ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2019 р. Справа№ 910/11748/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 10.09.2019,

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни та Приватного акціонерного товариства «Факел»

на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 (повний текст складено 28.01.2019)

у справі №910/11748/18 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни

до Приватного акціонерного товариства «Факел»

про стягнення 1 489 011,25 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни (далі, позивач або Банк) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Факел» (далі, відповідач або ПрАТ «Факел») про стягнення з ПрАТ «Факел» на користь ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» заборгованість за кредитним договором №78-47/1-14 від 10.10.2014 в розмірі 1 489 011,25 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 284 742,58 грн, прострочені проценти за кредитом - 543 653,99 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 47 953,79 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 86 070,49 грн, інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості - 441 256,78 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 94 333,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за кредитним договором №78-47/1-14 від 10.10.2014 в частині повернення суми кредиту та нарахованих відсотків.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Факел» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» 284 742,58 грн основного боргу, 47 953,79 грн пені, 441 256,78 гривень інфляційних втрат, 94 333,62 грн 3% річних та 13 024,30 грн судового збору.

В решті позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 284 742,58 грн. заборгованості за кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки доказів сплати вказаної заборгованості по кредиту відповідач не надав. Водночас, суд дійшов висновку, що арифметично вірний розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення строків сплати кредиту становить 441 256,78 грн інфляційних втрат та 94 333,62 грн 3% річних, розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 47 953,79 грн, доданий до позовної заяви, проведений з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування пені, є вірним, а тому такі позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Водночас, суд відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача процентів від суми позики (кредиту) у розмірі 34 653,99 грн за період з 01.04.2016 по 31.07.2018 та пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 86 070,49 грн за період з 31.01.2018 по 13.07.2018, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 29.02.2016.

Стосовно заявлених відповідачем вимог про відшкодування судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 50 000,00 грн, суд, із посиланням на норми частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачу за рахунок позивача підлягають відшкодуванню судові витрати на оплату послуг адвоката пропорційно відмовленим позовним вимогам, в сумі 29 156,49 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Факел» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позову в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Факел» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» 284 742,58 грн основного боргу та 47 953,79 грн пені відмовити повністю; в частині позову щодо стягнення 20 000,00 грн інфляційних втрат провадження у справі закрити; в частині позову щодо стягнення решти 441 236,78 грн інфляційних втрат відмовити; в частині позову щодо стягнення 10 524 грн 59 коп. 3% річних нарахованих за період 01.03.2016 по 05.05.2016 провадження у справі закрити; в частині позову щодо стягнення решти 83 809,03 грн 3% річних нарахованих за період з 06.05.2016 по 31.07.2018 відмовити. Рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18 щодо решти позову (щодо залишення без задоволення вимог позивача про стягнення процентів у розмірі 534 653,99 грн за період з 01.04.2016 по 31.07.2018 та пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 86 070,49 грн за період з 31.01.2018 по 13.07.2018) залишити без змін. Вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що суд не надав належної оцінки доводам відповідача щодо відсутності предмету спору у зв`язку із погашенням відповідачем усієї заборгованості за кредитним договором, що підтверджується постановою начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Василенко М.Б. від 29.12.2016 ВП №52051657 про закриття виконавчого провадження за виконавчим написом №4847, виданим 11.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем.

Оскаржуваним рішенням господарський суд помилково визнав обґрунтованою і безпідставно задовольнив вимогу позивача в частині стягнення 284 742,58 грн основного боргу (тіла кредиту), які є частиною від 1 900 000,00 грн безспірної заборгованості з основного боргу (тіла кредиту) за кредитним договором, фактичне стягнення якої здійснено за виконавчим написом нотаріуса в примусовому порядку згідно Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене, відповідач також наголосив на помилковості висновків суду щодо обґрунтованості заявлених до стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, оскільки розрахунок останніх є невірним.

Оскільки заборгованість за кредитним договором була погашена відповідачем в повному обсязі, то підстави для задоволення позову в даній справі відсутні. Водночас, відповідачу за рахунок позивача підлягають відшкодуванню судові витрати на оплату послуг адвоката повністю в сумі 50 000,00 грн.

У апеляційній скарзі відповідач також заявив клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №810/3036/18 Київського окружного адміністративного суду. В обґрунтування даного клопотання відповідач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що його позиція у господарській справі обґрунтовується, зокрема, тим, що виконавчий напис нотаріуса виконано повністю. Підтвердженням або спростуванням цієї позиції має бути рішення у справі Київського окружного адміністративного суду у справі №810/3036/18, яке прийняте 13.02.2019, проте станом на дату подання апеляційної скарги не набрало законної сили. Відтак, існує об`єктивна неможливість розгляду справи №910/17748/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №810/3036/18.

У свою чергу, не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18 в частині відмови у задоволенні ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної М.А. у стягненні прострочених процентів у розмірі 534 653,99 грн за період з 01.04.2016 по 31.07.2018 та пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 86 070,49 грн за період з 31.01.2018 по 13.07.2018 за кредитним договором №78-47/1-14 від 10.10.2014 та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної М.А. у стягненні з ПрАТ «Факел» прострочених процентів у розмірі 534 653,99 грн за період з 01.04.2016 по 31.07.2018 та пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 86 070,49 грн за період з 31.01.2018 по 13.07.2018 за кредитним договором № 78-47/1-14 від 10.10.2014.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги Банк посилається на те, що заборгованість ПрАТ «Факел» перед Банком за кредитним договором станом на 01.08.2018 становила 1 489 011,25 грн, з яких, зокрема, прострочені проценти за кредитом у розмірі 534 653,99 грн за період з 01.04.2016 по 31.07.2018 та пеня за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 86 070,49 грн за період з 31.01.2018 по 13.07.2018.

Скаржник стверджує, що має право на відшкодування процентів та пені за несвоєчасну сплату процентів згідно умов пунктів 4.1., 7.6., 10.2. кредитного договору.

Також позивач у апеляційній скарзі наголошує на тому, що оскаржуваним рішенням було безпідставно вирішено, що відповідачу за рахунок позивача підлягають відшкодуванню судові витрати на оплату послуг адвоката пропорційно відмовленим позовним вимогам, а саме на суму 29 156,49 грн., оскільки факт понесення відповідачем таких витрат не підтверджений та не доведений (договір про надання правової допомоги та додатки до нього не містять посилання на вартість години роботи адвоката та скільки годин було витрачено на підготовку відповідних документів; оплата за актом №4/10-01 приймання-передачі юридичних послуг від 31.01.2018 відбулася 01.10.2018, при цьому у призначенні платежу вказано - за консультаційні послуги згідно договору №1/2018 від 02.07.2018, а відтак жодного підтвердження того, що відповідач дійсно витратив та сплатив грошові кошти на правничу допомогу саме у справі №910/11748/18 немає).

Узагальнені доводи відзивів на апеляційні скарги

Представники сторін відзивів на апеляційні скарги суду не надали, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни у справі №910/11748/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 25.02.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Факел» у справі №910/11748/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Факел» на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18, запропоновано позивачу у справі у відповідності до статті 267 Господарського процесуального кодексу України надати суду свої міркування або зауваження з приводу клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №910/11748/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №810/3036/18 Київського окружного адміністративного суду та розгляд апеляційної скарги призначено на 02.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18, апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Факел» та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18 об`єднано в одне апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 02.04.2019.

У судове засідання 02.04.2019 з`явився представник відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 розгляд справи відкладено на 07.05.2019.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2019 №09.1-08/1155/19 у зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2019 та витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 07.05.2019 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни та Приватного акціонерного товариства «Факел» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2019 прийнято апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни та Приватного акціонерного товариства «Факел» на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Іоннікова І.А., призначено справу до розгляду на 04.06.2019.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2019, 02.07.2019, 09.07.2019 розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою у судові засідання представника позивача. Останнього разу розгляд справи було відкладено на 10.09.2019.

За результатами розгляду судом апеляційної інстанції клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №810/3036/18, колегією суддів було встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №810/3036/18 було залишено без змін рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 у справі №810/3036/18, а відтак відсутні підстави для розгляду вказаного клопотання по суті.

У судовому засіданні 10.09.2019 судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Явка представників сторін

У судове засідання 10.09.2019 з`явилися представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 10.09.2019 підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 10.09.2019 підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

10.10.2014 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Хрещатик» (Банк) та Публічним акціонерним товариством «Факел» (позичальник), згідно із рішенням загальних зборів акціонерів №1 від 14.04.-20.05.2011 змінено тип товариства на приватне акціонерне товариство, було укладено Кредитний договір №78-47/1-14 (далі, Кредитний договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого банк надає позичальнику в порядку, передбаченому цим договором, кредит у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 3 500 000,00 грн терміном до 12 травня 2015 року (включно).

У подальшому сторони вносили зміни до Кредитного договору шляхом укладення наступних додаткових договорів: додатковий договір №1 від 02 лютого 2015 року про внесення змін до кредитного договору №78-47/1-14; додатковий договір №2 від 12 травня 2015 року про внесення змін до кредитного договору №78-47/1-14; додатковий договір №3 від 31 серпня 2015 року про внесення змін до кредитного договору №78-47/1-14; додатковий договір №4 від 30 жовтня 2015 року про внесення змін до кредитного договору №78-47/1-14; додатковий договір №5 від 15 грудня 2015 року про внесення змін до кредитного договору №78-47/1-14; додатковий договір №6 від 25 грудня 2015 року про внесення змін до кредитного договору №78-47/1-14.

Відповідно до пунктів 1.1. та 4.5. Кредитного договору, з урахуванням змін, внесених Додатковим договором №6 від 25.12.2015, Банк відкриває позичальнику в порядку, передбаченому цим договором, відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі 2 500 000 грн, терміном повернення до 29 лютого 2016 року (включно), згідно наступного графіку: 15.01.2016 - 500 000,00 грн; 29.02.2016 - 2 000 000,00 грн

За змістом пункту 4.2. Договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і може бути змінена Банком протягом строку договору лише за згодою позичальника за умов підписання додаткового договору до цього договору.

Згідно пункту 2 додаткового договору №3 від 31.08.2015 про внесення змін до Кредитного договору сторони внесли зміни, зокрема, до пункту 4.1. Кредитного договору, встановивши, що за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі 28% річних до 31.08.2015 (включно), а з 01.09.2015 - у розмірі 29% річних (пункт 4.1. Кредитного договору).

Відповідно до пункту 4.4.2. у редакції додаткового договору №6 до Кредитного договору позичальник сплачує на користь Банку комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, починаючи з 12 травня 2015 року із розрахунку 0,58% в місяць від фактичного ліміту кредитної лінії на рахунок №3600.3.00.12.46337 у залізничному відділенні ПАТ «КБ «Хрещатик», МФО 300670. Така комісійна винагорода нараховується щомісячно з урахуванням фактичного періоду користування кредитом на фактичний ліміт кредитної лінії із врахуванням фактичної кількості днів у році (місяці). Сплата комісії здійснюється позичальником не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому здійснюється нарахування комісії та в день повного погашення заборгованості за кредитним договором.

У пункті 7.6. Кредитного договору сторони погодили, що у випадку прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, комісій за умовами цього договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку основну суму кредиту, з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення, сплатити 3% річних від простроченої суми кредиту відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, крім того проценти, передбачені пунктом 4.1. цього договору, а також сплатити штрафні санкції за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати процентів і комісій відповідно до пункту 10.3. цього Договору.

Відповідно до пункту 10.2. Кредитного договору у разі несвоєчасного повернення кредиту позичальник зобов`язаний повернути прострочену суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення, сплатити 3% річних від простроченої суми кредиту відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, крім того проценти, передбачені пунктом 4.1. цього договору, а також сплатити штрафні санкції за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати процентів і комісій відповідно до пункту 10.3. цього Договору.

Відповідно до пункту 10.3. Кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій за умовами договору позичальник зобов`язаний сплатити банку штрафні санкції (неустойка), обчислені від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов`язань від дня виникнення відповідної прострочки до повного її погашення, але в межах строків позовної давності, визначеної цим договором.

У зв`язку із порушенням відповідачем договірних зобов`язань позивач 10.05.2016 звернувся до ПрАТ «Факел» із претензією про сплату заборгованості за Кредитним договором у сумі 2 146 304,93 грн. Дана претензія була залишена відповідачем без задоволення.

11 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за номером 4847, про стягнення з ПрАТ «Факел» на користь ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» заборгованості за кредитним договором №78-47/1-14 від 10.10.2014 у сумі 2 146 304,93 грн, з яких: заборгованість за кредитом в сумі 1 900 000,00 грн; проценти за користування кредитом за період з 01.04.2016 по 05.05.2016 в сумі 52 691,25 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості за період з 01.04.2016 по 05.05.2016 в сумі 10 797,42 грн; пеня за прострочення сплати процентів за період з 01.05.2016 по 05.05.2016 в сумі 234,46 грн; пеня за прострочення сплати комісії за період з 01.05.2016 по 05.05.2016 в сумі 57,21 грн; пеня за прострочення повернення кредиту за період з 01.03.2016 по 05.05.2016 в сумі 150 000,01 грн; плата за порушення грошового зобов`язання в сумі 10 524,59 грн; інфляційні втрати від прострочення повернення кредиту в сумі 20 000,00 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису Банк звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Постановою начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Василенко М.Б. від 01.09.2016 ВП № 52051657 за вищевказаним виконавчим написом №4847, виданим 11.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, було відкрито виконавче провадження.

На підставі договору банківського рахунку юридичної особи №219/205/2010/46337 від 14.09.2010, договору №21-С від 16.12.2015 в рамках Генеральної угоди від 20.12.2010 №18/ЮГ-ГУ-3/2010 про розміщення коштів юридичних осіб на депозит банку, на відкритих у відповідача рахунках станом на день вчинення виконавчого напису 11 серпня 2016 року було розміщено грошові кошти у сумі 353 169,65 грн.

Листом №106/711 від 15.09.2016 відповідач звернувся до позивача з вимогою здійснити договірне списання грошових коштів в сумі 353 169,65 грн згідно умов пунктів 11.1., 11.2. Кредитного договору в рахунок погашення заборгованості ПрАТ «Факел» за цим кредитним договором.

На підставі рішення правління НБУ від 02.06.2016 за №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 03.06.2016 за №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатору банку».

У зв`язку з цим позивач листом №3/9533 від 30.09.2016 повідомив позивача про неможливість здійснити договірне списання у зв`язку із запровадженням процедури ліквідації.

Згодом відповідач звернувся до банку із листом №106/772 від 06.10.2016 про залік зустрічних однорідних вимог на суму 353 169,65 грн, що містяться на відкритих у банку рахунках позивача.

Листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» Костенко І.І. за №2-5/1/10890 від 02.11.2016 повідомлено позивача про здійснення на підставі розпорядження №2-5/1-51 від 31.10.2016 зарахування зустрічних однорідних вимог за кредитним договором №78-47/1-14 від 10.10.2014 та кредиторських вимог товариства до банку на суму 353 169,65 грн., з яких 55 629,66 грн зараховано в погашення простроченої заборгованості за кредитом, 275 499,99 грн в погашення прострочених процентів по кредиту, 22 040,00 грн. в погашення простроченої комісії за кредитним договором.

03.11.2016 відповідач звернувся до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби з заявою вих.№106/865 від 03.11.2016, якою повідомив про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 353 169,65 грн в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчим написом.

Начальником Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Василенко М.Б. 29.12.2017 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП №52051657 у зв`язку із повним виконанням виконавчого напису №4847 від 11.08.2016.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач стверджує, що виконавцем у ВП №52051657 було помилково внесена заборгованість у розмірі 353 169,65 грн в рахунок погашення боргу за виконавчим написом №4847 від 11.08.2016, водночас, зазначає, що у подальшому з розрахункових рахунків ПрАТ «Факел» було стягнуто та перераховано на користь Банку у межах ВП №52051657 1 793 135,28 грн (копії платіжних доручень додані до матеріалів справи).

Отже, ПрАТ «Факел» не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса у повному обсязі, право Банку порушене, оскільки станом на 01.08.2018 існує заборгованість за кредитним договором на суму 1 489 011,25 грн, яка складається із: прострочена заборгованість за кредитом - 284 742,58 грн, прострочені проценти за кредитом - 543 653,99 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 47 953,79 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 86 070,49 грн, інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості - 441 256,78 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 94 333,62 грн.

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти позову, стверджує, що у нього відсутня заборгованість за кредитним договором, оскільки остання була погашена повністю у межах ВП №52051657 на загальну суму 2 146 304,93 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови, мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених сторонами

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на дату укладення Кредитного договору та виникнення спірних правовідносин операційна діяльність в банках України здійснювалась відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254 (далі - Положення №254) (втратило чинність 04.07.2018).

Відповідно до пунктів 2.10., 2.11. Положення операції банку здійснюються протягом операційного дня, який складається з операційного часу та часу завершення технологічного оброблення облікової інформації з обов`язковим формуванням оборотно-сальдового балансу, регістрів аналітичного обліку та інших регістрів за операціями, що здійснюються з використанням відповідного програмного забезпечення. Операції банку мають бути зареєстровані та відображені в регістрах бухгалтерського обліку в день їх здійснення або наступного робочого дня, якщо операція здійснена після закінчення операційного дня (часу) банку або у вихідні чи святкові дні.

Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них (пункт 5.3. Положення).

Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення (пункти 5.4, 5.5 Положення).

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (пункт 5.6. Положення).

Факт надання Банком відповідачу кредиту згідно умов Кредитного договору у розмірі 3 500 000,00 грн. сторонами не заперечується та підтверджується наявними у матеріалах справи виписками по особовому рахунку за період з 10.10.2014 по 14.01.2019 (том 1, а.с. 258).

Нормами статей 1049, 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договорам. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, та сплати процентів належних йому.

Відповідно до умов пункту 4.5. Кредитного договору, з урахуванням змін, внесених Додатковим договором №6 від 25.12.2015 кінцевий строк повернення кредиту - 29.02.2016.

Водночас, відповідно до пункту 4.9. Кредитного договору боргові зобов`язання Позичальника по цьому Договору погашаються в такій черговості:

- витрати, понесені Банком за цим Договором, пов`язані з одержанням виконання;

- прострочені проценти та комісії за користування Кредитом та одночасно штрафні санкції (пеня) за несвоєчасну сплату процентів;

- строкові проценти та комісії за користування Кредитом;

- прострочена сума Кредиту та одночасно штрафні санкції (пеня) за несвоєчасне погашення Кредиту;

- строкові платежі у погашення строкової заборгованості за Кредитом.

Матеріалами справи підтверджується, що у період з 30.06.2015 по 30.03.2016 відповідач погасив основну заборгованість за кредитним договором на суму 1 600 000,00 грн.

Станом на 05.04.2016 сума простроченої основної заборгованості відповідача за Кредитним договором становила - 1 900 000,00 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку, наданою ПАТ «КБ «Хрещатик» (том 1, а.с. 260).

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором №78-47/1-14 від 10.10.2014, ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» направив на адресу позивача претензію про погашення заборгованості за кредитним договором №78-47/1-14 від 10.10.2014 в сумі 2 146 304,93 грн.

Оскільки Приватним акціонерним товариством «Факел» не було усунуто порушень за кредитним договором №78-47/1-14 від 10.10.2014 в частині сплати заборгованості, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. із заявою №20/7093 від 03.08.2016 про вчинення виконавчого напису на зазначеному кредитному договорі.

11 серпня 2016 року за зверненням позивача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за номером 4847, про стягнення з ПрАТ «Факел» на користь ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» заборгованості за кредитним договором №78-47/1-14 від 10.10.2014 у сумі 2 146 304,93 грн, з яких: заборгованість за кредитом в сумі 1 900 000,00 грн; проценти за користування кредитом за період з 01.04.2016 по 05.05.2016 в сумі 52 691,25 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості за період з 01.04.2016 по 05.05.2016 в сумі 10 797,42 грн; пеня за прострочення сплати процентів за період з 01.05.2016 по 05.05.2016 в сумі 234,46 грн; пеня за прострочення сплати комісії за період з 01.05.2016 по 05.05.2016 в сумі 57,21 грн; пеня за прострочення повернення кредиту за період з 01.03.2016 по 05.05.2016 в сумі 150 000,01 грн.; плата за порушення грошового зобов`язання в сумі 10 524,59 грн; інфляційні втрати від прострочення повернення кредиту в сумі 20 000,00 грн.

Вказаний виконавчий напис оскаржувався Приватним акціонерним товариством «Факел» у межах господарської справи №910/9471/17, позовні вимоги у якій були мотивовані тим, що при вчинені виконавчого напису нотаріуса заборгованість позивача перед відповідачем не була безспірною та виконавчий напис вчинений за відсутності документів, що підтверджують безспірність.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 у справі №910/9471/17, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ПрАТ «Факел» до ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича № 4847 вчиненого 11 серпня 2016 року про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Факел» на користь ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» заборгованості у розмірі 2 146 304,93 грн. таким, що не підлягає виконанню. У рішенні суду встановлено, що вказана заборгованість позивача перед Банком на час вчинення виконавчого напису була безспірною.

Відповідно до розпорядження №2-5/1-51 від 31.10.2016 та на підставі заяви відповідача 31.10.2016 із суми 353 169,65 грн. (на яку відповідач просив здійснити зарахування) зараховано на погашення простроченої заборгованості за Кредитом 55 269,66 грн. Решта суми у відповідності до пункту 4.9. Договору була зарахована на погашення прострочених процентів за кредитним договором та комісії.

Таким чином, сума боргу станом на 31.08.2017 становила - 1 844 370,34 грн.

Як уже зазначалося вище, на підставі виконавчого напису від 11 серпня 2016 року №4847 Банк звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Колегією суддів встановлено, що в рамках виконавчого провадження №52051657 відбулося погашення заборгованості за Кредитним договором згідно виконавчого напису від 11 серпня 2016 року №4847 у наступному розмірі:

- 1 184 251,70 грн - зараховано в прострочену заборгованість (тіло) (відповідне відображено в виписці по особовому рахунку, меморіальний ордер №13 від 31.08.2017 року).

Сума простроченої заборгованості станом на 31.08.2017 становить - 659 848,64 грн.

- 136 107,03 грн - зараховано в прострочену заборгованість (тіло) (платіжне доручення копія №3039 від 18.09.2017 року на суму 136 107,03 грн.).

Сума простроченої заборгованості станом на 27.09.2017 становить - 523 741,61 грн.

- 47 124, 26 грн - зараховано в прострочену заборгованість (тіло) (платіжне доручення №3108 від 22.08.2017 а суму 47 124,26 грн.).

Сума простроченої заборгованості станом на 27.09.2017 становить - 476 617,35 грн.

- 191 874, 77 грн - зараховано в прострочену заборгованість (тіло) (платіжне доручення №3616 від 22.12.2017 на суму 191 874, 77 грн.).

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, сума простроченої заборгованості за Кредитним договором станом на 27.12.2017 становить 284 742, 58 грн.

У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що зазначені висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки постановою начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Василенко М.Б. від 29.12.2016 ВП №52051657 про закриття виконавчого провадження за виконавчим написом №4847, виданим 11.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, підтверджується факт погашення відповідачем усієї заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 146 304,93 грн. При цьому, у судових засіданнях суду апеляційної інстанції відповідач наголошував, що за позовом Банку у межах адміністративної справи №810/3036/18 оскаржувались дії начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в особі начальника відділу Василенко М.Б. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2017 (ВП 52051657) та ставилася вимога про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2017 (ВП 52051657) начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Василенко М.Б., однак у задоволенні такого позову судом було відмовлено.

Оцінюючи вказані доводи відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, як підтверджується матеріалами справи, Начальником Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Василенко М.Б. 29.12.2017 було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП №52051657 у зв`язку із повним виконанням виконавчого напису №4847 від 11.08.2016.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №810/3036/18, відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Приватне акціонерне товариство «Факел», про визнання виконавчих дій начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в особі начальника відділу Василенко М.Б. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2017 (ВП 52051657) неправомірними та незаконними та про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2017 (ВП 52051657) начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Василенко М.Б.

Приймаючи рішення у справі №810/3036/18, адміністративні суди зазначили, що матеріалами справи підтверджено, що суму заборгованості, яку визначено у виконавчому написі нотаріуса, боржником ПрАТ «Факел» сплачено, тобто в межах виконавчого провадження її погашено, у зв`язку з чим постанову про закінчення виконавчого провадження прийнято правомірно.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача із приводу преюдиційності вищевказаних обставин щодо відсутності у відповідача заборгованості перед позивачем з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, у межах адміністративного спору питання щодо встановлення розміру заборгованості за кредитним договором не можуть бути предметом дослідження, оскільки питання встановлення заборгованості не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Водночас, за результатами дослідження матеріалів господарської справи №910/11748/18, колегією суддів було встановлено, що станом на 27.12.2017 у відповідача існувала заборгованість перед позивачем у розмірі 284 742,58 грн, яка і заявлена позивачем до стягнення.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідачем у апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не спростовані.

Окрім стягнення з відповідача простроченої заборгованості за кредитом Банком у позовній заяві заявлені також до стягнення з відповідача 534 653,99 грн прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.04.2016 по 01.07.2018.

Із приводу правомірності нарахування Банком вказаних процентів за користування кредитними коштами згідно Кредитного договору після спливу визначеного останнім строку кредитування (29.02.2016) суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно пункту 2 додаткового договору №3 від 31.08.2015 про внесення змін до Кредитного договору сторони внесли зміни, зокрема, до пункту 4.1. Кредитного договору, встановивши, що за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі 28% річних до 31.08.2015 (включно), а з 01.09.2015 - у розмірі 29% річних (пункт 4.1. Кредитного договору).

За змістом пункту 4.3. Договору остання сплата процентів здійснюється разом з остаточним погашенням заборгованості за кредитом.

Водночас, за умовами Кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за користування кредитом, який наданий до 29.02.2016.

Відтак, у межах строку кредитування до 29.02.2016 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти не пізніше 5 числа місяця наступного за місяцем в якому здійснюється нарахування процентів. Починаючи з 01.03.2016, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи апеляційної скарги позивача про те, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, а тому наданий Банком розрахунок заборгованості по нарахованим процентам, та, як наслідок нарахованої пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 86 070,49 грн за період з 31.01.2018 по 13.07.2018, суперечить умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Судом, при цьому, у відповідності до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховані висновки, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №5017/1987/2012, від 13.08.2019 у справі №910/17153/15.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 441 256,78 грн інфляційних втрат, нарахованих з березня 2016 року по червень 2018 року та 94 333,62 грн. 3% річних, нарахованих з 01.03.2016 по 31.07.2018, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Нормами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивачем належними та допустимими доказами доведений суду факт наявності у відповідача перед Банком простроченої кредитної заборгованості у сумі 284 742,58 грн, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що арифметично вірний розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення строків сплати кредиту, обрахований судом за вказані позивачем у доданому до позовної заяви розрахунку періоди з урахуванням вимог вищезазначених норм закону та положень договору, становить: 441 256,78 грн інфляційних втрат та 94 333,62 грн 3% річних. Позовні вимоги у цій частині правомірно задоволені судом першої інстанції.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 47 953,79 грн, суд зазначає наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Згідно з положеннями статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно частин 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, умовами пункту 10.3. Кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, своєчасної сплати процентів за користування кредитом коштами, комісій за умовами договору позичальник зобов`язаний сплатити банку штрафні санкції (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачуються штрафні санкції (пеня). Нарахування штрафних санкцій (пені) здійснюється з наступного календарного дня, що настає за днем невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов`язань. Нарахування штрафних санкцій (пені) припиняється з дня виконання простроченого зобов`язання (день погашення включається до розрахунку простроченого платежу) або в межах позовної давності,визначеної цим договором.

Відповідно до статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи вказані правові норми та умови пункту 10.3. Кредитного договору, розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 47 953,79 грн, доданий до позовної заяви, який проведений з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування пені, є арифметично правильним, вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 47 953,79 грн, є правомірними, а тому були обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

З огляду на вищевстановлені обставини справи, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог є обґрунтованими та скаржниками не спростовані.

Стосовно розподілу судових витрат за надання правової допомоги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції просив суд стягнути з позивача 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В оскаржуваному рішенні суд із посиланням на положення частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачу за рахунок позивача підлягають відшкодування судові витрати на оплату послуг адвоката пропорційно відмовленим позовним вимогам, у сумі 29 156,49 грн.

Заперечуючи проти покладення на позивача у справі вказаних судових витрат, Банк у апеляційній скарзі наголошує на тому, що факт понесення відповідачем таких витрат не підтверджений та не доведений (договір про надання правової допомоги та додатки до нього не містять посилання на вартість години роботи адвоката та скільки годин було витрачено на підготовку відповідних документів; оплата за актом №4/10-01 приймання-передачі юридичних послуг від 31.01.2018 відбулася 01.10.2018, при цьому у призначенні платежу вказано - за консультаційні послуги згідно договору №1/2018 від 02.07.2018, а відтак жодного підтвердження того, що відповідач дійсно витратив та сплатив грошові кошти на правничу допомогу саме у справі №910/11748/18 немає).

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про покладення на позивача судових витрат відповідача на оплату послуг адвоката пропорційно відмовленим позовним вимогам у сумі 29 156,49 грн та відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги Банку з огляду на наступне.

Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами статті 124 Господарського процесуального кодексу України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до приписів частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Із матеріалів справи слідує, що відповідачем у відзиві на позовну заяву наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи (50 000,00 грн.), а у поданому 29.11.2018 до суду клопотанні про приєднання до справи письмових доказів відповідач надав докази їх понесення (том 1, а.с. 235-241).

На підтвердження понесених витрат, відповідач надав копію договору №1/2018 про надання правової допомоги від 02.07.2019 (далі - договір), укладеного між відповідач та Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ГРУП».

Відповідно до пункту 1.1. договору предметом договору є надання замовнику (ПрАТ «Факел») виконавцем (Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ГРУП») юридичних послуг, зокрема, надання усних та письмових консультацій і роз`яснень із юридичних питань, довідок щодо застосування господарського, податкового, цивільного, митного та інших галузей законодавства; надання послуг щодо захисту інтересів замовника та представництво замовника в загальних, господарських та адміністративних судах всіх інстанцій, а також у всіх органах державної влади.

Факт надання (виконання) відповідних юридичних послуг виконавцем замовникові згідно умов цього договору засвідчується підписаним представниками сторін актом (актами) приймання-передачі наданих послуг (пункт 1.5. договору).

Згідно пункту 3.1. договору розмір оплати за надання юридичних послуг, передбачених пунктом 1.1. цього договору, встановлюється в розмірі 50 000,00 грн, без ПДВ, щомісяця (або 30 календарних днів) у разі надання таких послуг у відповідному місяці (місяцях) та підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до пункту 4.3. договору підписаний сторонами акт (акти) наданих послуг є підставою для розрахунків між сторонами по даному договору та додатках до нього.

31.10.2018 між замовником та виконавцем підписано акт приймання-передачі юридичних послуг №4/10-01, відповідно до якого виконавець у господарській справі №910/11748/18 за позовом ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної М.А. до ПАТ «Факел» про стягнення 1 489 011,25 грн, яка на даний час перебуває в провадженні Господарського суду Київської області (суддя Лилак Т.Д.), надав, а замовник прийняв юридичні послуги, передбачені Договором, зокрема:

- проведення правового аналізу у господарській справі №910/11748/18 за позовом ПАТ «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної М.А. до ПАТ «ФАКЕЛ» про стягнення 1 489 011,25 грн щодо можливості та доцільності подання клопотання про залишення позовної заяви ПАТ «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» без руху, а також клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої пов`язаної справи;

- складання проекту процесуальної заяви - клопотання про залишення позовної заяви ПАТ «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» без руху, її направлення на адресу позивача.

- складання проекту заяви по суті - відзиву на позовну заяву ПАТ «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК», її направлення на адресу позивача.

- складання проекту процесуальної заяви - клопотання про зупинення провадження у справі №910/11748/18 до вирішення іншої пов`язаної справи, її направлення на адресу позивача.

У даному акті сторони погодили, що загальна вартість наданих Виконавцем юридичних послуг у господарській справі №910/11748/18 за позовом ПАТ «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної М.А. до ПАТ «ФАКЕЛ» про стягнення 1 489 011,25 грн, яка на даний час перебуває в провадженні Господарського суду Київської: області (суддя Лилак Т.Д.) складає 50 000,00 грн. без ПДВ.

У пункті 3 акту сторони взаємно підтвердили, що на момент підписання даного Акту зобов`язання Виконавця за Договором №1/2018 про надання юридичних послуг від 02 липня 2018 року в період з 01.10.2018 року по 31.10.2018 року виконані належним чином, своєчасно і в повному обсязі.

Тобто, підписавши вказаний акт приймання-передачі наданих послуг №4/10-01, сторони фактично виконали умови пункту 1.5. та 4.3. договору про надання юридичних послуг, а саме встановили кількість (об`єм) правової допомоги по конкретній справі та загальну їх вартість.

З огляду на зміст вказаного акту вбачається, що послуги відповідачу (замовнику) надавались саме по даній справі, що спростовує доводи позивача стосовно того, що відповідачем не доведено понесення вказаних ним витрат на правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн. саме по даній справі.

У матеріалах справи містяться клопотання про залишення позовної заяви без руху, про зупинення провадження у справі, відзив на позовну заяву.

Також у матеріалах справи міститься довіреність №106/536 від 10.09.2018, видана ПрАТ «Факел» адвокатам Адвокатського об`єднання «Лекс Груп» Базилевському С.Б., Брулю А.С. , Вєдєрніковій О.С., Демидасу Д.А. на представництво інтересів відповідача, зокрема, у господарських судах.

Водночас, протоколом судового засідання від 17.01.2019 підтверджується, що адвокат Бруль А.С. був присутній у судовому засіданні, за результатами якого було прийнято оскаржуване рішення, надавав пояснення по суті спору.

Згідно інформації із сайту Національної асоціації адвокатів України Бруль А.С. має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4723 від 29.11.2011.

Згідно наданої відповідачем банківської виписки за 01.10.2018 відповідач згідно договору №1/2018 перерахував Адвокатському об`єднанню «ЛЕКС ГРУП» 50 000,00 грн.

Тобто, сума, сплачена Адвокатському об`єднанню «ЛЕКС ГРУП» та сума, яка зазначена в акті співпадають, що також дає підстави дійти висновку, що оплата адвокатських послуг здійснювалась саме по даній справі.

Колегією суддів апеляційного господарського суду враховано, що частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За наведених обставин, колегія суддів, враховуючи рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, здійснивши оцінку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, дійшла висновку, що відповідачем надано належні докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі у розмірі 50 000,00 грн., що є розумним розміром витрат відповідача на послуги адвоката у даній справі.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої стосовно часткового стягнення адвокатських витрат з позивача в розмірі 29 156,49 грн. з огляду на часткове задоволення позовних вимог, оскільки вимоги про стягнення з позивача вказаних витрат також мають бути задоволені частково, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів скаржників, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржниками не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість частково задоволених судом першої інстанції позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни та Приватного акціонерного товариства «Факел» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначених апеляційних скарг згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються, відповідно, на скаржників.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Факел» на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2019 у справі №910/11748/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/11748/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.09.2019 після виходу судді Іоннікової І.А. з відпустки.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

І.М. Скрипка