне зазначення маси вантажу в накладній в розмірі 28 865, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ту обставину, що при перевезенні вантажу у вагоні №60416427 встановлений факт заниження маси вантажу на 1 980, 00 кг , ніж зазначено відповідачем у документах.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2019 позовні вимоги задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" 28 865,00 грн. штрафу, 1 921,00 грн. судового збору.

Вказане рішення обгрунтоване доведеністю матеріалами справи неправильне зазначення відповідачем у залізничній накладній маси вантажу, що є підставою для нарахування штрафу.

Не погодившись з рішенням господарського суду, ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. В обгрунтування апеляційних вимог, апелянт, посилаючись на норми діючого законодавства України, постанови Верховного Суду зазначає, що:

- судом першої інстанції не прийнято до уваги, що після завантаження вагону залізниця погодила, що вага прийнятого до перевезення вантажу встановлена у розмірі, визначеному накладною № 47871843, і прийняла на себе відповідальність за збереження прийнятого до перевезення вантажу у придатних для перевезення навалом вагонах відкритого типу і в комерційному і в технічному стані;

- суд зробив невірний висновок про те, що наданий позивачем комерційний акт відповідає встановленим вимогам - з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів, а залучення інших осіб для підписання комерційного акту не може замінити наявність обов`язкових підписів; тобто підписання комерційного акту старшим приймальником поїздів ОСОБА_1 , як начальником вантажного району, не підтверджується відповідними доказами;

- господарський суд не прийняв до уваги, що АТ «Українська залізниця» було прийнято вагони до перевезення без зауважень і залізниця прийняла на себе відповідальність за збереження прийнятого до перевезення вантажу;

- судом не надано мотивів відхилення доказів відповідності ваги вагона, наданих ПАТ «ПІВДГЗК», а тому не врахування вказаних доказів при винесенні рішення є порушенням процесуальних норм, чим було порушено принцип всебічності та повноти розгляду справи.

Просить рішення суду скасувати, та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О. від 27.08.2019 року відкрите апеляційне провадження у справі № 904/2085/19. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин 1, 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено господарським судом і вбачається з матеріалів справи, згідно із залізничною накладною №47871843 зі станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці на станцію Берегова Одеської залізниці ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» відправлений вантаж гематит (залізорудний концентрат) у вагоні №60416427.

В графі « 55» залізничної накладної №47871843 вказано, що правильність внесених відомостей підтверджує оператор ВМ та ЕОМ ОСОБА_2 («ЕЦП» 09.01.19 11:55).

В графі « 24» залізничної накладної маса вантажу визначена відправником у вагоні №60416427 становить 69 300 кг. Спосіб визначення маси - на вагонних вагах , визначена вантажовідправником. Завантаження вантажу у вагон здійснено вантажовідправником.

На станції Тимкове Одеської залізниці на підставі статті 24 Статуту залізниць України зроблено перевірку маси вантажу у вагоні №60416427. За результатами перевірки встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній №47871843 в графі «маса вантажу в кг, визначена відправником», не відповідає масі вантажу, встановленої при переважуванні на вагонних вагах. Фактично у вагоні №60416427 маса нетто на 1 980 кг більша, ніж зазначено в накладній, перевантаження вагону понад його вантажопідйомність становить 1 280кг.

У зв`язку з вказаною обставиною було складено акти загальної форми №221 від 10.01.2019 року та №13 від 11.01.2019 року (а.с.19).

На станції призначення Тимкове Одеської залізниці на підставі актів загальної форми №221 від 10.01.2019 року та №13 від 11.01.2019 року складений комерційний акт №414115/13/8 від 11.01.2019 року (а.с.16).

У розділі «Д» комерційного акту №414115/13/8 від 11.01.2019 року вказано, що на підставі актів загальної форми №221 від 10.01.2019 року, №13 від 11.01.2019 року станції Тимкове Одеської залізниці старшим приймальником поїздів ОСОБА_1 , у присутності: ДС Лаврукович Л.В. , приймальника поїздів ОСОБА_4 проведено комісійне зважування вагону №60416427 на справних 150т. залізничних тензометричних статичних вагах ст. Тимкове ВТВ-1СТ (держ. повірка 26.10.18р.), де маса вантажу склала: брутто 93 980 кг, тара вагона з ПД 22 700 кг, нетто 71 280 кг. Згідно документа тара 22 700 кг, нетто 69 300 кг, вантажопідйомність вагона 70т; що виявилось більше документу на 1980кг, перевантаження понад вантажопідйомність вагону 1280кг та є порушенням вимог пункту 4.1 глави 1 додатку 3 до СМГС. Навантаження у вагоні навалом, в 4-ри пагорби. Вагон глуходверний, люки зачинені щільно, просипання вантажу немає. Зважування вагону проводилося двічі, вага більше документу та перевантаження понад вантажопідйомність вагону на 1 980 кг підтвердилось (а.с.16)

Комерційний акт №414115/13/8 від 11.01.2019 року та акти загальної форми №221 від 10.01.2019 року та №13 від 11.01.2019 року не містять відомостей щодо пошкодження/втрати вантажу чи пошкодження маркування.

Позивачем було нараховано штраф за неправильно зазначені відомості у накладній № 47871843 складає 28 865,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 28865,00грн. штрафу.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ч. 3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до п.п. 8 п. 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі Статуту Міністерством транспорту затверджені Правила перевезення вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 року за №765/19503, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме: пункту 2.1. та пункту 24 додатку 3, до цих Правил, графа "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно п.п.1, 2 Правил складання актів, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 N 113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за N 165/3458). Комерційні акти складаються для засвідчення,зокрема, таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Пунктом 10 Правил передбачено що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Згідно п.12 Правил, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Факт неправильного зазначення відповідачем в залізничній накладній №47871793 відомостей про масу вантажу в вагоні №67871616 підтверджується комерційним актом №414115/13/8 від 11.01.2019: брутто - 93 980 кг., тара вагона з ПД за - 22 700 кг., вага нетто - 71280 кг., що більше документу на 1980кг, перевантаження понад вантажопідйомність вагону 1980 кг.

Комерційний акт, «Розділ Д . Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» підписаний начальником станції Лаврукович Л.В. , старшим приймальником поїзжів ОСОБА_1 та приймальником поїздів ОСОБА_4 .

Згідно з наказом №ДН-3-01 від 01.02.2018р.. у зв`язку з відсутністю по ст..Тимкове посади начальника вантажного району на ОСОБА_1 , зокрема, покладені обов`язки щодо участі у комісійній перевірці кількості та стану вантажу, підписання оформлених комерційних актів.

«Розділ Є . Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції» підписаний начальником станції Сосновським С.В. ОСОБА_7 , на яку, згідно з наказом №6 від 04.01.2019 покладені повноваження щодо підписання комерційних актів (а.с.25) та ОСОБА_8 . У цьому розділі вказано, що під час перевірки вантажу різниця проти цього акту не виявлена.

Отже комерційний акт, підписаний повноважними особами і є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом невідповідності маси вантажу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України в сумі 28865,00грн.

Таким чином, рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем комерційний акт не відповідає встановленим вимогам, оскільки з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів, а залучення інших осіб для підписання комерційного акту не може замінити наявність обов`язкових підписів; тобто підписання комерційного акту старшим приймальником поїздів ОСОБА_1 , як начальником вантажного району, не підтверджується відповідними доказами, не приймаються до уваги, оскільки, як було зазначено вище, згідно з наказом №ДН-3-01 від 01.02.2018 на ОСОБА_1 покладені обов`язки, зокрема, щодо участі у комісійній перевірці кількості та стану вантажу та підписання оформлених комерційних актів.

Також не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що АТ «Українська залізниця» було прийнято вагони до перевезення без зауважень і залізниця прийняла на себе відповідальність за збереження прийнятого до перевезення вантажу, виходячи з наступного.

В п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів зазначено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Залізниця не зобов`язана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення. А вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, висловленій у постанові від 23.03.2018 у справі №916/3615/16.

Відомості про масу вантажу у залізничну накладну №47871843 внесено ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", тому у залізниці відсутній обов`язок при прийнятті вантажу до перевезення перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних у накладній.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вказаний комерційний акт у визначеному чинним законодавством порядку не оскаржений.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, скаржник не надав.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення слід залишити без змін.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276,

281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2019р. у справі №904/2085/19залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду лише у випадку передбаченому п.2 ч.3 ст.287 ГПК України..

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін