ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1041/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін: секретар судового засідання Соловйова Д.В.

Від прокуратури - Біховська М.Ю., посвідчення № 052844, від 21.05.19;

від Міністерства Оборони України - Добров Ю.І., довіреність № 220/576/Д, від 20.12.18;

від Кабінету Міністрів України - Барабанова Т.О., довіреність № 03-05/7072, від12.08.19;

від Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси - Поляков О.Г., довіреність №554, від 04.02.19;

від Молодіжненської сільської ради - Сорокін К.О., довіреність № 89, від 31.01.19;

від ТОВ "Саймон" - Шолар О.Ю., довіреність № б/н, від 31.01.19;

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.05.19

по справі №916/1041/17

за позовом: Виконуючого обов`язки військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, в особі Міністерства оборони України, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси

до відповідачів: 1) Молодіжненської сільської ради; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Саймон

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів: Концерну „Військторгсервіс

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21

про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним з моменту укладення договору оренди земельної ділянки,-

(суддя першої інстанції: Невінгловська Ю.М., дата та місце ухвалення рішення: 07.05.2019, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

03.05.2017 Виконуючий обов`язки військового прокурора Південного регіону України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області та Товариства з обмеженої відповідальністю "Саймон" (далі ТОВ "Саймон") про: визнання незаконним та скасування рішення Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 20.03.2008 № 1104-V "Про передачу ТОВ "Саймон" у довгострокову оренду строком на 49 років земельних ділянок загальною площею 8,5780 га для проведення берегоукріплювальних робіт і будівництва гідротехнічних протизсувних споруд, розміщення та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для організації відпочинку населення, розташованої в с.Молодіжне, вул. Набережна, 6"; визнання недійсним з моменту укладення договору оренди земельної ділянки від 14.04.2008, укладеного між Молодіжненською сільською радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ "Саймон" щодо земельної ділянки площею 8,5780 га, розташованої в с. Молодіжне, вул. Набережна, 6; визнання незаконним та скасування рішення Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 25.05.2007 № 716-V "Про вилучення із земель Міністерства оборони України Квартирно-експлуатаційної частини Одеського району земельної ділянки, загальною площею 2,1 га, та зарахування цієї земельної ділянки до земель запасу Молодіжненської сільської ради (в межах с. Молодіжне)".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Молодіжненська сільська рада, приймаючи спірні рішення, діяла з перевищенням наданих їй повноважень, що полягає у незаконному розпорядженні земельними ділянками, наданими свого часу для потреб оборони, що в свою чергу, призвело до порушення права власності держави на вказану земельну ділянку, оскільки на земельній ділянці площею 2,1 га дотепер розміщені об`єкти нерухомості, які знаходяться у державній власності в особі Міністерства оборони України та закріплені на праві господарського відання за Концерном "Військторгсервіс". На підставі спірного рішення № 1104-V було укладено договір оренди земельної ділянки від 14.04.2008, який підлягає визнанню недійсним, у зв`язку з тим, що Молодіжненська сільська рада не мала прав орендодавця.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.07.2017 позовні вимоги виконуючого обов`язки військового прокурора Південного регіону України задоволено частково. Припинено провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Молодіжненської сільської ради від 20.03.2008 № 1104-V. Відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним з моменту укладання договору оренди земельної ділянки від 14.04.2008, укладеного між Молодіжненською сільською радою та ТОВ Саймон. Визнано незаконним та скасовано рішення Молодіжненської сільської ради від 25.05.2007 №716-V.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2017 скасовано частково. Викладено п. 3 резолютивної частини рішення в редакції, відповідно до якої у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 25.05.2007 № 716-V "Про вилучення із земель Міністерства оборони України Квартино-експлуатаційної частини Одеського району земельної ділянки, загальною площею 2,1 га та зарахування цієї земельної ділянки до земель запасу Молодіжненської сільської ради" відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

В подальшому, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.12.2018 касаційну скаргу першого заступника військового прокурора Південного регіону України задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 та рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2017р. у справі №916/1041/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.05.2019 (суддя Невінгловська Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що саме прийняття Молодіжненською сільською радою спірних рішень відповідало діючому на той час земельному законодавству, адже до розмежування земель державної та комунальної власності виключно органи місцевого самоврядування були наділені повноваженнями по прийняттю рішень щодо розпорядження землями в межах населених пунктів. Наведене підтверджується роз`ясненням Державного агентства земельних ресурсів України від 06.01.2015 № 28-28-0.17-97/2-15.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що вилучення земельних ділянок площею 8,5780 га та 2,10 га спірними рішеннями Молодіжненської сільської ради не потребувало окремого погодження (рішення) Кабінету Міністрів України).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами не доведено та не підтверджено належними доказами, що Молодіжненська сільська рада, приймаючи спірні рішення, діяла з перевищенням наданих їй повноважень, які б призвели до порушення права власності держави на вказані земельні ділянки, в зв`язку з чим, з урахуванням встановлених обставин справи, суд відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки судом не встановлено порушень чинного законодавства України при прийнятті Молодіжненською сільрадою спірних рішень та укладенні договору оренди, місцевий господарський суд зазначив, що підстави для застосування судом позовної давності у даній справі за відповідними заявами відповідача відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Заступник військового прокурора Південного регіону України звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 07.05.2019 скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

На думку апелянта, рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов хибних висновків про те, що до розмежування земель державної та комунальної власності в межах с.Молодіжне, Молодіжненська сільська рада нібито мала повноваження на розпорядження землями в межах села без будь-яких обмежень, вилучення сільською радою спірних земельних ділянок площами 8,5780 га та 2,10 га не вимагало окремого погодження (рішення) Кабінету Міністрів України.

Розташування на землях оборони об`єктів соціально-культурного призначення не надає абсолютні повноваження органам місцевого самоврядування самостійно вилучати землі оборони без дотримання процедури, передбаченої нормами Земельного кодексу України, Законів України «Про Збройні Сили України», «Про використання земель оборони».

Правом передачі земель оборони із земель державної власності до земель комунальної власності наділений лише Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації, які будь-яких рішень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою не приймали.

Наявність згоди Міністерства оборони України на вилучення земель оборони або розташування на землях оборони об`єктів соціально-культурного призначення, на думку апелянта, не обмежують повноваження Кабінету Міністрів України розпоряджатися землями оборони, тому хибним є висновок суду першої інстанції про неможливість застосування у даній справі позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №916/3727/15 та Верховного Суду у справах №902/538/14, 916/1900/16.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого, незаконного висновку, що рішення Молодіжненської сільської ради від 25.05.2007 №716-V та від 20.03.2008 №1104-V прийняті сільською радою в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.19 відкрито апеляційне провадження по справі №916/1041/17 за апеляційною скаргою Заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на рішення Господарського суду Одеської області від 07.05.2019; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. 01.07.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду ТОВ „Саймон та Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області надійшли відзиви на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 07.05.19 по справі №916/1041/17.

У відзивах ТОВ «Саймон» та Молодіжненська сільська рада зазначає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що земельні ділянки площею 8,5780 га та 2,10 га належали до земель оборони, проте могли бути передані до комунальної власності, зважаючи на розміщення на них об`єкту соціально-культурного призначення будівель та споруд бази відпочинку «Ювілейна»

Крім того, відповідачі зазначають, що твердження апелянта, що самостійне розпорядження землями оборони, без згоди Кабінету Мінстрів України, до компетенції органів місцевого самоврядування не входило, є його власним тлумаченням спірних правовідносин та не підкріплене законодавчим обґрунтуванням. Згідно приписів чинного законодавства України, Кабінет Міністрів України не являється єдиним органом, уповноваженим на управління об`єктами державної власності, такими органами виступають міністерства. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вилучення земельних ділянок площею 8,5780 га та 2,10 га правомірно погоджено рішенням Міністерства оборони України та не потребувало окремого погодження (рішення) Кабінету Міністрів України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 розгляд апеляційної скарги призначено на 16.09.2019.

В судовому засіданні 16.09.2019 представники прокуратури, Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягали на її задоволенні та скасуванні рішення суду першої інстанції.

Представники Молодіжненської сільської ради та ТОВ „Саймон заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Представники інших учасників судового процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а також з огляду на тривалий час перебування справи на розгляді в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників, які не з`явились, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у 1986 році Виконавчим комітетом Овідіопольської районної Ради народних депутатів видано Квартирно-експлуатаційній частині Одеського району державний акт на право користування землею серії Б №032344, у відповідності до якого для задоволення державних потреб землекористувачу надано в безстрокове та безоплатне користування земельну ділянку 586,5 га, до складу якої, зокрема, увійшла земельна ділянка, розташована на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

На частині вказаної земельної ділянки площею 12,5 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розміщувалися будівлі та споруди бази відпочинку, закріпленої за Державним підприємством Міністерства оборони України "Оздоровчий комплекс "Ювілейний".

Відповідно до наказу МОУ № 454 від 25.07.2006 „Про реорганізацію ДП МОУ „ОК „Ювілейний" припинено діяльність ДП МОУ „ОК „Ювілейний", шляхом реорганізації його через приєднання до ДП МОУ „Управління торгівлі Південного оперативного командування", визначено ДП МОУ „Управління торгівлі Південного оперативного командування" правонаступником усіх майнових прав та обов`язків ДП МОУ „ОК „Ювілейний", основні фонди та оборотні кошти, інші цінності ДП МОУ „Оздоровчий комплекс „Ювілейний", що реорганізовується, вирішено закріпити за ДП МОУ „Управління торгівлі Південного оперативного командування" на праві господарського відання згідно із затвердженим передавальним актом як внески до статутного фонду (п.п.1, 2, 3 наказу).

За наказом МОУ № 125 від 06.04.2007 припинено діяльність ДП МОУ Управління торгівлі Південного оперативного командування, шляхом реорганізації його через приєднання до Концерну Військторгсервіс, визначено останнього правонаступником всіх майнових прав та обов`язків ДП МОУ Управління торгівлі Південного оперативного командування, основні фонди та оборотні кошти, інші цінності ДП МОУ Управління торгівлі Південного оперативного командування закріплено за концерном Військторгсервіс. 19.01.2009 МОУ затверджено передавальний акт Приймання-передачі основних фондів, оборотних активів, власного капіталу та зобов`язань ДП МОУ Управління торгівлі Південного оперативного командування у зв`язку із його реорганізацією шляхом приєднання до Концерну Військторгсервіс, у т.ч. за вказаним актом було передано нежитлові будівлі, будівлі та споруди ОК Ювілейний за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6.

11.07.2003 Овідіопольською районною державною адміністрацією винесено розпорядження №459 „Про визнання права власності на будівлі та споруди „ОК „Ювілейний", відповідно до якого визнано за ДП МОУ право власності на будівлі та споруди „ОК „Ювілейний", які перебувають на балансі вказаного підприємства і знаходяться в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 вул. АДРЕСА_1 , 6, Овідіопольського району Одеської області, про що видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.07.2003.

У зв`язку з реалізацією будівель та споруд Державного підприємства Міністерства оборони України "Оздоровчий комплекс "Ювілейний", розташованих по вул. Набережній, 6 в с. Молодіжному Овідіопольського району, Міністр оборони України звернувся до голови державної адміністрації Овідіопольського району Одеської області із листом від 23.12.2004р. №220/2826, в якому повідомив, що Міністерство оборони України не заперечує проти вилучення земельної ділянки площею 12,5 га із земель оборони з метою землевідведення новому власнику майна.

25.03.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Саймон" (покупцем) укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу майна об`єкта соціальної сфери шляхом продажу на аукціоні, відповідно до умов якого товариством придбано у власність 73/5000 частини нежитлової будівлі, будівлі та споруди оздоровчого комплексу "Ювілейний", що знаходяться в Одеській області Овідіопольського району в с.Молодіжному по вул. Набережній, 6.

Право власності ТОВ „Саймон" підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №821149 від 25.03.2005, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7102933 від 26.04.2005.

20.01.2006 Молодіжненською сільською радою Овідіопольського району прийнято рішення №1436-IV, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ТОВ "Саймон" у довгострокову оренду строком на 49 років земельної ділянки загальною площею 9,9101га, розташованої на території сільської ради в с. Молодіжному по вул. Набережній,6, для проведення берегоукріплювальних робіт і будівництва гідротехнічних протизсувних споруд, розміщення та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для відпочинку населення, за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні Міністерства оборони України в особі Одеської квартирно-експлуатаційної частини району і використовуються для розміщення та обслуговування оздоровчого комплексу "Ювілейний", за умови письмової згоди землекористувача на вилучення у нього цієї земельної ділянки.

Згідно листа № 303/22/1/762 від 03.11.2006 Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління повідомило ТОВ Саймон, що не заперечує проти вилучення земельних ділянок рекреаційного призначення загальною площею 8,5780 га, які розташовані у Одеській області, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6.

В подальшому, рішенням Виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради №38 від 31.03.2006 надано ТОВ „Саймон" дозвіл на будівництво берегоукріплювальних протизсувних споруд та реконструкцію існуючих об`єктів рекреаційного призначення для організації відпочинку населення на земельній ділянці загальною площею 9,9101 га, що знаходиться на території сільської ради в с. Молодіжному по вул. Набережній,6, відповідно до погоджених та затверджених у встановленому порядку проектів будівництва та реконструкції вказаних об`єктів.

02.10.2006 Державним підприємством Міністерства оборони України Управління торгівлі Південного оперативного командування (Сторона 1) та ТОВ Саймон (Сторона 2) було укладено Договір № 1/СД про спільну діяльність, згідно п. 1.1. якого Сторони домовились спільно діяти без створення юридичної особи на основі об`єднання вкладів для досягнення спільної господарської мети, зокрема, виконання берегоукріплювальних робіт та будівництва протизсувних споруд на земельній ділянці, яка використовується Стороною 1, та знаходиться на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, по вул. Набережна, 6, в прибережній зоні Чорного моря і зазнає впливу зсувних процесів, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, що входить до складу майна Сторони 1.

Після надання сільською радою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ТОВ "Саймон" в оренду земельної ділянки загальною площею 9,9101га, Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління листом від 23.11.2006 за №303/22/1/742 погодило вилучення земельних ділянок у меншому розмірі - загальною площею 8,5780 га із земель, наданих в постійне користування Квартирно-експлуатаційній частині Одеського району на території Молодіжненської сільської ради в межах села Молодіжне по вул. Набережній, 6.

14.12.2007 Молодіжненською сільрадою прийнято рішення №1018-V, яким затверджено містобудівне обґрунтування ТОВ „Саймон" розміщення та будівництво берегоукріплювальних протизсувних споруд на земельній ділянці загальною площею 8,5780 га, розташованої в с. Молодіжному по вул. Набережній, 6.

Відповідно до рішень Молодіжненської сільської ради № 1436-ІV від 20.01.2006, №38 від 31.03.2006 за результатами проведення будівництва берегоукріплювальних робіт ТОВ „Саймон" замовлено та отримано акти Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури інженерно-геологічного обстеження території та узгодження її використання № 63-06, № 92-06 від 14.06.2006, дозвіл Інспекції ДАБК Овідіопольського району на виконання будівельних робіт №54 від 26.12.2006, дозвіл Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чорного моря на відновлення робіт щодо проведення будівництва гідротехнічних робіт на морському узбережжі комплексу „Ювілейний" №04/05/1 від 26.04.2007, акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 29.08.2008, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану Інспекцією ДАБК в Одеській області 21.12.2012.

Рішенням Молодіжненської сільської ради від 20.03.2008 № 1104-V затверджено проект відведення ТОВ „Саймон" у довгострокову оренду на 49 років земельних ділянок загальною площею 8,5780 га, у зв`язку із придбанням ТОВ „Саймон" 73/5000 частин нежитлової будівлі, будівель та споруд „ОК „Ювілейний", на підставі листа-згоди МОУ № 220/2826 від 23.12.2004р., та передано ці земельні ділянки ТОВ „Саймон" у довгострокову оренду.

14.04.2008 Молодіжненською сільською радою (орендодавець) та ТОВ „Саймон" (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення V скликання ХVІІІ сесії Молодіжненської сільської ради від 20.03.2008 за №1104-V надає, а орендар приймає в довгострокове платне користування земельні ділянки загальною площею 8,5780 га (земельну ділянку № 1 - площею 8,4389 га; земельну ділянку №2 - площею 0,1391 га), яка знаходиться на території Молодіжненської сільської ради в межах населеного пункту за адресою: 67840, Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6.

Згідно з п. п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору оренди земельної ділянки від 14.04.2008 в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 8,5780 га (земельна ділянка № 1 площею 8,4389 га, кадастровий номер земельної ділянки в державному реєстрі земель - 020043019; земельна ділянка № 2 площею 0,1391 га, кадастровий номер земельної ділянки в державному реєстрі земель - 020043020), в тому числі: 8,5780 га - забудовані землі, що використовуються для відпочинку та інші відкриті землі (57 кемпінгів, будинків для відпочинку або для проведення відпусток) для проведення берегоукріплювальних робіт і будівництва гідротехнічних протизсувних споруд, розміщення та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для відпочинку населення, яка знаходиться на території Молодіжненської сільської ради в межах населеного пункту за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул.. Набережна, 6. На земельній ділянці, яка передається в оренду за цим договором є об`єкти нерухомого майна, на підставі договору купівлі-продажу державного майна об`єкта соціальної інфраструктури шляхом продажу на аукціоні, 73/5000 частин нежитлової будівлі, будівель і споруд „ОК „Ювілейний", укладеного 25.03.2005 РВ ФДМУ по Одеській області та ТОВ „Саймон". Межі земельної ділянки, яка є об`єктом оренди за цим договором, встановлені в натурі (на місцевості) згідно акту встановлення меж земельної ділянки від 04.04.2008, що додається до договору.

Пунктом п.3.1. Договору передбачено, що договір укладено на 49 років, який починає обчислюватись з дня державної реєстрації договору відповідно до чинного законодавства. Договір за взаємною згодою сторін укладається у простій письмовій формі та не потребує подальшого нотаріального посвідчення у відповідності до приписів Закону України Про оренду землі.

Крім того, до Договору підписано Акт від 04.04.2008 про встановлення в натурі меж земельних ділянок, переданих у довгострокову оренду строком на 49 років ТОВ Саймон для проведення берегоукріплювальних робіт і будівництва гідротехнічних протизсувних споруд, розміщення та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для відпочинку населення за адресою: вул. Набережна, 6, с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області.

Право оренди ТОВ Саймон зареєстровано 23.11.2015, про що свідчать Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 49395301 від 09.12.2015, № 49394098 від 09.12.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору оренди від 14.04.2008 ТОВ Саймон сплачувало орендну плату, про що свідчать наявні у справі: довідка ПАТ Банк Восток № 008-05-70 від 27.06.2017, платіжні доручення за період з 30.01.2013 по 21.09.2015.

24.12.2015 Молодіжненська сільська рада прийняла рішення № 66-VII Про розроблення детального плану території земельної ділянки, що знаходиться в довгостроковій оренді у ТОВ Саймон за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6.

Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.06.2017 № № 90582486, 90573625, земельні ділянки площею 8,4389 га, кадастровий номер №:02:004:3019, площею 0,1391 га, кадастровий номер №:02:004:3020, розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6, зареєстровані за територіальною громадою в особі Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району.

Крім того, ТОВ „Саймон", на підставі рішення Молодіжненської сільської ради №212 від 31.10.2012, отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.12.2012 на збудовані гідротехнічні споруди, яким за рішенням Молодіжненської сільської ради №266 від 24.12.2012 присвоєно адресу: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6В.

Рішенням Молодіжненської сільської ради № 716-V від 25.05.2007 ухвалено вилучити із земель Міністерства оборони України (КЕЧ Одеського району) земельну ділянку загальною площею 2,1 га, яка використовується КЕЧ Одеського району на підставі Державного акту на право постійного користування землею № Р-6-86 від 1986 (Б №032344) за згодою Міністерства оборони України (лист КЕВ від 23.04.2007 № 661) та зарахувати її до земель запасу Молодіжненської сільської ради в т.ч.: земельну ділянку №1, площею 1,59 га, до категорії земель житлової та громадської забудови, земельну ділянку № 2, площею 0,51 га, до категорії земель рекреаційного призначення (в межах с. Молодіжне).

09.09.2008 Молодіжненською сільською радою прийнято рішення № 1266-V, яким затверджено технічну документації по складанню державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, що передаються громадянам України, для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) в с. Молодіжне, передано вказані земельні ділянки безкоштовно у власність громадян України, та видано їм відповідні акти на право приватної власності на землю.

Факт перебування земельних ділянок у власності громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.04.2017 за №№85910956, 85908359, 85908960, від 22.06.2017 №90351005, а також державні акти на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 від 09.10.2009, №319453 від 30.09.2009, №319449 від 09.09.2009, №319455 від 17.07.2009, №319457 від 17.07.2009, №319454 від 17.07.2009, №319458 від 17.07.2009, №319456 від 17.07.2009, №319460 від 17.07.2009, №319459 від 15.12.2008, №319450 від 15.12.2008, №319448 від 08.12.2008, №319447 від 08.12.2008, №319446 від 08.12.2008, №319452 від 15.12.2008, №319444 від 15.12.2008, №319443 від 15.12.2008, №319454 від 09.09.2009.

Вказані обставини стали підставою для звернення Військового прокурора з відповідним позовом про визнання незаконним та скасування рішення Молодіжненської сільської ради від 20.03.2008 № 1104-V, визнання недійсним з моменту укладання договору оренду земельної ділянки від 14.04.2008, визнання незаконним та скасування рішення Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 25.05.2007 №716-V.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Стаття 15 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України , цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України Про Збройні Сили України, земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків.

За змістом ч. 1 ст. 77 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України Про використання земель оборони, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань.

Частиною 2 ст. 77 Земельного кодексу України унормовано, що землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності (в редакції, яка діяла до 06.09.12 року).

Відповідно до п. б) ч. 3 статті 84 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення спірних рішень), до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать, зокрема, землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення, утворених відповідно законодавства України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.01.2015, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.03.2015, постановою Вищого господарського суду України від 09.06.2015, по справі № 916/4329/14 за позовом Першого заступника військового прокурора Південного регіону України, в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до Молодіжненської сільської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Саймон", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінету Міністрів України, Концерну "Військторгсервіс", відмовлено повністю у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення від 20.03.2008 № 1104-V Про передачу ТОВ "Саймон" у довгострокову оренду строком на 49 років земельних ділянок загальною площею 8,5780 га для проведення берегоукріплювальних робіт і будівництва гідротехнічних протизсувних споруд, розміщення та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для організації відпочинку населення, розташованої в АДРЕСА_3 . Молодіжне, АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином, преюдиціальним для даної справи є встановлення судом по справі №916/4329/14 факту належності спірних земель до земель оборони, факту надання згоди на вилучення спірних земель площею 12,5 га з боку Міністерства оборони України у листі № 220/2826 від 23.12.2004, та на вилучення земельної ділянки площею 8,5780 га з боку Південного територіального Квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України у листі № 303/22/1/742 від 23.11.2006, а також факту встановлення експертизою землевпорядної документації відсутності порушення прав держави при відведенні спірної земельної ділянки в оренду ТОВ Саймон.

Також з матеріалів справи вбачається, що 23.12.2004 Міністерство оборони України звернулось на адресу Голови Державної адміністрації Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_22 з листом за № 220/2826 за підписом Міністра оборони України ОСОБА_23 , відповідно до якого, в зв`язку з реалізацією будівель та споруд Державного підприємства Міністерства оборони України Оздоровчий комплекс Ювілейний, розташованих в с. Молодіжному по вул. Набережній, 6, Овідіопольського району, Міністерство оборони України не заперечує проти вилучення земельної ділянки площею 12,5 га з земель оборони з метою землевідведення новому власнику майна.

Отже, на землях оборони площею 12,5 га, до яких входили земельні ділянки, що стали предметом спірних рішень ради, був розміщений об`єкт соціально-культурного призначення - будівлі та споруди бази відпочинку Ювілейний.

Таким чином вказані землі належали до земель під об`єктом соціально-культурного призначення та могли бути передані до комунальної власності згідно п. б) ч. 3 статті 84 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення спірних рішень).

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішень), до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу, що у 2007-2008 роках землі державної та комунальної власності не були розмежованими, а розпорядження землями (прийняття рішень про вилучення, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та надання (передача) земельних ділянок у власність чи користування) в межах населених пунктів здійснювали виключно відповідні органи місцевого самоврядування (сільські, селищні, міські ради), оскільки землі державної та комунальної власності було розмежовано лише з 01.01.2013 року - дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 № 5245-VI.

Спірні земельні ділянки площею 8,5780 га та 2,10 га знаходились в межах населеного пункту села Молодіжного Овідіопольського району.

З огляду на зазначене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що прийняття саме Молодіжненською сільською радою спірних рішень відповідало чинному в той час земельному законодавству, адже до розмежування земель державної та комунальної власності виключно органи місцевого самоврядування були наділені повноваженнями по прийняттю рішень щодо розпорядження землями в межах населених пунктів. Наведене підтверджується роз`ясненням Державного агентства земельних ресурсів України від 06.01.2015 №28-28-0.17-97/2-15.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України передбачалося, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 141 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття рішень) визначався наступний вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Порядок вилучення земельних ділянок закріплено у ст. 149 Земельного кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України, вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

При цьому, суд зазначає, що на час прийняття відповідних рішень, чинним законодавством не було встановлено форми згоди землекористувача.

Отже, Молодіжненська сільська рада могла розпорядитись спірними земельними ділянками, що перебували у постійному користуванні КЕВ м. Одеси згідно Державного акту на право користування землею серії Б № 032344 від 1986 року, тільки після вилучення їх за згодою попереднього землекористувача.

Як зазначалося раніше листом Міністерства оборони України від 23.12.2004 року № 220/2826, згідно якого МОУ надало дозвіл на вилучення земельної ділянки площею 12,5 га з земель оборони (до яких увійшли земельні ділянки площею 8,5780 га та 2,10 га);

Крім того, листом Південного територіального Квартирно-експлуатаційного управління МОУ від 23.11.2006 року № 303/22/1/742, згідно якого Управління не заперечувало проти вилучення земельних ділянок загальною площею 8,5780 га із земель наданих в постійне користування КЕЧ Одеського району; листом КЕВ м. Одеси від 23.04.2007 року № 661, згідно якого КЕВ м. Одеси, враховуючи рішення Міністра оборони України від 23.12.2004 № 220/2826, не заперечувало проти вилучення земельних ділянок загальною площею 2,10 га.

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що Міністерство оборони України, а також безпосередньо землекористувач КЕВ м. Одеси та його вищий орган Південне територіальне Квартирно-експлуатаційне управління МОУ виразили свою волю щодо згоди на вилучення земельних ділянок, а доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги не приймаються.

Судовою колегією відхиляються доводи апеляційної скарги стосовно відсутності погодження Кабінету Міністрів України на вилучення спірних земельних ділянок, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України Про управління об`єктами державної власності управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України Про управління об`єктами державної власності, серед суб`єктів управління об`єктами державної власності нарівні з іншими є міністерства та інші органи виконавчої влади (далі - уповноважені органи управління).

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 6 Закону України Про управління об`єктами державної власності, уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань приймають рішення про передачу об`єктів державної власності в комунальну власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про Збройні Сили України, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Статтею 10 Закону України Про оборону України унормовано, що Міністерство оборони України здійснює управління переданим Міністерству оборони України військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, визначеного частиною другою цієї статті.

Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 № 1919.

Положення № 1919 передбачає, що відчуження військового майна - вилучення військового майна із Збройних Сил у результаті його реалізації через уповноважені підприємства (організації) або безпосередньої передачі виконавцям державного оборонного замовлення, іншим постачальникам матеріально-технічних засобів (ресурсів), виконавцям робіт, надавачам послуг (далі - виконавці) з метою проведення з ними розрахунків, а також передачі юридичним особам в обмін на житло для військовослужбовців та членів їх сімей.

Цим же Положенням передбачено, що його дія не поширюється на передачу військового майна до сфери управління інших органів виконавчої влади, а також у власність територіальних громад сіл, селищ та міст.

Вилучення земельних ділянок площею 8,5780 га та 2,10 га за спірними рішеннями не являється відчуженням військового майна у розумінні ч. 6 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України та Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою КМУ від 28 грудня 2000 р. № 1919.

Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 №1282 затверджений Порядок вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, який визначав процедуру вилучення військового майна з оперативного управління військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил (далі - військові частини), та його безоплатної передачі до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), самоврядним установам і організаціям, які провадять свою діяльність в інтересах національної безпеки і оборони (далі - самоврядні установи і організації), та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1282, вилучення військового майна з оперативного управління військових частин - прийняття Міноборони рішення про вилучення майна з оперативного управління військових частин з метою безоплатної передачі його до сфери управління органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.

Згідно з п. 4 Порядку № 1282, передача військового майна органам, уповноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням: 1) Кабінету Міністрів України - щодо цілісних майнових комплексів; 2) Міноборони - щодо: іншого окремого індивідуально визначеного майна; житлового фонду та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі цілісних майнових комплексів.

Відповідно до пунктів 44, 45 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основних правил користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997р. № 483, за відсутністю потреби або по закінченню терміну користування землі, надані для потреб Збройних Сил України, підлягають передачі місцевим органам влади згідно з статтею 27 Земельного кодексу України. Передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.

З огляду на вищевикладене, безпосередньо Міністерство оборони України виступало уповноваженим органом, який мав право розпоряджатись переданою йому в управління земельною ділянкою, в тому числі приймати рішення про згоду на її вилучення.

Суд також зауважує, що станом на момент прийняття спірних рішень ради, норма статті 9 Закону України Про Збройні Сили України передбачала повноваження КМУ, серед яких встановлення порядку надання Збройним Силам України в управління об`єктів державної власності, в тому числі земельних (водних) ділянок, а не повноваження щодо розпорядження землями, що закріплені за військовими частинами та установами ЗСУ, тобто цим законом були закріплені інші повноваження КМУ, що не стосувалися розпорядження землями оборони.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що вилучення земельних ділянок площею 8,5780 га та 2,10 га спірними рішеннями Молодіжненської сільської ради не потребувало окремого погодження (рішення) Кабінету Міністрів України.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на правові позиції, наведені Верховним Судом у постановах від 24.04.2018 у справі № 902/538/14, від 29.11.2018 у справі № 916/1900/16 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12.06.2018 у справі № 916/3727/15 судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки обставини даної справи не є подібними.

Крім того, судом апеляційної інстанції відхиляються доводи апелянта стосовно розташування на вилученій земельній ділянці площею 2,10 га нерухомих об`єктів державної власності - будівель та споруд бази відпочинку Ювілейна

Згідно акту Філії ОУВТ Концерну Військторгсервіс від 02.09.2016, складеного за результатами обстеження земельної ділянки, будівель та споруд бази відпочинку Ювілейна (с. Молодіжне, вул. Набережна, 6, Овідіопольського району), на земельній ділянці бази відпочинку Ювілейна загальною площею 58 849 кв. м. розташовані нерухомі об`єкти, частина з яких перебуває у зруйнованому та напівзруйнованому стані.

16.07.2015 КП БТІ м. Іллічівська було складено Технічний паспорт на будівлі та споруди бази відпочинку Ювілейна за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6А, з якого вбачається, що частину споруд знесено, а частина знаходиться в аварійному стані.

Крім того, в матеріалах справи також наявний Акт розбирання будівель та споруд від 18 липня 2008 року за підписами комісії, призначеної наказом від 28 серпня 2006 року за № 23: голови комісії заступника начальника УТ з ФЕР, членами комісії: помічником начальника з виробництва, провідним інженером з підготовки кадрів та ТБ, завідувачем господарством та затверджений начальником Державного підприємства Міністерства оборони України управління торгівлі ЮОК та скріпленого печаткою, з якого вбачається, що 13 (тринадцять) будівель Оздоровчого комплексу Ювілейний були розібрані на підставі складених Актів списання основних засобів від 22.11.2006 року.

Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи технічним паспортом на будівлі та споруди бази відпочинку Ювілейний, розробленим комунальним підприємством Бюро технічної документації м. Іллічівська 16.07.2015 року, який містить дані про знесені об`єкти нерухомості. Отже, фактично вказана нерухомість була списана та розібрана за погодженням з Міністерством оборони України.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції що посилання апелянта та третіх осіб на те, що на вилученій земельній ділянці площею 2,10 га дотепер розміщені об`єкти нерухомості, які знаходяться у державній власності в особі Міністерства оборони України та закріплені на праві господарського відання за Концерном «Військторгсервіс» не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами.

Стосовно вимоги про визнання недійсним договору оренди від 14.04.2008, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

При цьому зміст договору та його правова природа не залежать від його назви, а умови укладеного між відповідачами договору відповідають змісту договору оренди, визначеному ст. 12 Закону України "Про оренду землі", згідно з якою договір оренди землі визначений як угода сторін про взаємні зобов`язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк, та відповідає фактичним правовідносинам сторін, відтак, назва договору не змінює суті останніх, а тому положення спірного договору повинні відповідати законодавству, що регулює правовідносини у сфері оренди землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди від 14.04.2008 укладений у формі, встановленій законом; сторонами, що мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; відповідає вимогам Цивільного кодексу України та спрямований на реальне настання правових наслідків, що передбачає виконання вимог дійсності правочину, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що рішення Молодіжненської сільської ради від 20.03.2008 № 1104-V прийнято у спосіб та в межах повноважень, визначених чинним законодавством на момент його прийняття, судова колегія вважає, що правові підстави для визнання недійсним з моменту укладення Договору оренди земельної ділянки від 14.04.2008, укладеного між Молодіжненською сільською радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ Саймон відсутні.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою (рішення у справах "Серявін та інші проти України", "Руїз Торіха проти Іспанії"), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Трофимчук проти України").

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено всі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та відхиляються судовою колегією.

За таких обставин, апеляційна скарга Заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на рішення Господарського суду Одеської області від 07.05.19 по справі №916/1041/17 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 07.05.19 по справі №916/1041/17 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на рішення Господарського суду Одеської області від 07.05.19 по справі №916/1041/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.05.19 по справі №916/1041/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.09.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Я.Ф. Савицький

А.І. Ярош