ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.09.2019р. Справа №905/1245/19

за позовом: Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м.Маріуполь, проспект Миру, буд.70, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ткач Ірини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про розірвання договору оренди нежитлового приміщення

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Ткач Ірини Миколаївни, м.Маріуполь про розірвання договору №2409-К від 27.02.2017р. оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя, укладеного між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Ткач Іриною Миколаївною.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №2409-К від 27.02.2017р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати орендних платежів, що зумовило виникнення підстав для його дострокового розірвання.

Ухвалою суду від 15.07.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1245/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив. Одночасно, за висновками суду, Фізична особа-підприємець Ткач Ірина Миколаївна була належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі №905/1245/19 та розгляд вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, враховуючи наступні обставини.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 15.07.2019р. про відкриття провадження у справі, була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, наявну у матеріалах справи та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду від 15.07.2019р. була повернута відділенням поштового зв`язку на адресу суду з позначкою «За закінченням встановленого терміну зберігання».

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «за закінченням строку зберігання» свідчить про відмову відповідача отримати копію судового рішення за адресою свого місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, і вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 03.03.2018р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №911/1163/17.

У даному випадку судом також враховано, що згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Про обізнаність відповідача щодо розгляду справи також свідчить наявна у матеріалах справи телефонограма №387 від 28.08.2019р.

Частиною 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою господарського суду від 15.07.2019р., не подав до суду відзиву на позов, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом приписи місить ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.283 Господарського кодексу України об`єктом оренди може бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

В силу норм ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як свідчать матеріали справи, 27.02.2017р. між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Ткач Іриною Миколаївною (орендар) був підписаний договір №2409-К оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя.

На підставі наказу №99 від 27.02.2017р. директора департаменту міського майна Маріупольської міської ради «Про передачу в оренду нежитлового приміщення (будівлі, споруди) на підставі заяви претендента» орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: місто Маріуполь, проспект Металургів, 150 (палац культури «Металургів»), загальною площею 2,00 кв.м, згідно технічного паспорту БТІ, для використання під установку снекового автомату (п.1.1. договору №2409-К від 27.02.2017р.).

Розмір орендної плати визначається на підставі рішення №6/18-1851 від 24.02.2012р. Маріупольської міської ради. За вказане у п.1.1 договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (січень 2017 року) у розмірі 72,07 грн (розділ 4 договору №2409-К від 27.02.2017р.).

Відповідно до п.7.1 укладеного сторонами правочину останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє: з 27.02.2017р. по 26.01.2019р.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги вказаний вище договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

В силу норм ч.1 ст.795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

За приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

За приписами п.2.1 договору №2409-К від 27.02.2017р. вступ орендаря у тимчасове платне володіння та користування приміщенням (будівлею, спорудою) здійснюється на підставі договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) міської комунальної власності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

Як свідчать матеріали справи, 27.02.2017р. на виконання умов укладеного сторонами правочину орендодавець передав орендарю майно відповідно до акту №8647 прийому-передачі нежитлового приміщення, в будинку №150 по проспекту Металургів .

Рішенням №7/30-2615 від 25.04.2018р. Маріупольської міської ради було внесено зміни до структури та положень виконавчих органів міської ради. Відповідно до п.5 зазначеного рішення з 01.08.2018р. припинено орган місцевого самоврядування - Департамент міського майна Маріупольської міської ради у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради. Одночасно, п.5.3 рішення міської ради встановлено, що Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Разом з цим, рішенням №7/33-2941 від 25.07.2018р. Маріупольської міської ради затверджене Положення про департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, відповідно до п.1.1 якого, Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Таким чином, з огляду на зазначене, до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради перейшли права орендодавця за спірним договором, внаслідок чого, останній є належним позивачем по справі.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено у ч.3 ст.18, ч.ч.1, 3 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до підп.«б» п.3.2 договору №2409-К від 27.02.2017р. орендар зобов`язаний щомісячно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Розмір орендної плати визначається на підставі рішення №6/18-1851 від 24.02.2012р. Маріупольської міської ради. За вказане у п.1.1 договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (січень 2017 року) у розмірі 72,07 грн. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Розмір орендної плати за перший місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції на період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним. Орендар зобов`язаний отримати рахунок на оплату в бухгалтерії управління міського майна (розділ 4 договору №2409-К від 27.02.2017р.).

Як вказує позивач, за Фізичною особою-підприємцем Ткач Іриною Миколаївною обліковується заборгованість за договором оренди №2409-К від 27.02.2017р. за період з лютого по травень 2019 року у розмірі 366,05 грн.

З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи ухвалою від 15.07.2019р. господарського суду відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (за наявності).

Проте, відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед Департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради, не представлено.

Відповідно до ч.2 ст.324 Цивільного кодексу України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Приписами ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено передання повноважень щодо управління комунальною власністю виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

За змістом ч.5 ст.60 вказаного нормативно-правового акту України органи місцевого самоврядування від імені і в інтересах територіальних громад здійснюють повноваження по володінню, користуванню і розпорядженню об`єктами комунальної власності.

Відповідно до підп.« 31» ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремі повноваження по управлінню майном, що відноситься до комунальної власності.

Положенням про Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, затвердженого рішенням №7/33-2941 від 25.07.2018р. Маріупольської міської ради, визначено, що департамент є органом, уповноваженим управляти майном міської комунальної власності, органом приватизації майна міської комунальної власності, в тому числі забезпечувати виконання повноважень органів місцевого самоврядування в галузі земельних відносин. Департамент має право від імені та в інтересах територіальної громади та від свого імені самостійно укладати договори, набувати майнових та немайнових прав та нести обов`язки, виступати позивачем та відповідачем у суді, господарському та адміністративному судах, укладати мирові угоди (п.п.1.10, 1.11 Положення).

За твердженням позивача, невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди в частині своєчасного внесення орендної плати (несплати орендних платежів більше трьох місяців) завдає шкоди інтересам територіальної громади міста Маріуполя та позбавляє можливості використовувати відповідно до закону кошти за оренду об`єктів, що знаходяться у комунальній власності, які повинні забезпечувати виконання міських соціально-економічних завдань.

Враховуючи викладені вище обставини, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Положеннями ч.1 ст.188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно з ч.1 ст.782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Пунктом 7.3 договору №2409-К від 27.02.2017р. визначено, що його дострокове розірвання допускається за згодою сторін. Орендодавець має право в односторонньому порядку відмовитися від цього договору та вимагати від орендаря повернення орендованого нежитлового приміщення, вказаного у п.1.1 цього договору, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців поспіль, або іншим чином порушує суттєві умови договору. Також договір може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін за рішенням господарського суду, у випадку невиконання обов`язків та з інших підстав, які передбачені чинним законодавством.

Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України (ч.3 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Передбачена ст.782 Цивільного кодексу України можливість розірвати договір оренди шляхом відмови від нього у позасудовому порядку є правом, а не обов`язком орендодавця.

Право орендодавця відмовитися від такого договору, передбачене ч.1 ст.782 Цивільного кодексу України, не є перешкодою для його звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди у разі несплати орендарем платежів, якщо вбачається істотне порушення його умов.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.06.2018р. у справі №350/1316/16-ц.

Згідно із ст.79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Керуючись викладеним, суд вважає доведеним факт систематичного невиконання відповідачем умов договору №2409-К від 27.02.2017р. оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя в частині своєчасної та у повному обсязі сплати орендних платежів. Доказів протилежного суду не представлено.

З огляду на вищевикладене, враховуючи порушення умов договору №2409-К від 27.02.2017р. оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя щодо внесення орендних платежів в строки та в порядку, які узгоджені сторонами, приймаючи до уваги, що таке порушення є підставою для розірвання договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача стосовно розірвання спірного правочину.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1921 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати договір №2409-К від 27.02.2017р. оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя, укладений між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Ткач Іриною Миколаївною.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ткач Ірини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м.Маріуполь, проспект Миру, буд.70, ) судовий збір у розмірі 1921 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 11.09.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2019р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця