СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа № 922/719/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора боржника (вх.№1933Х/2) та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пірс" (вх.№1934Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16 (суддя Яризько В.О., повний текст ухвали складено та підписано 03.06.2019 у приміщенні господарського суду Харківської області),

за результатами розгляду заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074 від 22.02.2018), зустрічної заяви ОСОБА_1 про визнання права власності (вх.№8082 від 27.03.2018) та клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову (вх.№19878 від 10.07.2018) у справі

за заявою Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації", м. Харків,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.05.2019 відмовлено у заяві ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" (вх.№5074 від 22.02.2018) про витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 майна, а саме: нежитлових приміщень 5-го поверху № 1-6, 35-71, 71а, 72-91, у літ. "А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та повернення до складу ліквідаційної маси банкрута - Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації"; про визнання права власності на нежитлові приміщення 5-го поверху № 1-6, 35-71, 71-а, 72-91, II у літ. "А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за Публічним акціонерним товариством "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації". Залишено без розгляду зустрічну заяву ОСОБА_1 (вх.№8082 від 27.03.2018) про визнання права власності на нежитлове приміщення 5-го поверху №1-6, 35-71, 71а, 72-91, ІІ у літ."А-5", розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1287,7 кв.м. Задоволено клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову (вх.№19878 від 10.07.2018). Скасовано заходи забезпечення позову (накладення арешту), вжиті ухвалою суду від 26.02.2018, а саме: скасовано арешт на нежитлові приміщення 5-го поверху №1-6, 35-71, 71а, 72-91, II у літ."А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Суд першої інстанції, мотивуючи прийняту ухвалу, зазначив: по-перше, наявність спору в суді про визнання недійсним договору ще не свідчить про те, що оспорюваний правочин є недійсним, по-друге, спірне майно було придбано ОСОБА_1 не у боржника - АТ "НТІ ТТР", чи ТОВ "Антьє", а у фізичної особи ОСОБА_2 за платним договором, при цьому у реєстрі прав були відсутні заборони щодо відчуження такого майна. У даному випадку договір про відчуження майна був визнаний недійсним на підставі ст.20 Закону про банкрутство, яка є спеціальною по відношенню до загальних установлених Цивільним кодексом України підстав для визнання правочинів недійсними, оскільки ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом, а, отже, і наслідки визнання такого договору недійсним передбачені вказаною статтею. Вказаною нормою передбачено саме обов`язок кредитора, тобто контрагента боржника, з яким було вчинено правочин до або після порушення провадження справи про банкрутство (покупець або заставодержатель майна боржника), повернути майно в ліквідаційну масу або відшкодувати його вартість та не передбачено право витребувати таке майно від особи, яка не є стороною оспорюваного договору та учасником у справі про банкрутство. Суд зазначив, що у даному випадку застосовуються наслідки визнання договору недійсним, що передбачені частиною 2 ст.20 Закону про банкрутство, оскільки такі наслідки є виключенням щодо положень ст.216 Цивільного кодексу України, на підставі чого відмовив у задоволенні заяві ліквідатора про витребування майна у ОСОБА_1 та повернення такого майна до складу ліквідаційної маси банкрута, відповідно, відмовив і у вимозі про визнання за боржником права власності на спірне майно, оскільки така вимога є похідною від вимоги про витребування майна.

Ліквідатор боржника з ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 з розгляду заяви ліквідатора про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння скасувати, прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора задовольнити у повному обсязі: витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 майно, а саме: нежитлові приміщення 5-го поверху №1-6, 35-71, 71а, 72-91, у літ. "А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та повернути до складу ліквідаційної маси банкрута - Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації"; визнати право власності на нежитлові приміщення 5-го поверху № 1-6, 35-71, 71-а, 72-91, II у літ. "А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за Публічним акціонерним товариством "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації".

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ліквідатор боржника зазначає, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: не застосовано до спірних відносин норми ст.377,388 Цивільного кодексу України, що помилково застосовано частину 2 ст.20 Закону про банкрутство як на єдиний (виключний) спосіб захисту порушеного права. Вказана норма, на думку заявника, поширюється на правовідносини боржника з контрагентом, але не поширюється на спір боржника з особою, яка не є стороною недійсного правочину. Також ліквідатор боржника посилається на практику Верховного Суду щодо відчуження майна, яке мало місце два і більше разів після укладення правочину, який у подальшому визнано недійсним, то таке майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину як від добросовісного набувача шляхом подання віндикаційного позову на підставі частини 1 ст.388 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 апеляційну скаргу ліквідатора боржника на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16 залишено без руху. Встановлено апелянту 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги. Роз`яснено апелянту, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки, передбачені статтями 174, 260 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора боржника (вх.№1933Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 15.08.2019 о 10:45 год. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 13.08.2019 для подання заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

Також до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого господарського суду звернулося ТОВ "Пірс", в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16, заяву ліквідатора (від 22.02.2019 вх.№5074) про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити у повному обсязі. Апелянт зазначає, що після укладення визнаного судом недійсним договору про врегулювання за договором іпотеки спірне майно декілька разів було відчужено, на даний час знаходиться у власності ОСОБА_1 , тобто третьої особи, попереднім ліквідатором була заявлена вимога щодо витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 спірного майна та визнання права власності за боржником для подальшого задоволення вимог кредиторів. Посилаючись на норми ст.12, 317, 319, 321, 330, 387, 388 Цивільного кодексу України, зазначає, що ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем у розумінні ст.388 Цивільного кодексу України. Як стверджує заявник апеляційної скарги, визнаний судом недійсним договір від 01.07.2015 про застосування врегулювання за договором іпотеки свідчить про незаконне набуття майна боржника та підлягає поверненню у власність боржника, у даному випадку шляхом витребування такого майна у ОСОБА_1 .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пірс" на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16 залишено без руху. Встановлено апелянту 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Роз`яснено апелянту, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки, передбачені статтями 174, 260 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пірс" (вх.№1934Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 15.08.2019 о 10:45 год. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 13.08.2019 для подання заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

Якщо у провадженні апеляційної інстанції вже знаходиться апеляційна скарга одного з учасників судового процесу на ухвалу або рішення місцевого господарського суду, а іншим учасником судового процесу подано апеляційну скаргу на ту ж саму або іншу ухвалу чи рішення і ця друга скарга підлягає розглядові, апеляційний господарський суд приймає її до спільного розгляду з раніше поданою і прийнятою до провадження скаргою, про що виносить відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів прийняла апеляційну скаргу ТОВ "Пірс" до спільного розгляду з апеляційною скаргою ліквідатора боржника на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у даній справі.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 призначено ліквідатором ПАТ "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" арбітражного керуючого Шинкарчука Андрія Володимировича, від якого 24.07.2019 до суду надійшла заява (вх.№6927) про приєднання до апеляційної скарги ліквідатора боржника.

09.08.2019 від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив (вх.№7498) на апеляційну скаргу ТОВ "Пірс", в якому зазначає, що вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу ТОВ «Пірс» - безпідставною та необґрунтованою. Також зазначає, що Цивільним кодексом України та Законом про банкрутство встановлено підстави для визнання договору недійсним, і ці підстави є різними, як і наслідки визнання правочину недійсним. Зокрема, Цивільним кодексом України встановлено загальні підстави, Законом про банкрутство - спеціальні, і їх перелік є відмінним від загальних. За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, .що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ. Відмовивши у задоволенні заяви ліквідатора боржника, місцевий господарський суд зазначив про помилковість способу поновлення порушеного права кредиторів після визнання договору позасудового врегулювання за договором іпотеки недійсним щодо витребування майна у третьої особи, який передбачений частиною 2 ст.20 Закону про банкрутство. Задоволення заявлених вимог ліквідатора щодо визнання права власності та витребування майна призведе до соціальної несправедливості, адже спірне майно за період з вересня 2015 року зазнало значних капіталовкладень на комплексний ремонт, встановлення необхідного обладнання. Задоволення вимог ліквідатора також призведе до двократного наповнення ліквідаційної маси боржника і майном, і коштами, які боржник отримав у 2009 році. Предметом заяви ліквідатора боржника ОСОБА_1. вважає втручання у його право володіння майном. Тому витребування майна від особи, яка не є стороною недійсного договору, призведе до завдання істотної шкоди правам та інтересам ОСОБА_1 .

Також 09.08.2019 ОСОБА_1 подав до суду відзив (вх.№7499) на апеляційну скаргу ліквідатора боржника, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги ліквідатора боржника та зазначає, що у заяві про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності ліквідатор посилається як на підставу своїх вимог на частину 2 ст.20 Закону про банкрутство, і зазначає, що у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яку він отримав у боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі -відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії. ОСОБА_1 стверджує, що не є кредитором у даному провадженні, та у нього відсутні будь-які правовідносини з ПАТ «НТІ ТТР» або ТОВ «Антьє». При цьому Законом передбачено та ліквідатор у своїй заяві зазнає про обов`язок контрагента боржника по недійсному договору повернути в ліквідаційну масу майно, однак ОСОБА_1 таким контрагентом не є. Виходячи з аналізу правової природи та застосування ст.387, 388 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 зазначає: - що він є добросовісним набувачем; - наявність рішення (ухвали) суду щодо визнання договору недійсним у ланцюгу правочинів, визнаний таким зі спеціальних підстав ст.20 Закону про банкрутство і у сукупності, не є підтвердженням незаконного володіння ним власним майном і не породжує жодних підстав щодо витребування у нього майна на користь боржника у даному випадку; - звернення з даною заявою є помилковими діями ліквідатора.

14.08.2019 від ліквідатора боржника до суду надійшла заява (вх.№7662) про зміну апеляційної скарги, в якій просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку на подання заяви про зміну апеляційної скарги ліквідатора на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16 та поновити процесуальний строк на подання заяви про зміну апеляційної скарги ліквідатора ПАТ "НТІ ІТТР" на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16. Прийняти до розгляду зміни до апеляційної скарги шляхом її викладення у новій редакції у частині вимог про ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення, редакція якого зазначена заявником у прохальній частині цієї заяви. Також просить залучити до участі у розгляді справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Голод Тесоро". У клопотанні про поновлення строку на подання заяви про зміну апеляційної скарги, посилаючись на ст.119, частину 1 ст.266 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що строк на подання заяви про зміну апеляційної скарги пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню з з огляду на таке: - арбітражного керуючого Шинкарчука А.В. призначено ліквідатором 23.07.2019 постановою Східного апеляційного господарського суду, тобто після спливу строку на подання заяви про зміну апеляційної скарги; - спірний об`єкт було формально поділено у реєстрі 05.06.2019, а про сам факт поділу об`єкту ОСОБА_3 стало відомо після призначення його ліквідатором та отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірних приміщень, тобто вже після спливу строку на подання заяви про зміну апеляційної скарги. Зазначена інформаційна довідка у поточній редакції до суду першої інстанції не подавалася, оскільки формальний поділ об`єкту було вчинено після розгляду заяви судом першої інстанції, що, на думку заявника, є винятковим випадком для її подання до суду апеляційної інстанції у розумінні частини 3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України.

Також 14.08.2019 ліквідатор боржника надав суду письмові пояснення (вх.№7664) до апеляційної скарги ліквідатора, в яких зазначає про додаткові пояснення стосовно неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин справи та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зокрема, зазначає, що майно, яке вибуло від боржника на підставі недійсного правочину, було неодноразово відчужено. ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем і майно може бути витребувано від нього за будь-яких обставин.

Окрім того, 14.08.2019 від ліквідатора боржника надійшла заява (вх.№7663) про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2019, а саме: накладено арешт на нежитлові приміщення п`ятого поверху №51-57, 57а, 58, 59, 60, 61, 61а, 62-71, 71а, 72-75, 75а, 76-80, 82, 89, 90, ІІ в літ. "А-5", загальною площею 759,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; накладено арешт на нежитлові приміщення п`ятого поверху №1-6, 35-50,81, 83-88, 91 у літ."А-5", площею 481 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено будь-яким державним реєстраторам прав на нерухоме майно проводити реєстраційні дії щодо нежитлових приміщень п`ятого поверху №51-57, 57а, 58, 59, 60, 61, 61а, 62-71, 71а, 72-75, 75а, 76-80, 82, 89, 90, ІІ у літ."А-5", загальною площею 759,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено будь-яким державним реєстраторам прав на нерухоме проводити реєстраційні дії щодо нежитлових приміщень п`ятого поверху №1-6,35-50, 81, 83-88, 91 у літ."А-5", площею 481 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 залучено ТОВ "Голд Тесоро" (61103, м.Харків, проспект Науки, будинок 56, ) у якості учасника у справі про банкрутство до участі у розгляді заяви ліквідатора боржника (вх.№5074 від 22.02.2018) про витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 та зустрічної заяви ОСОБА_1 (вх.№8082 від 27.03.2018) про визнання права власності на нежитлове приміщення. Встановлено учасникам справи строк до 10.09.2019 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Повідомлено учасників справи про оголошення перерви у судовому засіданні до 16.09.2019 до 14:15 год.

15.08.2019 від представника учасників справи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду надійшов відзив (вх.№7708) на апеляційні скарги ліквідатора боржника та ТОВ «Пірс», в якому зазначає, що навіть наявність спору щодо майна не позбавляє набувача можливості бути визнаним добросовісним за умови, що правочин, за яким він набув спірне майно у фізичної особи, який не був оспорений чи визнаний недійсним, у той час, коли предметом судового спору був інший правочин, що був укладений між АТ «НТІ ТТР» та ТОВ «Антьє», який передував укладенню договору купівлі-продажу на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності. Тому такий правочин відповідає усім ознакам дійсності правочину за ст.207 Цивільного кодексу України, оскільки правомірність правочину презюмується в силу ст.204 Цивільного кодексу України. Вважає, що законних підстав для втручання у право власності ОСОБА_1 немає.

29.08.2019 приватним виконавцем Нелюба М.А. супровідними листами (вх.№8168, 8169) направлено до відома на адресу суду постанови від 29.08.2019, винесені при примусовому виконанні ухвали Східного апеляційного господарського суду №922/719/16 від 15.08.2019.

30.08.2019 від представника ТОВ «Пірс» до суду надійшла заява (вх.№8189) про зміну апеляційної скарги ТОВ «Пірс», в якій просить суд поновити ТОВ «Пірс» строк для зміни апеляційної скарги ТОВ «Пірс» на ухвалу господарського суду від 29.05.2019 у справі №922/719/16. Ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16 скасувати та прийняти нове рішення, редакція якого зазначена заявником у прохальній частині цієї заяви. Залучити до участі у розгляді справи ТОВ «Голд Тесоро». В обґрунтування поновлення строку на зміну апеляційної скарги заявник, посилаючись на ст.119 Господарського процесуального кодексу України та практику Європейського суду, зазначив, що необхідність у зміні апеляційної скарги є результатом дій іншої сторони у справі - ОСОБА_1 , вчинених після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення. Заявлені апелянтом зміни по суті не змінюють та не стосуються ані предмета позову, ані способу захисту порушеного права, а також не містить посилання на будь-які нові доводи щодо порушеного права, які не викладені в апеляційній скарзі. Заявлені апелянтом зміни передбачають виключно уточнення стосовно реєстраційних характеристик спірного майна (без зміни його складу та обсягу) з метою зробити можливим реальне виконання імовірного рішення суду апеляційної інстанції про витребування майна. На момент розгляду справи судом першої інстанції було визначено склад майна та його фактичного власника. На ці дані спирався і апелянт при підготовці апеляційної скарги. Сподіваючись на добросовісність дій інших учасників справи, заявник апеляційної скарги не моніторив та не мав обов`язку відстежувати зміни в державному реєстрі щодо спірного майна. При вчинені ОСОБА_1 маніпуляції у реєстрі апелянт дізнався під час судового засідання 15.08.2019 у Східному апеляційному господарському суді. Беручи до уваги, що необхідність зміни апеляційної скарги обумовлена винятково об`єктивними, зовнішніми та не залежними від волі апелянта причинами, ТОВ «Пірс» просить суд поновити строк на зміну апеляційної скарги, прийняти цю заяву та взяти до уваги викладені у ній вимоги при прийнятті судового рішення.

06.09.2019 від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання (вх.№8455), в якому просить суд призначити ОСОБА_1 відповідальним зберігачем нежитлових приміщень п`ятого поверху №51-57, 57а, 58, 59, 60, 61, 61а, 62-71, 71а, 72-75, 75а, 76-80, 82, 89, 90, ІІ в літ. "А-5", загальною площею 759,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, зареєстровані за ОСОБА_1 та нежитлових приміщень п`ятого поверху №1-6, 35-50,81, 83-88, 91 у літ."А-5", площею 481 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, зареєстровані за ТОВ «Голд Тесоро», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

06.09.2019 ТОВ «Голд Тесоро» звернулося до суду з клопотанням (вх.№8456), в якому просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2019.

13.09.2019 від ліквідатора боржника до суду надійшла заява (вх.№8703), в якій повідомляє, що не має можливості бути присутнім у судовому засіданні 16.09.2019 о 14:15 год. та не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Представництво інтересів боржника у судовому засіданні здійснюватиметься уповноваженим представником (адвокатом) ПАТ «НТІ ТТР».

13.09.2019 ліквідатором боржника надані письмові пояснення (вх.№8727) до апеляційної скарги ліквідатора ПАТ «НТІ ТТР» на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019.

16.09.2019 від представника учасників справи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду надійшли пояснення (вх.№8798) щодо зміни апеляційної скарги. Просить суд поновити строк для подання пояснень стосовно заявлених клопотань, оскільки заяви про зміну апеляційних скарг та ухвалу суду від 15.08.2019, якою встановлено строк для подання письмових заяв до 10.09.2019, представник не отримував, а дізнався про них після ознайомлення з матеріалами справи 11.09.2019, тому вважає, що є підстави для поновлення строку на подання цих пояснень.

У судовому засіданні 16.09.2019 представники боржника та ТОВ "Пірс" підтримали заяви ліквідатора боржника та ТОВ «Пірс» про зміну апеляційних скарг.

Представник учасників справи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_1 (особисто) заперечували проти заяв про зміну апеляційних скарг, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів, розглянувши зміни до апеляційних скарг ліквідатора боржника та ТОВ «Пірс», зазначає таке.

Згідно з вимогами частини 1 ст.266 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами частин 1, 2 ст.119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Строки на апеляційне оскарження визначені ст.256 Господарського процесуального кодексу України, за якими ухвала суду оскаржується протягом 10 днів з моменту її оголошення або вручення повного її тексту.

Повний текст оспорюваної ухвали господарського суду Харківської області від 29.05.2019 складено 03.06.2019 та отримано ТОВ «Пірс» та попереднім ліквідатором боржника 05.06.2019, що убачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, які містяться у матеріалах справи (а.с.100, 101, том 57). З апеляційними скаргами ліквідатор боржника та ТОВ «Пірс» звернулись до Східного апеляційного господарського суду 24.06.2019, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду.

Натомість заява про зміну апеляційної скарги ліквідатором боржника подана 14.08.2019, а ТОВ «Пірс» - 30.08.2019, майже через два місяці після подання апеляційних скарг, тобто з пропуском строку, передбаченого законом та встановленого судом в ухвалах про відкриття апеляційного провадження - до 13.08.2019.

Реєстрація спірних приміщень відбулась 05.06.2019 та 06.06.2019, що убачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Надаючи оцінку зазначеним заявниками апеляційних скарг аргументам, колегія суддів зазначає, що наведені ліквідатором боржника доводи для поновлення строку, а саме: призначення ліквідатором боржника Шинкарчука А.В. 23.07.2019 постановою Східного апеляційного господарського суду та формальний поділ спірного об`єкту після розгляду заяви судом першої інстанції, а також доводи ТОВ «Пірс» щодо вчинення дій ОСОБА_1 після прийняття судом першої інстанції рішення, що оспорюється, і ці зміни ТОВ «Пірс» не мало обов`язку відстежувати у державному реєстрі щодо спірного майна, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, а заяви про поновлення пропущеного строку на подання змін до апеляційних скарг такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

У силу приписів частини 1 ст.92 Цивільного кодексу України, частини 2 ст.41 Закону про банкрутство, частини 3 ст.56 Господарського процесуального кодексу України той факт, що від імені юридичної особи виступають конкретні фізичні особи, не змінює самостійного характеру волі, поведінки і відповідальності юридичної особи за свої дії у відповідних правовідносинах. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку має значення лише з`ясування обставини - чи була в змозі юридична особа - ПАТ «НТІ ТТР» (боржник) своєчасно звернутися до суду із заявою про зміну апеляційної скарги. Відповідно, вказана обставина не може пов`язуватися з моментом часу, коли ліквідатором боржника призначено Шинкарчука А.В. і він довідався про поділ спірного об`єкту нерухомості. Позиція стосовно того, що поділ спірного майна після винесення судового рішення є формальним, є помилковою, оскільки у результаті поділу зареєстровано два нових об`єкти. Щодо твердження заявників про те, що вони не зобов`язані відстежувати інформацію про зміну стану спірного майна, колегія суддів вважає такі доводи хибними, оскільки господарське судочинство передбачає змагальність сторін у процесі та обов`язковість сприяння повному, всебічному та об`єктивному встановленню судом обставин, що мають значення для розгляду справи.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що зазначені нові обставини та надані нові докази до суду апеляційної інстанції не були предметом розгляду у суді першої інстанції, що виключає можливість їх розгляду апеляційним господарським судом у силу приписів частини 5 ст.269 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає перегляду лише у межах доводів, поданих заявниками первісних апеляційних скарг.

Колегія суддів, розглянувши клопотання (вх.№8455) ОСОБА_1 про призначення його відповідальним зберігачем спірних нежитлових приміщень, дійшла висновку про відмову у його задоволенні як необґрунтованого.

Зазначене клопотання мотивував тим, що протиправні дії ліквідатора боржника Шинкарчука А.В. та приватного виконавця Нелюба М.А. щодо обмеження ОСОБА_1 як власника приміщення та керівника фірми, у володінні та користуванні належним майном, повністю суперечать діючому законодавству, у першу чергу Конституції України та ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2019.

Колегія суддів зазначає, що протиправні дії ліквідатора боржника Шинкарчука А.В. та приватного виконавця Нелюба М.А. не є предметом розгляду даного апеляційного провадження, а ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 судом вжито заходи забезпечення позову щодо спірного нерухомого майна, відповідальний зберігач спірних нежитлових приміщень судом не призначався, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого ОСОБА_1 клопотання.

Ліквідатор боржника у судове засідання не з`явився, у клопотанні просив суд розглядати справу без його участі.

Представники боржника вимоги апеляційних скарг ліквідатора боржника та ТОВ «Пірс» підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник ТОВ «Пірс» підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, також погоджується з доводами, наведеними в апеляційній скарзі ліквідатора боржника.

Представник Давиденко Е.Г. та Тущенко А.О., а також ОСОБА_1. проти задоволення апеляційних скарг заперечували з підстав, зазначених у відзивах на апеляційні скарги. Просили суд апеляційні ухвали залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

У судове засідання не з`явились інші учасники справи, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, в яких наявні поштові повідомлення про вручення та поштові повернення, що свідчить про обізнаність сторін про розгляд справи апеляційним судом.

Відповідно до частини 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційних скарг, передбачених ст.273 Господарського процесуального кодексу України, а також відсутність передбачених частини 11 ст.270 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали господарського суду, колегія дійшла висновку про можливість у порядку частини 12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України розглянути справу за відсутності інших учасників справи про банкрутство.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах та відзивах на них доводи та вимоги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Постановою господарського суду Харківської області від 23.06.2016 Публічне акціонерне товариство "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії Тищенко О.І.

22.02.2018 ліквідатор боржника Тищенко О.І. звернулась до господарського суду Харківської області з заявою (вх.№5074) про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, в якій просила витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 майно, а саме: нежитлові приміщення 5-го поверху №1-6, 35-71, 71а, 72-91, у літ."А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та повернути до складу ліквідаційної маси банкрута - Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації"; визнати право власності на нежитлові приміщення 5-го поверху №1-6, 35-71, 71-а, 72-91, II у літ. "А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за Публічним акціонерним товариством "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" (а.с.4-6, том 50).

Також 22.02.2018 від ліквідатора до господарського суду Харківської області надійшла заява ліквідатора (вх.№5075) про забезпечення позову (накладення арешту), в якій просила вжити заходи забезпечення заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, і як наслідок, повернення до складу ліквідаційної маси банкрута нежитлових приміщень 5-го поверху №1-6, 35-71, 71а, 72-91, II у літ. "А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення 5-го поверху № 1-6, 35-71, 71а, 72-91, II у літ. "А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (а.с.32-33, том 50).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.02.2018 заяву ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності (вх.№5074) прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні, залучено до участі у справі № 922/719/16 в якості учасника у справі про банкрутство - особи, яка бере участь у провадженні у справі, в межах розгляду заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 (а.с.1-3, том 50).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.02.2018 задоволено заяву ліквідатора про забезпечення позову (накладення арешту) (вх.№5075). Накладено арешт на нежитлові приміщення 5-го поверху № 1-6, 35-71, 71а, 72-91, II у літ."А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (а.с.49-51, том 50).

27.03.2018 до господарського суду Харківської області надійшла зустрічна заява ОСОБА_1 (вх.№8082) з підстав ст.392 Цивільного кодексу України на заяву ліквідатора ПАТ "НТІ ТТР" про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, в якій заявник просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення 5-го поверху №1-6, 35-71, 71а, 72-91, ІІ у літ."А-5", розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1287,7 кв.м, та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1762,00 грн (а.с.3-4, том 51).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2018 зустрічну заяву ОСОБА_1. (вх.№8082 від 27.03.2018) про визнання права власності та додані до неї документи повернуто заявнику (а.с.1-2, том 51).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2018 відкладено розгляд заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074) на 04.05.2018. Залучено до участі у справі № 922/719/16 у якості учасника у справі про банкрутство - особи, яка бере участь у провадженні у справі, в межах розгляду заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074) ОСОБА_1 (а.с.141-145, том 50).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 ухвалу господарського суду Харківської області від 30.03.2018 у справі №922/719/16 про повернення зустрічної заяви ОСОБА_1 (вх.№8082 від 27.03.2018) скасовано, заяву ОСОБА_1 (вх.№8082 від 27.03.2018) передано на розгляд суду першої інстанції (а.с.168-177, том 52).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2018 провадження у справі №922/719/16 у межах розгляду заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074) поновлено. Призначено заяву ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074) до розгляду у судовому засіданні на 16.07.2018 (а.с.191-194, том 53).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.07.2018 зустрічну заяву ОСОБА_1 (вх.№8082) про визнання права власності прийнято та призначено для спільного розгляду із заявою ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074).

10.07.2018 до господарського суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_1 (вх.№19878) про скасування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлові приміщення 5-го поверху, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , застосовані на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 26.02.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2018 клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову (вх.№19878) прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.3-5, том 54).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2019 суддею Савченко А.А. заявлено самовідвід з розгляду заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074 від 22.02.2018), зустрічної заяви ОСОБА_1 з підстав ст.392 Цивільний кодекс України на заяву ліквідатора ПАТ "НТІ ТТР" про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності (вх.№8082 від 27.03.2018) та клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову (вх.№19878 від 10.07.2018); передано заяву ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074 від 22.02.2018), зустрічну заяву ОСОБА_1 з підстав ст.392 Цивільного кодексу України на заяву ліквідатора ПАТ "НТІ ТТР" про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності (вх.№8082 від 27.03.2018) та клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову (вх.№19878 від 10.07.2018) для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого судді відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України (а.с.145-204, том 55).

У зв`язку з самовідводом судді Савченко А.А. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 06.03.2019 здійснений повторний автоматизований розподіл заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074 від 22.02.2018), зустрічної заяви ОСОБА_1 з підстав ст.392 Цивільного кодексу України на заяву ліквідатора ПАТ "НТІ ТТР" про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності (вх.№8082 від 27.03.2018) та клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову (вх.№19878 від 10.07.2017), за результатами якого вказані заяви передано на розгляд судді Яризько В.О. (а.с.2-7, том 56).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.03.2019 призначено розгляд заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№5074 від 22.02.2018), зустрічної заяви ОСОБА_1 про визнання права власності (вх.№8082 від 27.03.2018) та клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову (вх.№19878 від 10.07.2017), залучено до розгляду заяви ліквідатора ТОВ "Антьє", ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 (а.с.8-11, том 56).

29.05.2019 господарським судом Харківської області постановлено оспорювану ухвалу.

Звертаючись з заявою (вх.№5074 від 22.02.2018) про витребування майна, ліквідатор боржника мотивувала її тим, що з метою захисту інтересів кредиторів боржника ліквідатор звернувся до суду у межах справи про банкрутство із заявою про визнання недійсним договору від 01.07.2015, укладеного між боржником та ТОВ «Антье», посвідченого ПН ХМНО Погрібною Т.Г., про застосування врегулювання за договором іпотеки, посвідченим ПН ХМНО Сульженко Ж.О. 13.02.2009 за реєстровим №86. Оскільки ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2018 задоволено заяву ліквідатора про визнання недійсним договору від 01.07.2015, тому спірні нежитлові приміщення підлягають поверненню до ліквідаційної маси боржника. Спірне майно у подальшому було декілька разів перепродано. Станом на 21.02.2018 спірні нежитлові приміщення перебувають у власності ОСОБА_1 Посилаючись на ст.330, 346, 387, 388 Цивільного кодексу України, пункт 4 ст.10, частину 2 ст.20, 41 Закону про банкрутство, ліквідатор зазначила, що віндикаційний позов можу бути пред`явлений тоді, коли особа незаконно заволоділа річчю внаслідок передачі йому такої речі не власником, а іншою особою. Подання такої заяви (позову) не вимагає визнання недійсними усього ланцюга правочинів, за якими майно потрапило від заявника до набувача майна від третіх осіб. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано за його наявності та незалежно від винятків, передбачених для добросовісного набувача частиною 3 ст.388 Цивільного кодексу України. Ліквідатор боржника стверджує, що АТ «НТІ ТТР» володіє спірними нежитловими приміщеннями на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.2004, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, реєстраційний номер 281, акт приймання-передачі від 18.08.2004, зареєстрованого КП «Харківське міське БТІ» у реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2004, реєстраційний номер 6050982 (а.с.28-31, том 50). Звертаючись з віндикаційними вимогами, АТ «НТІ ТТР» підтверджує своє право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні ОСОБА_1 , відсутність у ОСОБА_1 правових підстав для володіння майном.

Як свідчать матеріали справи, 13.02.2009 між АТ "НТІ ТТР" (іпотекодавець) і ТОВ "Антьє" (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сульженко Ж.О. та зареєстрований у реєстрі за №86.

З урахуванням змін, внесених сторонами до договору іпотеки від 19.05.2009, предметом іпотеки за цим договором є нежитлові приміщення 5-го поверху № 1-6, 35-71, 71а,72-91, II у літ."А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (далі- спірні нежитлові приміщення).

01.07.2015 у рахунок виконання основного зобов`язання за договором купівлі-продажу цінних паперів №Б13 від 12.02.2009, між іпотекодержателем (ТОВ "Антьє") та іпотекодавцем - АТ "НТІ ТТР" укладено договір про застосування врегулювання за договором іпотеки, посвідченим ПН ХМНО Сульженко Ж.О. 13.02.2009 за реєстровим №86.

Відповідно до пункту 1 договору про врегулювання за договором іпотеки АТ "НТІ ТТР" передало, а ТОВ "Антьє" прийняло у власність нежитлові приміщення 5-го поверху №1-6, 35-71, 71а, 72-91, II у літ."А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у рахунок виконання основного зобов`язання, забезпеченого договором іпотеки вказаної нерухомості, яке на час укладання цього договору становить 1153 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2018 у справі №922/719/16 визнано недійсним договір від 01.07.2015, посвідчений ПН ХМНО Погрібною Т.Г., про застосування врегулювання за договором іпотеки, посвідченим ПН ХМНО Сульженко Ж.О. 13.02.2009 за реєстровим №86.

Вказаний договір від 01.07.2015 про застосування врегулювання за договором іпотеки визнано недійсним відповідно до ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме, як такий, що укладений менше ніж за рік до порушення справи про банкрутство АТ "НТІ ТТР", за значно нижчою ціною від її дійсної ринкової вартості, що призвело до суттєвого зменшення активів боржника, які можна було б спрямувати на погашення вимог кредиторів.

Господарським судом встановлено, що спірне майно у подальшому було декілька разів перепродано за договорами купівлі-продажу, що убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме:

- за договором про позасудове врегулювання за договором іпотеки, посвідченого ПН ХМНО Сульженко Ж.О. 13.02.2009, за реєстровим № 86, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Науково-технологічний інститут транскрипції. трансляції і реплікації», , місцезнаходження: м.Харків, пр-т Леніна, будинок 56 (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТЬЄ», код ЄДПРОУ 32868954, місцезнаходження: м.Харків, пр.-т Леніна, буд.56, (іпотекодержатель) посвідченого 01.07.2015 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., за реєстровим номером 968;

- за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТЬЄ», код ЄДПРОУ 32868954, місцезнаходження: АДРЕСА_1 (продавець) та ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , посвідченого 01.07.2015 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., за реєстровим номером 982;

- за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладеного між ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 (продавці) та ОСОБА_12 (покупець), посвідченого 21.09.2015 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., за реєстровим номером 1515;

-за договором купівлі-продажу: 149/250 часток нежитлових приміщень, укладеного між ОСОБА_12 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), посвідченого 04.08.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В., за реєстровим номером 1387; 101/250 часток нежитлових приміщень укладеного між ОСОБА_12 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), посвідченого 18.08.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трофименко Є.В., за реєстровим номером 935;

-за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладеного між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченого 05.12.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кірія Юлією Олегівною, за реєстровим номером 2785.

Станом на момент звернення до суду ліквідатора боржника зі спірною заявою згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №114767834 від 21.02.2018 власником нежитлових приміщень 5-го поверху №1-6, 35-71, 71а, 72-91, II у літ. "А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2785 від 05.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кірією Ю.О.

Вважаючи боржника власником спірного майна, яке було відчужено, на його думку, без достатніх правових підстав, ліквідатор звернувся із заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку ст.330, 387, 388 Цивільного кодексу України у ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст.41 Закону про банкрутство встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: з підстав, передбачених частиною 10 ст.17 Закону про банкрутство, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника, а також вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Ураховуючи особливості процедури банкрутства, господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов`язані зі здійсненням провадження у такій справі, в тому числі про: визнання недійсними правочинів; визнання права власності на майно боржника; оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника, витребування майна тощо.

Отже, у межах справи про банкрутство підлягають вирішенню спори стосовно майна боржника, що увійшло або вибуло зі складу ліквідаційної маси, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, оскільки такі спори стосуються питань формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство, а тому безпосередньо пов`язані зі здійсненням провадження в такій справі.

Під захистом права власності за приписами ст.386 Цивільного кодексу України розуміється, зокрема, наявність у власника права вимагати усунення будь-яких порушень його права, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов`язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном; наявність у власника права на судовий захист свого права власності.

Законодавство надає власникові можливість на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону й іншим правовим актам, не зачіпаючи охоронювані законом інтереси інших осіб. Усі дії, що перешкоджають власникові на власний розсуд користуватись своїм володінням повинні бути припинені способами, установленими законом. Характер засобів, вибраних для захисту свого права, повинен відповідати характеру порушених правовідносин. Одним із способів захисту права власності є витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Віндикаційний позов є речово-правовим позовом, що може бути пред`явлений лише у разі відсутності між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин.

Об`єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна або особа, яка хоч і не є власником майна, але володіє ним на підставах, встановлених законом чи договором. Відповідачем за віндикаційним позовом є особа, яка незаконно володіє майном, незалежно від того, чи заволоділа вона майном незаконно сама, чи придбала його у особи, яка не мала права його відчужувати, тобто заволоділа ним без відповідної правової підстави.

Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді при зверненні з відповідною позовною заявою, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає із закону або не встановлене рішенням суду.

Статтею 330 Цивільного кодексу України передбачено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним.

Частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Ліквідатором не наведено жодних доводів, що спірне майно загублене, викрадене або вибуло поза волею боржника, та не доведено відповідними доказами. Натомість, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 придбав спірні нежитлові приміщення за відплатним договором купівлі-продажу від 05.12.2016, який є чинним та дійсним.

Слід зазначити, що усі правочини були укладені з волі власників, які мали право відчужувати спірні приміщення: і боржник як власник, укладаючи договір від 01.07.2015 з ТОВ «Антьє», і ТОВ «Антьє», укладаючи договір від 01.07.2015 з ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , відповідно, останні, укладаючи договір купівлі-продажу від 21.09.2015 з ОСОБА_12 , та ОСОБА_12 , укладаючи 04.08.2016 та 18.08.2016 договори з ОСОБА_2 та, відповідно ОСОБА_2 , укладаючи договір купівлі-продажу від 05.12.2016 з ОСОБА_1 І цього не спростовано заявниками.

Отже, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 набув право власності на спірні нежитлові приміщення у законний спосіб.

Таким чином, судом першої інстанції в оспорюваній ухвалі правильно встановлено, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ліквідатор боржника вказує на неправильне застосування судом першої інстанції норм частини 2 ст.20 Закону про банкрутство.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта безпідставними та не обґрунтованими та погоджується з твердженням господарського суду, що у даному випадку договір про відчуження майна визнаний недійсним на підставі ст.20 Закону про банкрутство, яка є спеціальною по відношенню до загальних, установлених Цивільним кодексом України підстав для визнання правочинів недійсними, оскільки ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом, а, отже, і наслідки визнання такого договору недійсним передбачені вказаною статтею.

Згідно з частиною 3 ст.216 Цивільного кодексу України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Вказана норма свідчить про те, що у даному випадку застосовуються наслідки визнання договору недійсним, що передбачені частиною 2 ст.20 Закону про банкрутство, оскільки такі наслідки є виключенням щодо положень ст.216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 ст.20 Закону про банкрутство у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Вказаною нормою передбачено саме обов`язок кредитора, тобто контрагента боржника, з яким було вчинено правочин до або після порушення провадження справи про банкрутство (покупець або заставодержатель майна боржника), повернути майно до ліквідаційної маси або відшкодувати його вартість, та не передбачено право витребувати таке майно від особи, яка не є стороною оспорюваного договору та учасником у справі про банкрутство.

Зазначені вище твердження зі спірних питань щодо застосування ст.20 Закону про банкрутство узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 18.05.2018 у даній справі, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 30.08.2018.

Частиною 3 ст.20 Закону про банкрутство встановлено, що кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов`язання боржником у натурі після закриття провадження у справі про банкрутство.

У відповідності до приписів частини 1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Слід зазначити, що можливість припинення зобов`язання шляхом визнання угоди недійсною на тій підставі, що боржник взяв на себе зобов`язання, у результаті чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим на підставі ст.20 Закону про банкрутство та Цивільного кодексу України, не передбачена.

Ураховуючи, що встановлені статтею 20 Закону правові наслідки визнання недійсними правочинів та спростування майнових дій є однаковими та стосуються включення чи виключення майна боржника до ліквідаційної маси, у зв`язку з чим визнання недійсним правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника у відповідних випадках не тягне за собою припинення правовідносин, що склалися та є чинними, а кредитору встановлюється право вибору-погашення боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов`язання боржником в натурі після припинення провадження у справі.

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі ліквідатора боржника на практику Верховного Суду щодо застосування норм ст.387, 388 Цивільного кодексу України не є обґрунтованими.

Апелянт - ТОВ «Пірс», вважає, що ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем у розумінні ст.388 Цивільного кодексу України, оскільки ОСОБА_1 став власником спірного майна на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2016, тобто під час розгляду судом заяви про визнання недійним договору від 01.07.2015 про застосування врегулювання за договором іпотеки від 13.02.2016, при цьому ОСОБА_1 знав, що він набуває у власність майно, договір про відчуження якого є предметом спору у суді, оскільки він брав участь у справі як представник ТОВ "Антьє", а визнаний судом недійсним договір від 01.07.2015 про застосування врегулювання за договором іпотеки свідчить про незаконне набуття майна боржника та підлягає поверненню у власність боржника, у даному випадку шляхом витребування такого майна у ОСОБА_1

Такі твердження ТОВ «Пірс» є помилковими, оскільки, хоча укладений між боржником та ТОВ «Антьє» правочин і є сумнівним у розумінні ст.20 Закону про банкрутство, однак він залишається цілком законним, а тому обізнаність ОСОБА_1 про наявність спору в суді про визнання недійсним договору від 01.07.2015 про застосування врегулювання за договором іпотеки від 13.02.2016 не впливає на вирішення спірних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ліквідатора про витребування майна у ОСОБА_1 та повернення такого майна до складу ліквідаційної маси банкрута, відповідно, правильно відмовив і у вимозі про визнання за боржником права власності на спірне майно, оскільки така вимога є похідною від вимоги про витребування майна.

Щодо клопотання ТОВ «Голд Тесоро» (вх.№8456 від 06.09.2019) про скасування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірні нежитлові приміщення та заборони будь-яким державним реєстраторам прав на нерухоме майно проводити реєстраційні дії щодо спірних нежитлових приміщень, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 ст.145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частинами 9 та 10 ст.145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість місцевим господарським судом відмови у заяві ліквідатора про витребування з чужого незаконного володіння майна у ОСОБА_1 , повернення до складу ліквідаційної маси банкрута та визнання права власності на нежитлові приміщення 5-го поверху № 1-6, 35-71, 71-а, 72-91, II у літ. "А-5", загальною площею 1287,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за Публічним акціонерним товариством "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації", тому вважає за можливе задовольнити клопотання ТОВ «Голд Тесоро» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 у справі №922/719/16.

Заявники апеляційних скарг, оскаржуючи ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019, наводять доводи та заперечення тільки щодо відмови у задоволенні заяви ліквідатора боржника (вх.№5074 від 22.02.2018) про витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 спірного майна та повернення його до складу ліквідаційної маси боржника, про визнання права власності на нежитлові приміщення за Публічним акціонерним товариством "Науково-технологічний інститут транскрипції, трансляції і реплікації", а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, тому колегією суддів не надається оцінка правомірності залишення без розгляду судом першої інстанції зустрічної заяви ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне нежитлове приміщення.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції наведеним вище вимогам відповідає, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16- без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ліквідатора боржника залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пірс» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/719/16 залишити без змін.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Тесоро» від 06.09.2019 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2019, задовольнити.

Скасувати заходи про забезпечення позову, вжитих ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 у справі №922/719/16.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.09.2019.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель