ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/310/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторін: Арбітражний керуючий Від АТ «ІМЕКСБАНК» Богатиря К.В. Бєляновського В.В., Мишкіної М.А. Арустамян К.А. особисто Возняковський М.А. , посвідчення № 257, дата видачі: 26.11.13; Кульбаба В.В., довіреність № 1425, дата видачі: 23.05.18
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнко А.А.
на ухвалу господарського суду Одеської області
від30.07.2019 року (суддя суду першої інстанції: Лепеха Г.А.; час і місце винесення ухвали: 30.07.2019 о 13:23, пр. Шевченка, 29, м. Одеса, Господарський суд Одеської області, зал судового засідання № 15)
у справі за заявою боржника про№ 916/310/16 Товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз Делюкс» банкрутство

ВСТАНОВИВ:

14.06.2019р. арбітражний керуючий Возняковський М.А. звернувся до господарського суду Одеської області зі скаргою (вх. №3-466/19) на дії Головного державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гречиної О.С.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.07.2019

1.Скаргу арбітражного керуючого Возняковського М.А. на дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (вх. №3-466/19 від 14.06.2019р.) - задоволено.

2.Визнано дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо винесення постанови від 11.07.2019р. про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Одеської області від 16.10.2018р., виданого на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 16.10.2018р. у справі № 916/310/16 передчасними та такими, що порушують права скаржника.

3.Зобов`язано Перший Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області усунути допущене порушення (поновити порушене право скаржника) шляхом відновлення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Одеської області від 16.10.2018р., виданого на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 16.10.2018р. у справі № 916/310/16, та дотримання строків і порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказу господарського суду Одеської області від 16.10.2018р. по справі № 916/310/16.

Вказану ухвалу суду першої інстанції мотивоване тим, що порядок і джерело сплати грошової винагороди арбітражного керуючого Возняковського М.А. було встановлено за клопотанням уповноваженої особи Фонду гарантування у відповідності до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», крім того затверджено ухвалою суду. Отже, Виконавчою службою не в повній мірі здійснено заходи щодо перевірки обставин та стягнення з Банку коштів, тому передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважає дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження передчасними та безпідставними, що тягнуть за собою ухилення боржника від виконання наказу суду, призводить до знецінення та бездіяльності концепції захисту прав судом, складовою частиною якої є саме рішення суду.

14.08.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнко А.А. на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.07.2019, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.07.2019 по справі № 916/310/16 щодо задоволення скарги арбітражного керуючого Возняковського М.А. на дії Головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гречиної О.С. (вх. №3-466/19 від 14.06.2019р.); ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги арбітражного керуючого Возняковського М.А.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015 № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Апелянт звертає увагу, що пунктом 4 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню зокрема у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника.

Враховуючи викладене, на думку апелянта, дії державного виконавця повністю відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження». Так на дату отримання для виконання наказу суду державному виконавцю не було відомо про перебування АТ «ІМЕКСБАНК» в стані припинення, однак після того, як державному виконавцю стало відомо про наявність прийнятого Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника, державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та припинення арешту.

Як зазначає апелянт, мотивувальна частина оскарженої ухвали суду повністю ґрунтується на цитуванні загальних положень щодо прав людини та міркувань щодо обов`язковості виплати грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого у справах про банкрутство. Однак суд не звернув уваги на те, що відповідно положень ч. 8 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дія спеціального Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.

На думку апелянта, здійснення в АТ «ІМЕКСБАНК» ліквідаційної процедури з 27.05.2015 року унеможливлює примусове стягнення коштів в межах процедури виконавчого провадження. У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника, задоволення заявлених вимог кредиторів не може відбуватися у будь-який інший спосіб, аніж визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнко А.А. на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.07.2019року у справі № 916/310/16; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 05.09.2019 року; роз`яснено учасникам справи про їх право до 05.09.2019 подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, а також надати заперечення на заяви та клопотання інших осіб із доказами направлення копій таких заяв або заперечень іншим учасникам справи; призначено справу № 916/310/16 до розгляду на 16 вересня 2019 о 16:00.

В судове засідання 16.09.2019 з`явився арбітражний керуючий Возняковський М.А. та представник АТ «ІМЕКСБАНК», інші представники сторін не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить штамп канцелярії Південно-західного апеляційного господарського суду на зворотній стороні ухвали від 19.08.2019. В матеріалах справи містяться Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення як доказ направлення сторонам та учасникам у даній справі копій ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 по справі № 916/310/16.

Статтею 120 частиною 3, 6, 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено наступне:

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019року, про призначення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнко А.А. до розгляду на 16 вереня 2019 о 16:00, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 22.08.2019. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отримавши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнко А.А., яка була надіслана усім сторонам по даній справі, Сторони не були позбавлені можливості дізнатися в суді апеляційної інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеної апеляційної скарги та своєчасно ознайомлюватися з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 16.09.2019рік, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційні скарги по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційних скарг по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Постановою господарського суду Одеської області від 10.03.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Круїз Делюкс» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.06.2016 призначено ліквідатором арбітражного керуючого Возняковського Михайла Анатолійовича.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.08.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз Делюкс», зокрема визнано вимоги Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до боржника у загальному розмірі 150 933 505,08грн.

Ухвалою господарського суду від 27.10.2016 затверджено ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз Делюкс» арбітражному керуючому Возняковському М.А. фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат, на підставі клопотання арбітражного керуючого, за рішенням комітету кредиторів від 26.09.2016, а також клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.01.2017 припинено повноваження ліквідатора ТОВ «Круїз Делюкс» арбітражного керуючого Возняковського М.А. та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Татаринову Ю. В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2018 затверджено арбітражному керуючому Возняковському М.А. грошову винагороду за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Круїз Делюкс» з 23.06.2016 по 17.01.2017 в сумі 43 966,02 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.10.2018р. стягнуто з публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на користь арбітражного керуючого Возняковського Михайла Анатолійовича грошову винагороду за виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Круїз Делюкс» в сумі 43 966,02 грн., видано відповідний наказ.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.10.2018 у справі № 916/310/16 - залишено без змін.

14.06.2019 арбітражний керуючий Возняковський М.А. звернувся до господарського суду Одеської області зі скаргою (вх. №3-466/19) на дії Головного державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Гречиної О.С.

В обґрунтування наданої скарги арбітражний керуючий Возняковський М.А. посилається на те, що ухвалою господарського суду Одеської області від 16.10.2018 по справі № 916/310/16 стягнуто з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на користь арбітражного керуючого Возняковського М.А. грошову винагороду за виконання повноважень ліквідатора та видано відповідний наказ. В подальшому на підставі наказу від 16.10.2018 року Головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гречиною Ольгою Сергіївною, 15.04.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58867413.

10.05.2019 Головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гречиною Ольгою Сергіївною винесено постанову про арешт коштів боржника в особі ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Арбітражний керуючий Возняковський М.А. зазначив, що державний виконавець не вжив усіх заходів, до жодного не вдався щоб примусити боржника виконати рішення суду, та допустив цим триваючу у часі бездіяльність, спрямовану на уникнення боржником відповідальності щодо невиконання рішення суду.

23.07.2019 від арбітражного керуючого Возняковського М.А. до Господарського суду Одеської області надійшли додаткові пояснення до Заяви (скарги) на дії державного виконавця від 13.06.2019 № 02-01/11.

24.07.2019 до Господарського суду Одеської області арбітражним керуючим Возняковським М.А. надано заяву (скаргу) на дії державного виконавця, в якій заявник просить:

- визнати дії та бездіяльність Головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гречиної Ольги Сергіївни - неправомірними, визнати незаконною та скасувати її постанову від 11.07.2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 58867413;

- зобов`язати Головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гречину Ольгу Сергіївну відновити виконавче провадження відповідно до Наказу Господарського суду Одеської області від 16.10.2018 року по справі № 916/310/16.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що господарський суд при винесенні оскаржуваної ухвали від 30.07.2019 фактично розглянув обидві заяви арбітражного керуючого Возняковського М.А., а саме щодо тривалого невиконання наказу господарського суду від 16.10.2018 по справі № 916/310/16, а також правомірності винесення постанови від 11.07.2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 58867413.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення АТ «Імексбанк» на скаргу арбітражного керуючого (вх. № 3-466/19) на дії Першого Приморського ВДВС по справі № 916/310/16 (т. 7 а.с. 103-104), з яких вбачається наступне:

Виконавче провадження ВП № 58867413 відкрито відносно неплатоспроможного банку та внесено відомості до Єдиного реєстру боржників, а також накладено арешт на грошові кошти АТ «ІМЕКСБАНК», що містяться на рахунку в Національному банку України.

Пунктом 4 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Пунктом 7 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно Банку не допускається.

У відповідності до приписів п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню зокрема у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Здійснення в АТ «ІМЕКСБАНК» з 27.05.2015 року ліквідаційної процедури унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказана інформація вже була доведена до відома відділу державної виконавчої служби.

Також у матеріалах даної справи є заперечення Першого Приморського ВДВС на заяву арбітражного керуючого на дії державної виконавчої служби (т. 7 а.с. 124-130), в яких вказано про законність дій державного виконавця з посиланням на наступне:

10.04.2019 до першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява від арбітражного керуючого Возняковського Михайла Анатолійовича про прийняття до виконання наказу № 916/310/16 виданого 16.10.2018 Господарським судом Одеської області, про стягнення АТ «Імексбанк» на користь арбітражного керуючого Возняковського Михайла Анатолійовича грошової суми у розмірі 43966,02 грн.

Головним державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58867413. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження спрямована на адресу сторін.

З метою реального виконання рішення головним державним виконавцем керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» були вжиті заходи примусового виконання рішення суду шляхом накладення арешту на кошти боржника, що містяться на рахунку в Національному банку України.

Зазначена постанова була повернена без виконання, оскільки зазначений рахунок ПАТ «Імексбанк» в стадії припинення відкрито для здійснення процедури ліквідації банку у зв`язку із відкликанням банківської ліцензії та початком процедури ліквідації банку. У відповіді Національний банк України зазначив, що відповідно до пункту 7 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Головним державним виконавцем на адресу Національного банку України було направлено вимогу, в якій зобов`язав надати інформацію про відкриті рахунки боржника ПАТ «Імексбанк» () в банківській установі із зазначенням дати відкриття рахунку; надати інформацію про арешти накладені на рахунки боржника ПАТ «Імексбанк» (); надати інформацію про залишок коштів на відкритих рахунках боржника ПАТ «Імексбанк» (); надати інформацію про рух коштів та операції за рахунками боржника за 2018 рік; надати інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

За результатами розгляду вказаної вимоги Національний банк України відповів наступне.

У ПАТ «Імексбанк» відкликано банківську ліцензію та здійснюється процедура ліквідації банку.

Для проведення процедури ліквідації уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Імексбанк» було ініційовано 12.06.2015 відкриття в Управлінні Національного банку України в Одеській області накопичувального рахунку ПАТ «Імексбанк» в стадії припинення № НОМЕР_1 та закриття кореспондентського рахунку ПАТ «Імексбанк».

Також до відділу надійшла належним чином завірена копія постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015 № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Імексбанк».

Головним державним виконавцем здійсненні всі заходи примусового виконання рішення передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника. У зв`язку з чим головним державним виконавцем 11.07.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 вказаного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зокрема, зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432.

Відповідно до п.3 розділу ІІІ («Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження») вказаної Інструкції заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа. У разі наявності підстав, передбачених частиною третьою статті 5 Закону, приватний виконавець має право повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, про що зобов`язаний письмово повідомити стягувача із зазначенням підстави повернення та роз`яснити йому право оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби (ч.4 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з п.5 розділу ІІІ Інструкції у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 15.04.2019 Головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гречиною Ольгою Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58867413 на підставі наказу Господарського суду Одеської області № 916/310/16, виданого 16.10.2018 про стягнення з ПАТ «ІМЕКСБАНК» суми у розмірі 43 966,02грн. на користь Возняковського М.А .

Для забезпечення реального виконання ухвали суду, Головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гречиною Ольгою Сергіївною 10.05.2019 винесено постанову про арешт коштів боржника відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено випадки, коли виконавче провадження закінчується:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Як передбачено ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Як свідчать матеріали справи, Правління Національного банку України відповідно до своїх повноважень прийняло постанову від 21.05.2015 № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі вищевказаної постанови НБУприйнято рішення від 27.05.2015 № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Банку відбулося 29 травня 2015 року в офіційному друкованому органі - газеті «Голос України».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 № 1697 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК», з 05.09.2016 призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ІМЕКСБАНК» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Матвієнко Андрію Анатолійовичу.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла наступного висновку: з моменту введення стосовно банку процедури ліквідації та призначення ліквідатора усі правовідносини такого банку із іншими особами (фізичними або юридичними) з питань виконання банком грошових зобов`язань перед кредиторами регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законів та має пріоритет у застосуванні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку. Фонд має печатки із зображенням Державного герба України із своїм найменуванням, веде облік і звітність відповідно до законодавства. У своїй діяльності Фонд керується Конституцією України та законодавством України. Місцезнаходження Фонду - місто Київ. Органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень. Взаємодія Фонду з Національним банком України та органами державної влади здійснюється в межах, визначених цим Законом, іншими актами законодавства. Керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція. Реорганізація та ліквідація Фонду здійснюються на підставі окремого закону. У разі реорганізації або ліквідації Фонду активи Фонду передаються одній або кільком неприбутковим організаціям, до повноважень яких належить гарантування вкладів фізичних осіб, або зараховуються до доходу державного бюджету у разі припинення Фонду як юридичної особи.

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції:

1) веде реєстр учасників Фонду;

2) акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду;

3) інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України;

3-1) здійснює розміщення облігацій у порядку та за напрямами залучення коштів, визначеними цим Законом, і видачу векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік;

4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом;

5) здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб;

6) бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України;

7) застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи;

8) здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку;

9) здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону;

10) надає фінансову підтримку банку відповідно до цього Закону;

11) здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам;

12) надає цільову позику банку для фінансування витрат для оплати роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, що здійснюються протягом дії тимчасової адміністрації;

12-1) звертається з відповідними запитами до клієнтів, вкладників та інших кредиторів банку в порядку, встановленому Фондом;

13) здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону;

14) вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду.

3. Фонд здійснює інші функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Статтею 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку:

1) відповідно до плану врегулювання;

2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання;

3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов`язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п`яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) пункт 4 частини другої статті 46 виключено

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається;

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов`язаними з банком особами.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку (якщо в банку не здійснювалася тимчасова адміністрація) забезпечують передачу бухгалтерської та іншої документації банку, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку Фонду / уповноваженій особі Фонду. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Особа, яка навмисно перешкоджає доступу Фонду / уповноваженої особи Фонду до банку, його приміщень, засобів зв`язку, операційних систем, активів, книг, записів, документів, несе відповідальність згідно із законодавством України.

Згідно ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:

1) здійснює повноваження органів управління банку;

2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України;

5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх;

7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню;

8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком).

Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку.

Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Фонд має право залучати до своєї роботи інших осіб, оплата праці яких здійснюється за рахунок банку, що ліквідується, у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.

Як передбачено ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Фонд зобов`язаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачена черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів, а саме:

1. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов`язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п`ятою цієї статті.

2. Оплата витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом. До цих витрат, зокрема, належать:

1) витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії та інформації про продаж майна (активів) банку;

2) витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна (активів) банку;

3) витрати на проведення оцінки та продажу майна (активів) банку;

4) витрати на проведення аудиту;

5) витрати на оплату послуг осіб, залучених Фондом для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень;

6) витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку.

3. Майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов`язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

У разі якщо обсяг коштів від продажу Фондом заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

4. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

5. Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. Фонд або уповноважена особа Фонду також має право заявити вимоги до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів.

Кошти, стягнуті з пов`язаних із банком осіб як відшкодування шкоди, а також з небанківських фінансових установ, зазначених в абзаці першому цієї частини, включаються до ліквідаційної маси банку.

У разі невиконання зазначених вимог Фонд звертається з такими вимогами до суду. Такі вимоги забезпечуються накладенням арешту на грошові кошти та майно осіб, до яких вони заявлені, у порядку забезпечення позову.

Ліквідація неплатоспроможного банку не є підставою для закінчення судового розгляду на підставі поданого Фондом позову до пов`язаної з банком особи та не є підставою для звільнення від відповідальності пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду.

Відповідно до ст. 52-2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спеціалізована установа створюється Фондом у формі товариства з обмеженою відповідальністю. Статутний капітал спеціалізованої установи утворюється у розмірі, що відповідає мінімальним вимогам до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю.

Виключним видом діяльності спеціалізованої установи є вжиття заходів для розрахунку з кредиторами неплатоспроможного банку за рахунок активів (майна) такого банку, переданого їй у порядку, встановленому цим Законом.

На спеціалізовану установу не поширюються вимоги, встановлені законами України «Про банки і банківську діяльність», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про інститути спільного інвестування».

Спеціалізована установа звітує Фонду за формами, у порядку та у строки, встановлені Фондом.

Система персоніфікованого обліку вимог кредиторів та активів (майна) неплатоспроможного банку, що передані спеціалізованій установі, повинна містити інформацію щодо кожного активу (зобов`язання), у тому числі його (їх) кількості вартості (суми заборгованості), черговості задоволення. Облік активів та зобов`язань неплатоспроможного банку, що були передані спеціалізованій установі, здійснюється окремо по неплатоспроможних банках.

Протягом ліквідаційної процедури уповноважена особа Фонду може передати спеціалізованій установі активи, щодо яких є ймовірність їх реалізації, та зобов`язання неплатоспроможного банку. Спеціалізована установа у строк, не більше трьох років, має вжити заходів для реалізації активів та розрахунку з кредиторами такого неплатоспроможного банку за рахунок переданих активів у порядку та черговості, встановлених статтею 52 цього Закону.

З дня передачі спеціалізованій установі активів, щодо яких є ймовірність їх реалізації, та зобов`язань неплатоспроможного банку уповноважена особа Фонду:

1) списує залишки активів неплатоспроможного банку та/або передає їх іншим організаціям у порядку здійснення благодійної діяльності;

2) складає ліквідаційний баланс банку та звіт і подає їх на затвердження виконавчій дирекції Фонду;

3) вживає заходів для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про припинення неплатоспроможного банку як юридичної особи.

Після закінчення строку, встановленого у частині третій цієї статті, спеціалізована установа списує передані їй активи та/або передає їх іншим організаціям у порядку здійснення благодійної діяльності.

Вимоги кредиторів неплатоспроможного банку, що були передані спеціалізованій організації, не задоволені за недостатністю активів (майна) такого банку, вважаються погашеними.

Вищевикладені правові норми дають підстави для висновку, що стягнення грошової заборгованості з банку, відносно якого прийнято рішення Національним банком України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію, здійснюється відповідно до процедури, передбаченої нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та в даному випадку на означені банки-боржники не розповсюджує дію Закон України «Про виконавче провадження», про що чітко зазначено в п. 4 ч. 4 ст. 4, в п. 4 ч. 1 ст. 39 означеного закону про виконавче провадження.

Висновки апеляційного господарського суду:

Таким чином при винесенні оскарженої ухвали суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у банку є грошове зобов`язання перед арбітражним керуючим, яке банком не виконане, наявність такого зобов`язання підтверджена ухвалою господарського суду у даній справі про стягнення з банку на користь Возняковського М.А. певної грошової суми, вказана ухвала суду була перевірена апеляційним господарським судом та залишена без змін, що свідчить про законність грошових вимог арбітражного керуючого до банку та необхідність стягнення заборгованості у встановленому законом порядку через державну виконавчу службу.

Але предметом судового розгляду в даному випадку вже не є наявність або відсутність грошового зобов`язання (з цього питання існує законне судове рішення), а невирішеним питанням за умови невиконання банком обов`язку оплати в добровільному порядку є саме те, за якою процедурою повинно відбуватися виконання наказу Господарського суду Одеської області № 916/310/16, виданого 16.10.2018 про стягнення з ПАТ «ІМЕКСБАНК» суми у розмірі 43 966,02грн. на користь Возняковського М.А. - в порядку виконавчого провадження за нормами Закону України «Про виконавче провадження», або в порядку проведення ліквідації банку згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду.

Саме це питання є спірним та породило подачу скарги арбітражного керуючого на дії державного виконавця.

Але господарський суд при винесенні оскарженої ухвали за результатами розгляду скарги на дії держвиконавця не надав належну правову оцінку діям державного виконавця, не зазначив які конкретно правові норми порушив державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту, в чому конкретно проявилася бездіяльність державного виконавця при виконанні наказу господарського суду, не спростував доводи та заперечення банку, а також державного виконавця на скаргу арбітражного керуючого, які були надані суду та наявні в матеріалах даної справи.

Як встановлено з матеріалів справи, 11.07.2019 Головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гречиною Ольгою Сергіївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», якою закінчено виконавче провадження ВП № 58867413, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Враховуючи, що державний виконавець при винесенні постанови від 11.07.2019 по виконавчому провадженню ВП № 58867413 діяв виключно згідно норм Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку про правомірність винесення державним виконавцем постанови від 11.07.2019.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного провадження по справі не доведена бездіяльність Головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гречиної Ольги Сергіївни під час проведення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 916/310/16, виданого 16.10.2018 Господарським судом Одеської області.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що державний виконавець, дізнавшись про постанову Національного банку України № 330 від 21.05.2015 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК», діяв на підставі закону та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження є безпідставною, отже відсутні підстави для задоволення заяви (скарги) арбітражного керуючого Возняковського М.А.

Стаття 277 Господарського процесуального кодексу України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення під час апеляційного перегляду справи.

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За наведених вище обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вказане призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні заяви (скарги) арбітражного керуючого Возняковського М.А. на дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (вх. №3-466/19 від 14.06.2019р.).

Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнко А.А. задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.07.2019 року по справі № 916/310/16 про задоволення скарги арбітражного керуючого Возняковського М.А. на дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області - скасувати.

Відмовити у задоволенні скарги арбітражного керуючого Возняковського М.А. на дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (вх. №3-466/19 від 14.06.2019р.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 23.09.2019.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

М.А. Мишкіна