ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

16.09.2019м. ДніпроСправа № 904/1647/19

За скаргою Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни

на дії та бездіяльність заступника начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції ТУЮ у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича

у справі

за позовом Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 115 415,66 грн.

Суддя Назаренко Н.Г.

За участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

Представники:

Від позивача не з`явився

Від відповідача (скаржника) Забава А.В. - адвокат

Від ГТУЮ у Дніпропетровській області Індустріального ВДВС міста Дніпра Нордіо В.В.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Готель "Козацький" Міністерства оборони України звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни про стягнення заборгованості у розмірі 115 415,66 грн. за усною домовленістю щодо поставки товару від серпня 2018 р.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни на користь Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України суму основного боргу у розмірі 99 980,00 грн., 1 404,22 грн. - інфляційних втрат, 534,14 грн. - 3% річних, 1696,35 грн. - витрат по сплаті судового збору.

11.07.2019 на виконання рішення від 19.06.2019 видано наказ.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.08.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 у справі № 904/1647/19 залишено без змін.

28.08.2019 на адресу суду від ФОП Грабовської Ганни Володимирівни надійшла скарга на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, в якій скаржник просить:

- скасувати постанову про арешт майна боржника від 25.07.2019 ВП № 59649221, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно;

- скасувати постанову про розшук майна боржника від 01.08.2019 ВП №59649221;

- скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.07.2019 ВП №59649221;

- стягнути з Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції ТУЮ у Дніпропетровській області витрати на правову допомогу.

Ухвалою від 30.08.2019 скаргу залишено без руху та зобов`язано скаржника усунути недоліки скарги.

03.09.2019 до суду надійшла заява про усунення недоліків скарги.

Ухвалою суду від 04.09.2019 скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд у засіданні на 12.09.2019.

10.09.2019 позивач (стягувач) подав до суду відзив на скаргу, в якому проти задоволення скарги заперечував, просив суд у задоволення скарги відмовити. В обґрунтування своїх заперечень стягувач зазначив, що виходячи із даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 06.09.2019 державним виконавцем Нордіо В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням у повному обсязі, якою також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Крім того, тією ж постановою державний виконавець зобов`язав особу, у якої майно перебувало на відповідальному зберіганні, представника ДФ ДП "Сетам" Олексієнко Олега Миколайовича, передати власнику майна Грабовській Ганні Володимирівні , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортний засіб - автомобіль PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 : НОМЕР_3 , категорія: легковий, колір: червоний, рік виробництва: 2008 , Номер кузова: НОМЕР_5 . Того ж дня винесена постанова про зняття арешту із коштів боржника.

Враховуючи вищевказане, стягував вважає вимоги ФОП Грабовської Г.В. стосовно скасування постанов державного виконавця про арешт майна, розшук майна, звернення стягнення на доходи ДП «Готель «Козацький» МОУ, неправомірними та необґрунтованими, а предмет спору відсутнім.

Також, стягував (позивач) просив суд розглянути скаргу за відсутності представника стягувача.

12.09.2019 представник скаржника (боржника) в судовому засіданні подав заяву про зміну предмету скарги, в якій просив суд визнати неправомірними дії Державного виконавця Нордіо В.В. щодо винесення постанов та скасувати такі постанови:

- Постанову про арешт майна боржника від 25.07.2019р. ВП №59649221, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

- Постанову про розшук майна боржника від 01.08.2019р. ВП №59649221.

- Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.07.2019р. ВП №59649221.

Також скаржник просив суд стягнути з Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції ТУЮ у Дніпропетровській області витрати на правову допомогу.

Представник Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, подав до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник стягувача в призначене судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 12.09.2019, судом було оголошено перерву до 16.09.2019.

16.09.2019 представник скаржника в судовому засіданні підтримав скаргу та просив суд її задовольнити.

Державний виконавець проти задоволення скарги заперечував, просив суд у задоволенні скарги відмовити. Подав до суду пояснення на скаргу в яких зазначив, що при поданні скарги до суду скаржницею порушені вимоги статті 341 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали скарги, суд не вбачає підстав для задоволення скарги Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни на дії Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра, з огляду на таке.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Відповідно до ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вказана норма кореспондується зі ст. 326 ГПК України, за якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1ст. 18, п.1 ч.2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у державного виконавця Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції Нордіо В.В. знаходиться виконавче провадження №59649221 по примусовому виконанню наказу № 904/1647/19 від 11.07.2019 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни та користь Державного підприємства «Готель «Козацький»» Міністерства оборони України грошових коштів у розмірі 103 614,71 грн.

25.07.2019 заступником начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції Нордіо В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №95649221 з виконання наказу №904/1647/19 від 11.07.2019 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни та користь Державного підприємства «Готель «Козацький»» Міністерства оборони України грошових коштів у розмірі 103 614,71 грн.

Також, 25.07.2019 заступником начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції Нордіо В.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої державним виконавцем встановлено, що боржник офіційно отримує орендну плату в ТОВ «Софія», у зв`язку з чим державним виконавцем було постановлено звернути стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у ТОВ «Софія»; здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за наступними реквізитами: р/р 0319, МФО 820172, ОКПО 34984472, банк: Державна казначейська служба України м. Київ. Одержувач: Індустріальний ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області у розмірі 20% від орендної плати до виплати загальної суми боргу 114 276,18 грн. (борг - 103 614,71 грн., витрати виконавчого провадження - 300,00 гри., виконавчий збір -10 361,47 грн.).

25.07.2019 заступником начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції Нордіо В.В. винесено постанову про арешт майна боржника, якою з мето своєчасного та повного виконання зазначеного виконавчого документу, а також для недопущення можливості відчуження боржником належного йому майна, державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

01.08.2019 заступником начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції Нордіо В.В. винесено постанову про розшук майна боржника, в якій зазначено, що боржником вимоги виконавчого документа не виконано. Згідно відповіді "НАІС ДДАІ" МВС України за боржником зареєстрований транспортний засіб. Згідно з п.1 резолютивної частини постанови оголошено в розшук все рухоме майно, що належить боржнику.

30.08.2019 заступником начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції Нордіо В.В. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, в якій державним виконавцем було описано та накладено арешт на майно: автомобіль PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 , модель: НОМЕР_3 , категорія: легковий , колір: червоний, рік виробництва: 2008, номер кузова: НОМЕР_6 . На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: не підмінювати, не пошкоджувати, не використовувати. Призначено відповідальним зберігачем та попередити його про кримінальну відповідальність Індустріальний відділ Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції в особі заступника начальника Нордіо В.В.

Як вбачається з інформації про виконавче провадження, після подання скаржником скарги, 06.09.2019 заступником начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції Нордіо В.В. винесено постанову про зняття арешту з коштів на рахунках боржника, що відкриті у фінансових установах, в якій зазначено, що боржник в повному обсязі виконав вимоги виконавчого провадження. Заборгованість за виконавчим провадженням відсутня.

06.09.2019 заступником начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції Нордіо В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно з якою на депозитний рахунок відділу в повному обсязі надійшли кошти в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням. Вимоги виконавчого провадження боржником виконані в повному обсязі. Заборгованість за виконавчим провадженням відсутня. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 резолютивної частини постанови закінчено виконавче провадження. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Зобов`язано представника ДФ ДП "Сетам" Олексієнко Олега Миколайовича на відповідальному зберіганні у якого, за адресою:Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Нижньодніпровська, буд. 1, знаходиться транспортний засіб - автомобіль PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати власнику майна Грабовській Ганні Володимирівні .

Згідно з актом приймання-передавання нереалізованого майна від 06.09.2019, автомобіль PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , передано власнику майна Грабовській Ганні Володимирівні .

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник зазначає, що державний виконавець порушив порядок звернення стягнення, визначений законом, та не отримавши інформації про наявність/відсутність коштів, наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить скаржнику як фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю.

Крім цього, скаржник вказує, що державним виконавцем, на підставі ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» встановлені певні умови, настання яких надає державному виконавцю право звертати стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме ст. 68 Закону зазначає, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на манно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Скаржник вважає, що всупереч вимогам вказаної норми, державний виконавець наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно скаржника, вартість якого не зазначена та вартість якого значно перевищує розмір суми заборгованості, що не допускається нормами Закону, а тому постанова є незаконною.

Також скаржник зазначив, що за правилами Закону України «Про виконавче провадження» арешт можна накладати лише на майно, яке перебуває у власності в боржника. Всупереч вимогам вказаної норми, постановою державного виконавця накладено арешт на нерухоме майно, а саме будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить скаржнику на праві спільної часткової власності.

Скаржник зазначив, що має на утриманні двох дітей, чоловік скаржника ніде не працює та родину не утримує. Основним видом діяльності, яким займається скаржник є роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний), а тому скаржник використовує автомобіль в якості джерела одержання доходу, оскільки використовує його для зайняття господарською діяльністю. У випадку вилучення автомобіля у скаржника в порядку, визначеному ст. 36 Закону, скаржник буде значно обмежена в можливості заробляти кошти та не матиме змоги утримувати родину та розрахуватися із заборгованістю, а тому скаржник вважає, що на автомобіль розповсюджується заборона на стягнення, передбачена ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, скаржник просить суд визнати неправомірними дії Державного виконавця Нордіо В.В. щодо винесення постанов та скасувати такі постанови:

- Постанову про арешт майна боржника від 25.07.2019р. ВП №59649221, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

- Постанову про розшук майна боржника від 01.08.2019р. ВП №59649221.

- Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.07.2019р. ВП №59649221.

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Загальний порядок відновлення пропущених процесуальних строків врегульований статтею 119 ГПК України, згідно якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про відновлення процесуального строку повинно містити роз`яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Щодо строків подання скарги, скаржник зазначив, що про відкриття виконавчого провадження останній дізнався 01.08.2019, після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. За твердженням скаржника, 02.08.2019 він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 59649221.

Скаржник зазначає, що дізнавшись про прийняття постанов, які він просить суд скасувати, 05.08.2019 скаржник (боржник), в порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції з клопотанням, в якому просив: - проводити виконавчі дії виключно в межах та спосіб визначений законом; - скасувати постанови державного виконавця, які були винесені з порушенням порядку та умов звернення стягнення, а саме: постанову про накладення арешту на все рухоме майно та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

12.08.2019, у відповідь на звернення боржника (скаржника), в.о. начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції листом № 20989 повідомив скаржника, що в межах виконавчого провадження ВП № 59649221 виконавчі дії проводяться виключно в межах та спосіб, визначений законом.

Посилаючись на те, що відповідь на звернення до начальника ДВС, було отримано скаржником 20.08.2019, а тому, скаржник вважає, що про порушення свого права скаржник дізнався саме 20.08.2019.

Суд не погоджується з такими твердженнями скаржника, оскільки судом встановлено, що скаржник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 31.07.2019, що підтверджується його підписом на обкладинці матеріалів виконавчого провадження. А тому твердження скаржника про те, що останній довідався про наявність виконавчого провадження саме 01.08.2019, після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, на думку суду є неправдивими.

Також суд зазначає, що відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини (ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд звертає увагу, що положеннями ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено подання боржником скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Можливість оскарження дій та бездіяльності державного виконавця божником передбачена шляхом подання відповідної скарги до суду, який видав виконавчий документ.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Одночасно підпунктом «а» частини першої статті 341 ГПК України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Таким чином, посилання скаржника не те, що останній довідався про порушення його прав саме 20.08.2019 є безпідставними, а строк на подання скарги - пропущеним.

Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Водночас за правилами статей 113, 115, 119 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення процесуальних строків скаржник до скарги не подавав.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За викладених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення скарги Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни на дії та бездіяльність заступника начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції ТУЮ у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича.

Одночасно з цим, суд зазначає, що згідно з поточною інформацією по рахунку стягувача, 06.09.2019 боржником на користь стягувана перераховано 103 614,71 грн. в рахунок повного погашення боргу за рішенням Господарського суду у справі №904/1647/19. Таким чином, зазначений наказ Господарського суду у справі № 904/1647/19 є повністю виконаним.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тобто, на момент розгляду скарги, наказ господарського суду, який видано на виконання рішення суду у справі № 904/1647/19 про стягнення з боржника заборгованості та щодо виконання якого стосується подана скарга, повністю виконаний, а виконавче провадження № 59649221 закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Слід зазначити, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч. 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження").

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ч. 8 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Поряд з викладеним суд вважає за необхідне зазначити таке. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" no. 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

За викладених обставин скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 344 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні скарги, судові витрати понесені скаржником, покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 232 - 236, 342 - 345 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни на дії та бездіяльність заступника начальника відділу Індустріального відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції ТУЮ у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 18.09.2019.

Суддя Н.Г. Назаренко