ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16.09.2019 р. справа № 914/1867/19

Суддя Господарського суду Львівської області Долінська О.З., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи Львівського комунального підприємства Нове, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства Компанія Астра, м. Львів

про: розірвання договору № 9 від 30.06.2016 року

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського комунального підприємства Нове до Приватного підприємства Компанія Астра про розірвання договору № 9 від 30.06.2016 року на технічне обслуговування ліфтів.

Розглянувши подані позовні матеріали, Господарський суд Львівської області визнав їх недостатніми для відкриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Господарський процесуальний кодекс України у статтях 162 та 164 встановлює низку вимог до позовної заяви та документів, які додаються до позовної заяви. Однак, позивач не дотримався деяких з них, що є підставою для залишення позовної заяви без руху. Зокрема:

Згідно ч.5 ст.91 ГПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Також суд зазначає, що відповідно до п.8 ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Суд звертає увагу позивача на те, що при розгляді справи може виникнути необхідність оглянути оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви.

В порушення вказаних вимог, позивачем не зазначено у позовній заяві про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 ГПК України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Суд зазначає, що в силу приписів Правил надання послуг поштового зв`язку, затв. постановою КМУ від 05.03.2009р. №270, доказом надіслання заяви та долучених до неї документів є оригінал поштової квитанції (фіскального чеку) про направлення цінного листа та оригінал опису вкладання у цінний лист.

Проте, всупереч вимогам ГПК України, позивачем доказ направлення відповідачу позовної заяви разом із копіями доданих до неї документів до позовної заяви не долучено. Це підтверджується актом Господарського суду Львівської області від 11.09.2019 року за № 160, який знаходиться в матеріалах справи.

Також згідно з частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Так, позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на низку обставин, докази на підтвердження яких однак, не долучені до позовної заяви. Зокрема, в матеріалах позову відсутні: докази скерування відповідачу актів-претензій (на які відповідач не відповів).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст.123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.1 Закону України Про судовий збір, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом пп.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання юридичною особою до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік, з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривня.

ЛКП «Нове» у позовній заяві заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання позовної заяви ЛКП «Нове» повинно було сплатити судовий збір у розмірі 1921,00грн.

Попри це, до позовної заяви позивачем долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що у позивача відсутні кошти на рахунках підприємства та існує заборгованість перед кредиторами, у зв`язку з чим, враховуючи майновий стан позивача, просить відтермінувати сплату судового збору до 31.12.2019 року.

Розглянувши вищевказане клопотання, суд зазначає наступне:

Статтею 8 Закону України Про судовий збір встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема в ухвалі від 29.03.2018 у справі №914/1351/16.

Під час розгляду клопотання позивача суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі „Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі „Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене вище та беручи до уваги, що ст. 8 Закону України Про судовий збір містить вичерпний перелік обставин, за наявності яких суд вправі відстрочити сплату судового збору, в свою чергу посилання позивача на його складне фінансове становище, а також відсутність коштів на рахунках підприємства та існування заборгованість перед кредиторами, які не підтверджені жодними належними і допустимими письмовими доказами, не є підставами за яких суд вправі здійснювати таке відстрочення, а тому клопотання позивача про відтермінування сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 91, 162, 164, 172, ч. 1 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання Львівському комунальному підприємству Нове про відстрочення сплати судового збору за вх. № 2450/19 від 11.09.2019 року - відмовити.

2. Позовну заяву Львівського комунального підприємства Нове до Приватного підприємства Компанія Астра про розірвання договору № 9 від 30.06.2016 року на технічне обслуговування ліфтів - залишити без руху.

3. Встановити Львівському комунальному підприємству Нове строк у 10 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків позовної заяви Львівського комунального підприємства Нове (вих. 2/859 від 03.09.2019 року, вх. № 1941 від 11.09.2019 року).

4. Зобов`язати Львівське комунальне підприємство Нове у випадку подання додаткових доказів невідкладно надіслати їх копії учасникам судового процесу. Докази про це надати суду.

5. У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню Львівському комунальному підприємству Нове зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015

Суддя Долінська О.З.