ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 Справа № 917/530/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Рожко О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

про стягнення 14 604 881,52 грн.

За участю представників від позивача Пронюк В.Я.; від відповідача: Данілова Н. Н.

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення 14604881,52 грн., у тому числі 6215697,99 грн. - пені, 2507902,31 грн. - 3% річних, 5881281,22 грн. - інфляційних, згідно договору № 3789/1617-ТЕ-24 постачання природного газу від 05.09.2016р. (з врахуванням уточнень викладених у заяві від 12.04.2019 № 14/4-549; т.1 а.с.71-73).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в порушення договірних зобов`язань відповідач несвоєчасно оплачував переданий природний газ.

Відповідач у відзиві (вхід. № 4743 від 10.05.2019) проти позову заперечує з тих підстав, що ним було самостійно сплачено грошовими коштами суму 13276219,45 грн.; прострочення виникло у періоди 26.11.2016 04.12.2016 та 26.09.2017 28.09.2017. В іншій частині вартість природного газу оплачувалася у порядку, встановленому спільними протокольними рішеннями, за якими змінювалися строки виконання відповідачем грошових зобов`язань, які виникли на підставі Договору; сторони зобов`язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок; тобто сторони фактично узгодили зміну порядку проведення розрахунку по Договору. Також, частина вартості природного газу погашалася згідно постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 через рахунки із спеціальним режимом використання за встановленими нормативами перерахування коштів. Тобто, у відповідача була відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем.

Також у відзиві відповідач заявив про сплив строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені (т.1, а.с.86-92).

Позивач надав у відповіді на відзив (вхід. № 5175 від21.05.2019р.) зазначив, що сторони п.10.3Договору узгодили строк позовної давності 5 років, утому числі щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних; позивач мав можливість сплатити заборгованість власними коштами та впливати на стан розрахунку; п. 6.1 договору сторони погодили, що укладення спільних протокольних рішень не змінює строків та умов розрахунків за цим договором (т.2, а.с.6-12).

Відповідач у запереченні (вхід. № 5862 від 05.06.2019р.) зазначає, що спірний договір укладений для поставки природного газу виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Спільні протокольні рішення на погашення боргу за договором укладалися на виконання зобов`язань Держави щодо погашення наданих відповідачем населенню пільг та субсидій.

Відповідач подав клопотання (вхід. № 5861 від 05.06.2019р.) про зменшення пені на 90% (т.2 а.с.23-25).

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2019 даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т.М. (т.1, а.с.1).

За ухвалою господарського суду від 05.04.2019р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (т.1, а.с.2-3, 71-79).

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 22.04.2019 відкрито провадження у справі № 917/530/19, призначено справу до розгляду в підготовче засідання, та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи (т.1, а.с.80-81).

Ухвалою від 21.05.2019р. суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів (т.2 а.с.18-19).

За ухвалою від 11.06.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.07.2019.

В судовому засіданні від 16.07.2019р. оголошено перерву у розгляді справи на 05.09.2019 .

Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями від 23.04.2019р., від 22.05.2019р., від 13.06.2019р., розпискою сторін від 16.07.2019.

В судовому засіданні 05.09.2019 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем) та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (відповідачем) укладено договір постачання природного газу № 3789/1617-ТЕ-24 від 05.09.2016р. (далі-Договір; т.1, а.с.27-35).

Згідно п.1.1 Договору позивач, як продавець, зобов`язався поставити споживачеві (відповідачу) у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався прийняти і оплатити цей газ на умовах цього договору.

В Додаткових угодах № 1 від 23.01.2017р., № 2 від 31.03.2017р. до Договору сторони встановлювали ціну природного газу, що постачається, порядок визначення цієї ціни, умови відповідальності за порушення зобов`язань за договором (т.1, а.с.36-38).

Згідно п. 1.2 Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідачу за період жовтень 2016 року - вересень 2017 року природний газ на загальну суму 587 577 016,33 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 59334998,20 грн., від 30.11.2016 на суму 83493253,55 грн., від 31.12.2016 на суму 104179817,16 грн., від 31.01.2017 на суму 114983120,10 грн., від 28.02.2017 на суму 88785524,72 грн., від 31.03.2017 на суму 66526770,56 грн., від 30.04.2017 на суму 20621993,41 грн., від 31.05.2017 на суму 10710747,18 грн., від 30.06.2017 на суму 9608220,59 грн., від 31.07.2017 на суму 8997217,40грн., від 31.08.2017 на суму 9332296,86 грн., від 30.09.2017 на суму 11003056,60 грн. (т.1, а.с.39-50).

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов`язання за Договором щодо оплати природного газу виконав, сплативши 58 7577 016,33 грн.

Зазначене підтверджується бухгалтерською випискою з балансового рахунку сальдо по підприємству та випискою по операціях з 01.10.2016 - 31.05.2018р. (т.1, а.с.52-55).

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що в разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього Договору, покупець зобов`язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Згідно п. 10.3. Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років

Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позивач у позові посилається на те, що відповідач порушив строки оплати, встановлені пунктом 6.1 Договору. На підставі чого позивач нарахував відповідачу 6215697,99 грн. - пені, 2507902,31 грн. - 3% річних, 5881281,22 грн. - інфляційних.

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Згідно п. 1.2 Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п.7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20, розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Як свідчать подані докази, між Головним управління державної казначейської служби України у Полтавській області (сторона №1), Департаментом фінансів Полтавської облдержадміністрації (сторона № 2), Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (сторона № 3), НАК Нафтогаз України (сторона № 4) були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 3404 від 20.12.2016, № 22 від 11.01.2017, № 679 від 01.02.2017, № 678 від 01.02.2017, № 799 від 09.02.2017, № 798 від 09.02.2017, №3014 від 05.07.2017, №3175 від 08.08.2017, № 3173 від 08.08.2017, № 3171 від 08.08.2017, №3488 від 18.09.2017, № 3489 від 18.09.2017 (т.1, а.с.209-246).

Метою укладення Спільних протокольних рішень є погашення взаємної заборгованості, в тому числі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (Сторона 3) перед НАК «Нафтогаз» (остання Сторона) за природний газ у сумі 283 995 485,52 грн.

Розділами 2 протокольних рішень передбачено порядок розрахунків за спільними протокольними рішеннями, зокрема передбачено, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" перераховує НАК «Нафтогаз України» кошти за природний газ із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ.

На підставі спільного протокольного рішення № 3404 від 20.12.2016, за платіжним дорученням № 43 від 28.12.2016 (дата сплати 28.12.2016) позивачу перераховано 12 000 000,00 грн. (а.с.99).

На підставі спільного протокольного рішення № 22 від 11.01.2017, за платіжним дорученням № 46 від 12.01.2017 (дата сплати 16.01.2017) позивачу перераховано 21 038 497,40 грн. (а.с.101).

На підставі спільного протокольного рішення № 679 від 01.02.2017, за платіжним дорученням № 47 від 02.02.2017 (дата сплати 07.02.2017) позивачу перераховано 31 037 779,68 грн. (а.с.100).

На підставі спільного протокольного рішення № 678 від 01.02.2017, за платіжним дорученням № 48 від 02.02.2017 (дата сплати 07.07.2017) позивачу перераховано 30 000 000,00 грн. (а.с.102).

На підставі спільного протокольного рішення № 799 від 09.02.2017, за платіжним дорученням № 49 від 24.05.2017 (дата сплати 31.05.2017) позивачу перераховано 32 000 000,00 грн. (а.с.105).

На підставі спільного протокольного рішення № 798 від 09.02.2017, за платіжним дорученням № 50 від 10.02.2017 (дата сплати 15.02.2017) позивачу перераховано 22 818 227,37 грн. (а.с.104).

На підставі спільного протокольного рішення № 3014 від 05.07.2017, за платіжним дорученням № 56 від 06.07.2017 (дата сплати 19.07.2017) позивачу перераховано 2 142 321,05 грн. (а.с.107).

На підставі спільного протокольного рішення № 3175 від 08.08.2017, за платіжним дорученням № 60 від 09.08.2017 (дата сплати 30.08.2017) позивачу перераховано 3 958 660,02 грн. (а.с.106).

На підставі спільного протокольного рішення № 3173 від 08.08.2017, за платіжним дорученням № 58 від 11.09.2017 (дата сплати 11.09.2017) позивачу перераховано 50 000 000,00 грн. (а.с.109).

На підставі спільного протокольного рішення № 3174 від 08.08.2017, за платіжним дорученням № 59 від 11.09.2017 (дата сплати 19.09.2017) позивачу перераховано 60 000 000,00 грн. (а.с.108).

На підставі спільного протокольного рішення № 3488 від 18.09.2017, за платіжним дорученням № 64 від 19.09.2017 (дата сплати 22.09.2017) позивачу перераховано 9 000 000,00 грн. (а.с.111).

На підставі спільного протокольного рішення № 3489 від 18.09.2017, за платіжним дорученням № 65 від 19.09.2017 (дата сплати 22.09.2017) позивачу перераховано 10 000 000,00 грн. (а.с.110).

Отже, вказані спільні протокольні рішення відповідачем були виконані, визначені в них суми грошових коштів були перераховані позивачу повністю, всього за спільними протокольними рішеннями було сплачено 283 995 485,52 грн.

Таким чином, підписавши зазначені спільні протокольні рішення, сторони погодили, що відшкодування частини боргу відповідача, який полягає у витратах, пов`язаних з опаленням та гарячим водопостачанням населення, що використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, зобов`язання з відшкодування яких взяла на себе держава, здійснюватиметься відповідно до встановлених зазначеними рішеннями порядку.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статей 628,629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти),визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, тобто умови які є обов`язковими для сторін цього договору.

Отже умови Договору є обов`язковими для позивача та відповідача, тобто сторін Договору, та не регулюють порядок відшкодування боргу відповідно до зазначених спільних протокольних рішень, підписаних на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20.

При цьому для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, які діяли на момент розгляду справа. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 01.07.2015 у справі № 924/1230/14, від 16.09.2015 у справі № 917/2520/14, від 07.10.2015 у справі № 924/406/14, від 01.10.2015 у справі № 917/2519/14 та постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 14.03.2018 у справі № 910/9806/16, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16, від 02.08.2018 у справі № 922/3873/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18.

Отже, підставою застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16, від 28.11.2018 у справі № 927/370/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18.

Таким чином сторони змінили строк та порядок зобов`язання і на ці суми не може бути нарахована пеня, інфляційні та 3% річних.

Позивач посилається на те, що в абз.3 п.6 Договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Проте вказана умова договору не може бути застосована до спірних відносин, оскільки сторони фактично за спільними протокольними рішеннями змінили строки та умови розрахунків за цим договором.

Частиною шостою ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції від 09.04.2015 року) встановлено наступне.

Для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України. Забороняється зарахування на інші рахунки коштів за спожитий природний газ, який постачається постачальниками природного газу на виконання спеціальних обов`язків, покладених на них Кабінетом Міністрів України.

Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами.

Аналогічні вимоги містяться і у Порядку проведення розрахунків.

Так, відповідно до п.2 Порядку відкриття (закриття) поточних рахунків зі спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №792, в споживачі оплачують вартість спожитого природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217 затверджено «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки». Даною постановою встановлено механізм затвердження нормативів відрахування коштів для теплопостачальних/теплогенеруючих організацій, постачальників природного газу, газотранспортних підприємств, газорозподільних підприємств.

Як свідчать подані докази, на виконання вказаних постанов відповідно до нормативу перерахування коштів із рахунку спеціальним режимом використання, відкритого позивачем, на рахунок позивача було проведено перерахування коштів в загальній сумі 290305311,36 грн., що підтвердено відповідними платіжними дорученнями (а.с.112-199).

Тобто у даному випадку, у відповідача була відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за природний газ, оскільки всі кошти, які надходять на рахунок відповідача, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно затвердженого поставами НКРЕП алгоритму та перераховуються на рахунок позивача.

Врахувавши зазначені вище обставини, суд дійшов висновку, що нарахування сум пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем строків оплати за надані послуги з транспортування природного газу має бути здійснено на суму боргу, яку відповідач сплатив власними коштами, з порушенням строків оплати, поза межами дії Постанов КМУ № 20 та № 217.

Як свідчать подані докази, відповідачем на користь позивача за спірний період самостійно було сплачено суму 13276219,45 грн. Прострочення виконання зобов`язання виникло в період з 26.11.2016 по 04.12.2016 та за період з 26.09.2017 по 28.09.2017.

Частиною першою ст.614 ЦК України встановлено відповідальність за наявності вини особи (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним з наслідків порушення зобов`язання відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України є сплата неустойки.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6- 42цс11).

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Клопотання відповідача щодо застосування строків позовної давності судом відхиляється оскільки статтею 259 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 10.3 Договору купівлі-продажу природного газу сторони передбачили, строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

В даному випадку встановлений договором строк позовної давності на дату подачі позову не сплинув.

З огляду на викладене правомірним є нарахування пені за загальну суму 322748,25 грн. (за період 26.11.2016-04.12.2016 та період 26.09.2017-28.09.2017).

Також, правомірним є нарахування 3% річних на загальну суму 34617,07 грн. (за період 26.11.2016-04.12.2016 та період 26.09.2017-28.09.2017).

Відповідач подав клопотання (вхід. № 5861 від 05.06.2019р.) про зменшення пені на 90% (т.2 а.с.23-25).

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що вартість поставленого природного газу була оплачена повністю, відповідач не міг впливати на стан розрахунків, відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, в підтвердження чого надано довідку про стан заборгованості, звіти про фінансові результати за 2018, 2017, 2016 роки.

В силу приписів ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Виходячи із матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану, співмірності належних до сплати відповідачем штрафних санкцій і суми заборгованості та ступеня вини відповідача у виникненні спору, враховуючи, що основний борг за спірний період відповідачем погашено, остання частина якого сплачена відповідачем у добровільному порядку, а заборгованість виникла лише у певний період через відсутність обігових коштів та недоотримання коштів від споживачів, суд дійшов висновку про існування підстав для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню, на 50%, тобто стягненню підлягає пеня у розмірі 161374,12 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 161374грн. 12 коп. пені, 34617грн. 07 коп. 3 % річних. В іншій частині пені, 3 % річних та інфляційних у задоволення позову слід відмовити, в зв`язку з відсутністю підстав для їх нарахування з мотивів, що були зазначені вище судом.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 219073,25 грн. судового збору за платіжним дорученням від 27.03.2019р. № 7002921 (а.с.12). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 28.03.2019р.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України вказані судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам та позовним вимогам, розмір яких були зменшені судом.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, буд. 2А, м. Полтава, 36008; ідентифікаційний код 03338030) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, буд.6, м.Київ, 01601; ідентифікаційний код 20077720) 161374грн. 12 коп. пені, 34617грн. 07 коп. 3 % річних, 5360грн. 48 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (через Господарський суд Полтавської області).

Дата складення повного судового рішення: 16.09.2019.

Суддя Т. М. Безрук