ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2019 справа № 914/984/19

Суддя Березяк Н.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна», м. Київ,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Шлях», м. Львів,

про: стягнення 326166,31 грн (з яких: 98136,39 грн пеня, 41747,40 грн інфляційні втрати, 8185,16 грн три відсотки річних, 178097,36 грн неустойки).

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Лащ Х.Л.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «Шлях» про стягнення 326166,31 грн (з яких: 98136,39 грн пеня, 41747,40 грн інфляційні втрати, 8185,16 грн три відсотки річних, 178097, 36 грн неустойки).

Ухвалою суду від 27.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.07.2019 р. В подальшому підготовче засідання судом відкладено на 15.07.2019 та 29.07.2019. Ухвалою суду від 29.07.2019 закрито підготовче провадження у справі №914/984/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.08.2019. В подальшому розгляд справи по суті відкладено на 18.09.2019.

В судове засідання 18.09.2019 представник позивача не з`явився. Через канцелярію суду, подав клопотання від 13.092019 №13/09/19-2, в якому просить суд здійснювати розгляд справи без участі позивача за наявними матеріалами справи.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів, та повернення обладнання за укладеним між сторонами договором оперативної оренди обладнання №СО 17-0002147 від 15.08.2017.

В судове засідання 18.09.2019 представник відповідача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Вимог ухвали суду від 27.05.2019 не виконав.

Відповідно до частини 9 статті 195 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

П`ятнадцятого серпня 2017 року ТОВ «Пері Україна» (надалі - орендодавець) та ТОВ «ШЛЯХ» (надалі - орендар) уклали договір №СО-17-0002147 оперативної оренди обладнання (надалі- договір) (а.с.21-27).

Відповідно до п. 1.1. договору, орендодавець надає орендарю у тимчасове оплатне користування (оренду) будівельну опалубку РЕRІ (в т.ч. окремі елементи опалубки, спеціалізовану тару для її транспортування), іменовану надалі «обладнання», асортимент, кількість і вартість якого вказуються в актах прийому-передачі, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Сторони в додатку №1 (Специфікація) погодили асортимент обладнання, яке може бути передано в оренду і вартість оренди за один календарний день.

В пункті 2.1. договору встановлено, шо передача обладнання в оренду (з оренди) здійснюється на підставі акту (ів) прийому-передачі.

На виконання вимог п. 2.1. договору позивач та відповідач підписали наступні акти прийому-передачі обладнання в оренду: №19692 від 05 жовтня 2017 року, відповідно до якого передано в користування обладнання вартістю 84 571,10 грн (без ПДВ); №19694 від 05 жовтня 2017 року, відповідно до якого передано в користування обладнання та тара вартістю 1 918 813,80 грн (без ПДВ): №20622 від 15 листопада 2017 року, відповідно до якого передано в користування обладнання та тара вартістю 658 272,80 грн (без ПДВ); №20962 від 30 листопада 2017 року, відповідно до якого передано в користування обладнання та тара вартістю 873 178,70 грн (без ПДВ); №21412 від 22 грудня 2017 року, відповідно до якого передано в користування обладнання та тара вартістю 1 068 548,10 грн (без ПДВ); №21940 від 25 січня 2018 року, відповідно до якого передано в користування обладнання та тара вартістю 225 288,50 грн (без ПДВ). Загалом орендар отримав в користування обладнання вартістю 4 828 673,00 грн (а.с.40-58).

Під час дії договору відповідач частково повернув (здав на склад орендодавця) обладнання та тару до нього на загальну суму 4 249 288,60 грн, що підтверджується актами прийому-передачі: № 20625 від 15 листопада 2017 року для підтвердження повернення обладнання вартістю 954 398,00 грн(без ПДВ); № 20928 від 28 листопада 2017 року для підтвердження повернення обладнання та тари вартістю 1 048 986, 90 грн (без ПДВ); № 22024 від 26 січня 2018 року для підтвердження повернення обладнання та тари вартістю 311 221, 70 грн (без ПДВ); № 23442 від 04 квітня 2018 року для підтвердження повернення обладнання та тари вартістю 956 111, 90 грн (без ПДВ); № 24163 від 04 травня 2018 року для підтвердження повернення обладнання та тари вартістю 710 760, 40 грн (без ПДВ); № 25060 від 07 червня 2018 року для підтвердження повернення обладнання та тари вартістю 267 809, 70 грн (без ПДВ) (а.с.59-76).

Однак відповідач перелічені акти не підписав (копії доказів направлення відповідачу вказаних актів прийому передачі долучені до матеріалів справи (а.с. 77-78).

Згідно з п. 4.1.1. Договору розмір орендної плати (без ПДВ) за одиницю обладнання за один календарний день зазначається сторонами в додатках до цього договору.

Відповідно до п. 4.2.1. договору, орендна плата в грошовому вираженні щомісячно розраховується (із можливістю врахування індексації) орендодавцем на підставі фактично наданого в оренду обладнання (згідно актів прийому-передачі обладнання) за фактичну (п.3.2.) кількість днів знаходження обладнання в оренді.

В пункті 4.2.2. договору встановлено, що орендар сплачує орендну плату щомісячно протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця.

Відповідно до п. 4.2.4. договору орендодавець до десятого числа кожного місяця, наступного за оплачуваним (за який нарахована орендна плата), направляє орендарю поштою (цінним листом із описом вкладення) оригінал підписаного та скріпленого печаткою орендодавця акту наданих послуг в двох примірниках.

Згідно із пунктом 4.2.5. договору, орендар зобов`язаний підписати і повернути орендодавцю один підписаний та скріплений печаткою орендаря оригінал акту наданих послуг до двадцятого числа місяця, наступного за оплачуваним, за яким нарахована орендна плата.

У разі неповернення (несвоєчасного повернення) підписаного та скріпленого печаткою орендаря акта наданих послуг і відсутності письмової мотивованої відмови орендаря від підписання цього акту (із доданням відповідного розрахунку на підставі підписаних сторонами актів прийому- передачі обладнання), такий акт і сума орендної плати в грошовому виражені вважаються беззастережно визнаними орендарем, а послуга є такою, що прийнята в повному обсязі (на вказану в акті прийому - передачі суму).

Так, позивач та відповідач підписали акт виконаних робіт щодо оренди обладнання № 30008567 від 31.10.17 на суму 82 899,94 грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 5 жовтня 2017 року 31 жовтня 2017 року)(а.с. 79-84).

Як вбачається з долучених позивачем до матеріалів справи копій поштових описів вкладення, поштової накладної та фіскального чеку (а.с.137-140), позивач направив відповідачу для підписання наступні акти виконаних робіт: № 30008840 від 30.11.17 на суму 82547, 06 грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 1 листопада 2017 року - 30 листопада 2017 року); № 30009027 від 31.12.17 на суму 95701,73 грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 1 грудня 2017 р о к у -31 грудня 2017 року); № 30009332 від 31.01.18 на суму 123 100,50грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 1 січня 2018 року 31 січня 2018 року); № 30009459 від 28.02.18 на суму 106 377, 60грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 1 лютого 2018 року - 28 лютого 2018 року); № 30009827 від 31.03.18 на суму 117 775, 20грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 1 березня 2018 року - 31 березня 2018 року); № 30009972 від 30.04.18 на суму 72699, 70грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 1 квітня 2018 року 30 квітня 2018 року); № 30010333 від 31.05.18 на суму 43 204, 85грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 1 травня 2018 року - 31 травня 2018 року); № 30010614 від 30.06.18 на суму 29 606, 54грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 1 червня 2018 року - 30 червня 2018 року); № 30010901 від 31.07.18 на суму 28 168, 58 грн (з ПДВ 20%) (період нарахування оренди 1 липня 2018 року - 31липня 2018 року)(а.с.84-136). Копії доказів направлення відповідачу вказаних актів долучені до матеріалів справи (а.с. 137-140).

Однак, як стверджує позивач, відповідач не повернув йому підписані та скріплені печаткою акти наданих послуг, письмової мотивованої відмови від їх підписання не подав.

Відповідачем не надано суду письмових пояснень, щодо причин не підписання та неповернення позивачу актів виконаних робіт.

Загалом, згідно наведених вище актів виконаних робіт, нарахована відповідачу орендна плата становить 782 081,70 грн.

Відповідач частково оплатив оренду: 11.12.2017 перераховано позивачу 27 000,00 грн: 27.04.2018 - 160 000,00 грн. Загалом 187 000, 00 грн.

Також, ТОВ «Шлях», на підставі п. 9.2. Договору, сплачено позивачу 02 жовтня 2017 року гарантійний платіж в розмірі 100 000, 00 грн, 13.11.2017-40 000 грн.

У зв`язку з порушенням орендарем п.4.2.2. Договору щодо внесення орендної плати, позивач направив відповідачу повідомлення вих. №288 від 09.07.2018 про розірвання договору оперативної оренди обладнання, де останнім днем дії Договору було вказано 31 липня 2018 року. Також у повідомленні містилась вимога повернути обладнання до 31 липня 2018 року (а.с. 141-147).

З огляду на викладене, договір оперативної оренди обладнання від 15.08.2017р. №СО-17-0002147 укладений між позивачем та відповідачем, був розірваний та останнім днем строку його дії було 31.07.2018р.

Згідно з п.12.8 Договору, 21 вересня 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» із гарантійного платежу зарахувало в рахунок сплати оренди 130 667, 30 грн, про що повідомлено орендаря окремим листом (а.с. 148).

Відтак, борг зі сплати орендної плати становить: 782 081,70 грн (нарахована орендна плата) - 187 000,00 грн (кошти перераховані як орендна плата) -130 667, 30 грн (частина гарантійного платежу зарахована як сплата оренди) = 464 414,40 грн (з ПДВ 20%) (борг).

Тобто, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати орендної плати по наступним актам: № 30009332 від 31.01.18 сума заборгованості становить 66 581, 93грн (з ПДВ 20%); № 30009459 від 28.02.18 сума заборгованості становить 106 377, 60грн (з ПДВ 20%); № 30009827 від 31.03.18 сума заборгованості становить 117 775,20грн (з ПДВ 20%); № 30009972 від 30.04.18 сума заборгованості становить 72 699, 70грн (з ПДВ 20%); № 30010333 від 31.05.18 сума заборгованості становить 43 204,85грн (з ПДВ 20%); № 30010614 від 30.06.18 сума заборгованості становить 29 606, 54грн (з ПДВ 20%); № 30010901 від 31.07.18 сума заборгованості становить 28 168, 58 грн (з ПДВ 20%).

В пункті 5.2.9. договору передбачений обов`язок орендаря повернути (здати на склад орендодавця) обладнання очищеним, належно упакованим, в справному стані із врахуванням природнього зносу не пізніше дня припинення договору відповідно до п. 3.3. або розірвання договору відповідно до п. 3.4.

Однак у визначений строк відповідач не повернув обладнання та не здійснив оплати орендних платежів.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом вих. № 375 від 17 вересня 2018 року про стягнення з ТОВ «ШЛЯХ» 464 414,40 грн заборгованості з орендної плати; 92 058.20 грн пені за період з 01.12.2017 до 31.08.2018 за прострочення виконання зобов`язання з оплати орендної плати; 12 298,09 грн інфляційних втрат за період з 01.12.2017 до 30.06.2018 у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання з оплати орендної плати; 3% річних в розмірі 8 162,94 грн за період з 01.12.2017 до 31.08.2018; 579 384,40 грн заборгованості з відшкодування вартості неповернутого обладнання.

Після подання позову до суду, відповідачем додатково було повернено обладнання вартістю 551 844,00грн, що підтверджується долученим до справи актом прийому-передачі від 07.11.2018р. №29382.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.01.2019 у справі 914/1905/18, позовні вимоги задоволено повністю.

Двадцять першого березня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович відкрив виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області № 914/1905/18 від 19.03.2019 щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача в сумі 604 474,03 грн.

Як зазначає позивач, станом на 01.04.2019 відповідач не виконав вказане рішення суду в повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів та повернення обладнання за укладеним між сторонами договором оперативної оренди обладнання №СО 17-0002147 від 15.08.2017 ТОВ «Пері Україна» звернувся до суду з позовом про стягнення з ТзОВ «Шлях» заборгованості, яка не була предметом розгляду при ухваленні рішення Господарського суду Львівської області від 29.01.2019 у справі № 914/1905/18, а саме: пені за період з 01.09.2018 до 31.03.2019 в сумі 98 136,39 грн; інфляційних втрат за період з 01.09.2018 до 31.03.2019 в сумі 41 747,40 грн; 3% річних за період з 01.09.2018 до 31.03.2019 в сумі 8 185,16 грн.

Крім того, як зазначає позивач, пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення обладнання, відповідач сплачує неустойку в розмірі подвійної орендної плати (по ставці, що діє в період порушення) за час прострочення.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 178 097, 36 грн за користування обладнанням за час прострочення його повернення в період з 01.08.2018 до 06.11.2018.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої

статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що

передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами статей 526-527 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦКУ визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Статтею 3 Закону «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 10 січня 2002 року N 2921-III передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.1. договору, у разі несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

В пункті 7.9 Договору сторони встановили, що строк позовної давності щодо стягнення неустойки (пені) та щодо вимог про відшкодування збитків у зв`язку із пошкодженням обладнання складає 3 (три) роки. Період нарахування штрафних санкцій складає весь період прострочення зобов`язання.

Так, суд перевіривши розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з оплати орендної плати за період з 01.01.2018 р до 31.07.2018 (згідно акта: №30009332 від 31.01.2018 р. заборгованість в розмірі 123 100, 50 за період з 01.09.2018 по 20.09.2018 та в розмірі 66 581,93 грн за період з 21.09.2018 по 31.03.2019; № 30009459 від 28.02.18 заборгованість в розмірі 106 377, 60 грн; № 30009827 від 31.03.18 заборгованість в розмірі 117 775,20грн; № 30009972 від 30.04.18 заборгованість в розмірі 72 699,70; № 30010333 від 31.05.18 заборгованість в розмірі 43 204,85грн; № 30010614 від 30.06.18 заборгованість в розмірі 29 606, 54грн; № 30010901 від 31.07.18 заборгованість в розмірі 28 168, 58 грн) вказує, що розрахунок позивача є правильним, а тому вимоги про стягнення 98 136,39 грн пені є обґрунтованими.

Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 8 185,16 грн трьох відсотків річних, зазначає, що такий позивачем здійснено правильно, а відтак, вимоги підлягають до задоволення.

Щодо розрахунку стягнення інфляційних втрат в сумі 41 747,40 грн - суд перевіривши поданий позивачем розрахунок, вказує, що поданий розрахунок інфляційних втрат є не вірним. А саме, інфляційне збільшення згідно акту №30009332 від 31.01.2018 за період з 21.09.2018 по 31.03.2019 на суму боргу 66 581,93 грн становить 4 303,08 грн, а не зазначені позивачем 5 649,90 грн. Відтак, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, суд вказує, що обґрунтованим є нарахування в розмірі 40 400,58 грн.

В пункті 7.2. договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення обладнання відповідач сплачує неустойку в розмірі подвійної орендної плати (по ставці, що діє в період порушення) за час прострочення.

Згідно із частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В пункті 2 статті 785 Цивільного кодексу України вказано, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як встановлено матеріалами справи, договір оперативної оренди обладнання припинив свою чинність 31 липня 2018 року, після чого відповідач частково повернув обладнання, що підтверджується актом № 29382 від 07 листопада 2018 року.

Станом на дату припинення договору у відповідача перебувало в користуванні обладнання за ціною оренди в розмірі 28 168, 58 грн за 31 день, доказом чого є акт виконаних робіт № 30010901 від 31.07.2018.

Так, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 178 097,36 грн неустойки за користування обладнанням за час прострочення його повернення за період з 01.08.2018 по 06.11.2018, зазначає, що такий позивачем здійснено правильно, а відтак, вимоги підлягають до задоволення.

Представник позивача, через канцелярію суду, подав заяву від 24.07.2019 №24/1-1 про те що після розгляду справи по суті, буде подано до суду клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу з відповідними доказами понесення витрат на правничу допомогу, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 4872,30 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шлях» (79035, м. Львів, вул. Зелена, буд. 115 Б, ідентифікаційний код 13826859) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Об`їзна дорога, буд. 60, ідентифікаційний код 31032954) заборгованість у сумі 324819,49 грн, з яких: 98 136,39 грн - пені, 8185,16 грн - 3% річних, 40 400,58 грн - інфляційних збитків, 178 097,36 грн - неустойки та 4872,30 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.09.2019.

Суддя Березяк Н.Є.