РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2019Справа № 910/9558/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС-МОВА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл"

про стягнення 53 681,46 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Савсервіс-Мова" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл" про стягнення 53 681, 46 грн., у тому числі 35 706, 02 грн. - основного боргу, 5 127, 27 грн. - пені, 2 136, 36 грн. - 15 % річних та 10 711, 81 грн. - штрафу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором поставки № С2686 від 29.09.2017.

За змістом статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9558/19. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 170.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 76 та 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень частини дев`ятої статті 165 названого Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Савсервіс-Мова" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл" (відповідач) 29.09.2017 укладено договір поставки № С2686, відповідно до якого позивач зобов`язався передати у власність відповідачу товар на умовах, визначених договором.

Згідно пункту 1.2 договору № С2686 від 29.09.2017 найменування, асортимент, кількість та ціна товару визначаються в накладних, які оформлюються та підписуються сторонами при прийомі-передачі кожної партії товару.

Ціни на товар відповідно до пункту 2.1 договору встановлюються позивачем в прайс-листі, формуються в національній валюті України та зазначаються в накладних. Товар постачається та оплачується за цінами, зазначеними в накладних на товар.

Строк дії договору поставки № С2686 відповідно до пункту 10.1 сторони встановили з моменту підписання до 31.12.2017. У випадку закінчення строку дії договору якщо жодна із сторін не заявить про своє бажання розірвати договір, останній вважається кожен раз продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач, у листопаді 2018 року поставив, а відповідач прийняв солодощі на загальну суму 37 443, 42 грн., що підтверджується видатковими накладними № 93951192 від 23.11.2018 на суму 9 802, 86 грн., № 93951178 від 23.11.2018 на суму 2 390, 58 грн., № 93965311 від 23.11.2018 на суму 8 482, 08 грн., № 93974296 від 26.11.2018 на суму 3 309, 60 грн., № 93974293 від 26.11.2018 на суму 2 271, 12 грн., № 93975919 від 26.11.2018 на суму 3 512, 28 грн., № 93976326 від 26.11.2018 на суму 7 674, 90 грн., копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Положеннями пункту 5.1 договору поставки № С2686 від 29.09.2017 передбачено, що відповідач здійснює розрахунки за товар протягом семи календарних днів з дати прийому-передачі товару, якщо інші умови не передбачені сторонами у додатках до договору, які є невід`ємною його частиною.

У додатку № 1 до договору С2686 від 29.09.2017 сторони узгодили строк, протягом якого відповідач повинен сплатити позивачу вартість товару, який становить двадцять вісім днів з дати прийому-передачі товару щодо конкретної назви торгівельної марки товару.

Втім відповідач, в порушення умов договору поставки № С2686 від 29.09.2017 у повному обсязі не розрахувався за поставлений товар, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 35 706, 02 грн.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки факт поставки товару позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості товару у повному обсязі суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 35 706, 02 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач вчинив господарське правопорушення, яке полягало у невиконанні прийнятих на себе зобов`язань за господарським договором в частині сплати заборгованості за поставлений товар.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов`язання сталось не з його вини.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 7.1 договору поставки № С2686 від 29.09.2017 у разі несвоєчасної оплати вартості товару відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки виконання зобов`язання.

Враховуючи наведене, позовна вимога про стягнення 5 127, 27 грн. - пені (період з 22.12.2018 до 17.05.2019) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Положеннями пункту 7.4 договору № С2686 від 29.09.2017 сторони узгодили, що у випадку прострочки відповідачем оплати вартості товару більше ніж на тридцять календарних днів вважається, що відповідач необґрунтовано відмовився від оплати товару та зобов`язаний сплатити на користь позивача крім пені, штраф за ухилення від оплати у розмірі 30 % від вартості отриманого та неоплаченого товару.

Таким чином, враховуючи наведене, позовна вимога про стягнення 10 711, 81 грн. - штрафу визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договору поставки № С2686 від 29.09.2017 сторони узгодили інший розмір процентів, ніж передбачений частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати товару відповідач сплачує позивачу 15 % річних від простроченої суми.

З урахуванням наведеного, позовна вимога про стягнення 2 136, 36 грн. - 15 % річних є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС-МОВА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл" про стягнення 53 681,46 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл" (04050, місто Київ, вулиця Вільгельма Котарбінського, 15, квартира 47, ідентифікаційний код 38703456) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС-МОВА" (03115, місто Київ, вулиця Миколи Краснова, 27, ідентифікаційний код 30776789) 35 706 (тридцять п`ять тисяч сімсот шість) грн. 02 коп. - основного боргу, 5 127 (п`ять тисяч сто двадцять сім) грн. 27 коп. - пені, 2 136 (дві тисячі сто тридцять шість) грн. 36 коп. - 15 % річних, 10 711 (десять тисяч сімсот одинадцять) грн. 81 коп. - штрафу та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк