ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року м. Дніпро Справа № 904/1054/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Кузнецов В.О., Чус О.В.

секретар Манчік О.О.

за участю:

від позивача: Дзюба А.В., адвокат;

від відповідача: Нарочевський О.О., адвокат;

від третьої особи: Полішко І.О., представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 року (повний текст підписано 18.06.2019 року)

у справі № 904/1054/19 (суддя - Красота О.І., м. Дніпро)

за позовом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області

до Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк", м. Покровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, м. Дніпро

про розірвання Договору оренди землі № 32/ДО-15 від 24.12.2015 року

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовної заяви та рішення суду першої інстанції.

Новопавлівська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк" про розірвання Договору оренди землі № 32/ДО-15 від 24.12.2015 року, укладеного між Селянським (фермерським) господарством "Кондратюк" та Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 61,3999 га, кадастровий номер :01:003:0689.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 року позов задоволено у повному обсязі. Розірвано Договір оренди землі № 32/ДО-15 від 24.12.2015 року, укладений між Селянським (фермерським ) господарством "Кондратюк" та Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 61, 3999 га кадастровий номер :01:003:0689. Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк" на користь Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Селянське (фермерське) господарство "Кондратюк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що належним доказом нецільового використання відповідачем земельної ділянки можуть бути акти, приписи, складені державними інспекторами Управління за контролем та використанням земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, а також постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за це. Саме такі докази беззаперечно можуть вказувати саме на вчинення відповідачем та/або його посадовими особами протиправних діянь. Складений позивачем акт обстеження земельної ділянки від 05.02.2019 року не може бути доказом, оскільки не містить таких даних як систематичне розорювання спірної земельної ділянки. Ним лише констатується факт знаходження посівів озимої пшениці. Лист Синельниківської прокуратури від 04.03.2019 року також не може вважатися належним доказом, оскільки ним лише повідомляється про факт порушення кримінального провадження, а не про результати його закінчення. Таким чином, на думку відповідача, позивачем не було надано суду допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення відповідачем порушень спірного договору та норм земельного законодавства України. Судом першої інстанції було помилково не застосовано до спірних правовідносин спеціальну норму - статтю 144 Земельного кодексу України, якою передбачено порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства. Позивачем не було додержано процедуру, передбачену статтями 143-144 Земельного кодексу України, оскільки за його зверненням державним інспектором не проводилася перевірка орендованої відповідачем земельної ділянки на предмет її використання за цільовим призначенням. В зв`язку з чим, на думку відповідача, позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки вони є необґрунтованими.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Також позивач звертає увагу на те, що згідно з пунктами 1.1, 2.1 Договору земля передається орендарю для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, її загальна площа 61,3999 га у тому числі 61,3999 га пасовища. Відповідач не заперечує факту, що ним розорано спірну земельну ділянку та на ній вирощується озима пшениця. Тобто він підтверджує факт того, що земельна ділянка не використовується ним як земельна ділянка для випасання худоби (пасовище). Спірна земельна ділянка відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності є пасовищем, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 та її використання з метою розорювання та засівання сільськогосподарськими культурами суперечить її цільовому призначенню. Позовна заява в даній справі подавалася та відповідно рішення у ній приймалося виходячи з норм законодавства щодо примусового припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Стаття 144 Земельного кодексу України, на яку посилається відповідач в апеляційній скарзі, передбачає інший порядок припинення права користування земельною ділянкою, який взагалі не має відношення до даної справи. Також позивач звернув увагу, що апеляційна скарга від імені відповідача підписана адвокатом Норочевським О.О., який діє на підставі ордеру ДП № 364/013 від 25.06.2019 року та договору про надання правової допомоги № 166 від 10.04.2019 року. Даний договір з боку відповідача було підписано його директором та єдиним його засновником ОСОБА_1 . Разом з тим, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матеріали справи не містять додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 166 від 10.04.2016 року або нового договору про надання правової допомоги відповідачу в суді апеляційної інстанції. На думку позивача, апеляційне провадження підлягає закриттю, оскільки апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що станом на 18.04.2019 року відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містять інформацію про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0689 є власністю Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. На даний час Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не має повноважень по розпорядженню вказаною земельною ділянкою.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 20.08.2019 року.

В судовому засіданні 20.08.2019 року оголошено перерву до 03.09.2019 року.

03.09.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 09.09.2019 року.

Під час розгляду апеляційної скарги представник скаржника надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, а представник третьої особи залишив розгляд справи на розсуд суду.

Розглянувши клопотання позивача про закриття апеляційного провадження колегія суддів дійшла висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів апеляційної скарги, скарга підписана від імені Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк" адвокатом Норочевським О.О. На підтвердження повноважень адвокатом до апеляційної скарги було додано ордер серія ДП № 364/013 від 25.06.2019 року, копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2019 від 25.05.2009 року та Договору № 166 про надання правової допомоги адвокатом від 10.04.2019 року.

Договір № 166 про надання правової допомоги адвокатом від імені Селянського (фермерське) господарства "Кондратюк" підписано головою ОСОБА_1 , який діяв на підставі статуту господарства.

Відповідно до пункту 6.1.2 Договору № 166 про надання правової допомоги адвокату Норочевському О.О. надано повноваження підписувати та подавати позовні заяви, заяви, апеляційні та касаційні скарги, приймати участь в судовому процесі та процесі виконавчого провадження з усіма правами, наданими Клієнту як позивачу, відповідачу, заявнику, заінтересованій або третій особі, стягувачу або боржнику, надавати докази, заявляти клопотання та відводи.

Пунктом 6.1.4 Договору № 166 про надання правової допомоги адвокату Норочевському О.О. надано повноваження оскаржувати рішення, ухвали та постанови судів в апеляційну та касаційну інстанції, Велику Палату Верховного Суду, приймати участь в розгляді справ у вказаних інстанціях (судах), оскаржувати рішення судів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність у адвоката Норочевського О.О. повноважень на представництво Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк" в суді апеляційної інстанції. В зв`язку з чим відсутні правові підстави для закриття апеляційного провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

24.12.2015 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (надалі орендодавець) та Селянським (фермерським) господарством "Кондратюк" (надалі орендар) було укладено договір оренди землі № 32/ДО-15 (надалі Договір).

Орендодавець на підставі протоколу проведення земельних торгів від 24.12.2015 року №1/2412/3999 за лотом №1 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 61,3999 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: :01:003:0689 (пункт 1.1 Договору).

В оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 61,3999 га, у тому числі: 61,3999 га пасовища (пункт 2.1 Договору).

Кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0689. Категорія земель: землі сільськогосподарського призначення. Код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ): А 01.01 - для ведення сільськогосподарського виробництва (пункти 2.2, 2.3 та 2.4 Договору).

На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна та об`єкти інфраструктури (пункт 2.5 Договору).

Договір укладено на строк 14 років (пункт 3.1 Договору).

Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 5.1 Договору).

Орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства (пункт 5.3 Договору).

Земельна ділянка повинна використовуватись способами, що не суперечать екологічним вимогам, не допускати забруднення радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, захищати її від водної та вітрової ерозії, дотримуватись вимог законодавства про охорону довкілля. Господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється (пункт 5.4 Договору).

Невід`ємною частиною Договору є кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів (пункт 15.4 Договору), з якого вбачається, що земельну ділянку загальною площею 61,3999 га кадастровий номер :01:003:0689 віднесено до земель пасовища (а. с. 19).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-2209/15-18-СГ від 06.06.2018 року (а. с. 46) передано Новопавлівській сільській об`єднаній територіальній громаді Межівського району Дніпропетровської області у комунальну власність за актом приймання-передачі (а. с. 47) земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 6586,1535 га на території Новопавлівської сільської об`єднаної територіальної громади Межівського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту згідно з додатком до акта приймання-передачі.

25.07.2018 року була здійснена державна реєстрація права комунальної власності Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області на земельну ділянку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 49).

05.02.2019 року Виконавчим комітетом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області було виявлено, що земельна ділянка загальною площею 61,3999 га кадастровий номер :01:003:0689 засіяна озимою пшеницею, про що складено Акт обстеження (а. с. 25).

Виконавчий комітет Новопавлівської сільської ради звернувся до Синельниківської місцевої прокуратури з листом № 80 від 11.02.2019 року з проханням вжиття заходів щодо встановлення осіб, які самостійно розробили та засіяли земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0689 озимою пшеницею (а. с. 22).

Синельниківська місцева прокуратура листом № 01/81-536вих-19 від 04.03.2019 року повідомила Новопавлівську сільську раду, що на вказаній ділянці виявлено посіви сільськогосподарської культури, ймовірно - пшениці, крім того, встановлено ознаки змивання верхнього родючого шару ґрунту та ознаки можливого використання вказаної ділянки понад відведеної площі. По даному факту, 31.01.2019 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В рамках даного кримінального провадження проводяться відповідні слідчі дії. Досудове розслідування у зазначеному провадженні триває. (а. с. 28).

Наголошуючи на нецільовому використанні відповідачем спірної земельної ділянки, Новопавлівська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області звернулася до місцевого господарського суду з даним позовом.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

У відповідності до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (частина 1 статті 175 Господарського кодексу України).

Згідно із статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 174 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із статтею 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами частини 1 статті 93 Земельного кодексу та статті 1 Закону України "Про оренду землі" орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Частиною 3 статті 291 Господарського кодексу України встановлено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Позивач в якості підстави для розірвання Договору в позовній заяві зазначив використання відповідачем земельної ділянки не за цільовим призначенням, визначеним договором.

За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 та 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів норм і правил.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Таким чином законодавець визначив використання земельної ділянки за цільовим призначенням як істотну умову договору оренди земельної ділянки, порушення якої орендарем згідно з вимогами частини 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" та частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України може бути підставою для його розірвання за рішенням суду за вимогою другої сторони договору орендодавця.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 924/1032/17.

Відповідно до пункту 12.3 Договору дія Договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим Договором.

Статтею 141 Земельного кодексу України передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, пунктом "ґ" такою підставою визначено використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 2 статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Порушення відповідачем умов Договору підтверджується Актом обстеження ділянки Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 05.02.2019 року, яким встановлено, що земельна ділянка засіяна озимою пшеницею.

Щодо посилання відповідача на те, що акт обстеження Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 05.02.2019 року не може бути належним та допустимим доказом порушення відповідачем умов спірного Договору колегія суддів враховує наступне.

У відповідності з пунктом "є" частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

За приписами статті 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно статті 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Слід звернути увагу, що обов`язкових вимог щодо складання акту обстеження земельних ділянок при здійсненні самоврядного контролю за використанням земельних ділянок чинним законодавством не передбачено.

За наведених обставин, колегія суддів враховує, що позивач під час складання акту обстеження земельної ділянки діяв в межах своїх повноважень. В зв`язку з чим, вказаний акт є належним та допустимим доказом порушення відповідачем умов Договору щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Щодо посилання відповідача на те, що належним доказом нецільового використання відповідачем земельної ділянки може бути постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за це посадової особи колегія суддів враховує, що керівник Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк" - ОСОБА_1 . помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В зв`язку з чим вказана особа не може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Висновок Дніпропетровської філії Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" про ґрунтовий покрив земельної ділянки (61,3999 га), яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (кадастровий номер :01:003:0689), наданої у користування СФГ "Кондратюк" № 411 від 07.12.2018 року, згідно з яким ґрунти можуть використовуватися як рілля для виробництва продукції рослинництва не дає підстав відповідачу змінювати цільове призначення земельної ділянки, наданої в оренду.

Суд першої інстанції правомірно зазначив в оскаржуваному рішенні, що відповідач мав можливість звернутися до позивача з метою зміни умов Договору стосовно цільового призначення землі та отримати дозвіл на вирощування рослинних культур. Однак, він цього не зробив та доказів таких дій суду не надав.

Статтею 19 Земельного кодексу України визначено наступні категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до частини 1 статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Частиною 5 статті 20 Земельного кодексу України встановлено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 Земельного кодексу України.

Згідно із статтею 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення є землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Спірна земельна ділянка відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності є пасовищем, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 165760576 від 07.05.2019 року.

Відповідно до статті 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Передана в оренду земельна ділянка кадастровий номер 12226855:01:003:0689 не може бути використана відповідачем для посіву пшениці або будь-якої іншої культури, оскільки вказана земельна ділянка повинна використовуватися виключно в межах визначених Договором, законом та кадастрової документації, а саме як пасовища.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, всупереч вимог чинного законодавства та умов спірного Договору оренди землі, відповідач використовував орендовану земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур, а не як пасовище.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки" судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (пункт 2.20).

У разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 Земельного кодексу України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі". Про невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією. Разом з тим слід звернути увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не, наприклад, невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд (пункт 2.21).

На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель (частина 1 статті 37 Закону України "Про охорону земель").

Додатком 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру" № 1051 від 17.10.2012 року встановлено, що пасовища - це сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки спірна земельна ділянка є пасовищем, то її використання з метою розорювання та засівання сільськогосподарськими культурами суперечать її цільовому призначенню.

Чинним законодавством передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (частина 1 статті 34 Закону України "Про оренду землі").

Укладеним сторонами у справі Договором не визначено умов повернення орендованої земельної ділянки у разі дострокового розірвання договору оренди. Так, договором лише встановлено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він отримав її в оренду (пункт 7.1 Договору).

Враховуючи встановлені місцевим господарським судом обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не виконуються приписи Договору щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням, що є порушенням умов Договору. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доводи відповідача суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позову. Разом з тим, доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищенаведених підстав.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

3.5. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 року у справі № 904/1054/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.09.2019 року.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ В.О. Кузнецов

Суддя _________________ О.В. Чус