ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа№ 910/4768/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Жук Г.А.

Дідиченко М.А.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019

у справі № 910/4768/19 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 42 059,01 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 42 059,01 грн.

Позовна заява мотивована тим, що під час перевезення залізницею вантажу було виявлено його нестачу, у зв`язку з чим позивач просив стягнути вартість недостачі вугілля, що була зафіксована комерційними актами №388103/166, №388103/167, №38810/168 на станції Бурштин Львівської залізниці у сумі 42 059,01 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивачем не надано до суду доказів оплати вугілля згідно договору №25/12-ДУ-12.2-956 від 25.12.2012, копії самого договору, а також не долучено належних доказів, які б підтверджували вартість відправленого вантажу, що перевозився у спірних вагонах.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що до позовної заяви були додані копії акту приймання-передачі №90750531 від 27.12.2018 та рахунку-фактури №90750531 від 27.12.2018. На підставі вказаних документів був зроблений та наведений у позовній заяві детальний розрахунок вартості вантажу, що узгоджується з положеннями статті 115 Статуту залізниць України, згідно з якою вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 16.08.2019, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що позивачем не долучено належних та допустимих доказів оплати товару, в той час як довідки не є підтвердженням вартості втраченого вантажу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 справу № 910/4768/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Дідиченко М.А., Жук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 у справі №910/4768/19 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4768/19, відкрито апеляційне провадження та розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4768/19, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №910/4768/19 є вимоги про стягнення 42 059,01 грн., а відтак вказана справа відноситься до малозначних в розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України.

У матеріалах справи наявні належні докази повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

03.12.2018 Акціонерне товариство "Українська залізниця" прийняло у Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на станції Добропілля Донецької залізниці вугілля кам`яне у вагони: №61013629 у кількості 70000 кг; №53530689 у кількості 68900 кг; №62197629 у кількості 70000 кг для перевезення і зобов`язалась доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ "ДТЕК Західенерго", що підтверджується накладною №53146999.

08.12.2018 на станції Бурштин Львівської залізниці були складені комерційні акти: №388103/166; №388103/167; №388103/168.

Згідно з комерційним актом №388103/166 при контрольному переважуванні вагону №61013629 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто 84750 кг, тара 23300 кг, нетто 61450 кг, що менше вантажного документу на 8550 кг. Навантаження нижче рівня бортів на 20-40 см, нерівномірне, маркування відсутнє, вагон частково засніжений. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було.

Відповідно до комерційного акту №388103/167 при контрольному переважуванні вагону №53530689 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто 83450 кг, тара 22000 кг, нетто 61450 кг, що менше вантажного документу на 7450 кг. Навантаження нижче рівня бортів на 20-40 см, нерівномірне, маркування відсутнє, вагон частково засніжений. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було.

Згідно з комерційним актом №388103/168 при контрольному переважуванні вагону №62197629 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто 86800 кг, тара 23500 кг, нетто 63300 кг, що менше вантажного документу на 6700 кг. Навантаження нижче рівня бортів на 30-50 см, нерівномірне, маркування відсутнє, вагон частково засніжений. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було.

Частиною 1 пункту 5 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 р. № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" встановлено, що право звернення до залізниці з претензією або і з позовом, з підстав, що випливають із Статуту залізниць України або договору перевезення вантажу, пункт 130 Статуту залізниць України надає сторонам у договорі перевезення - вантажовідправнику або вантажоодержувачу у відповідних випадках, передбачених Статутом. Власник вантажу (якщо він не є відправником або одержувачем вантажу) не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення.

Статтею 133 Статуту передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відповідно до переуступного напису, зробленого на накладних №53146999, №53151031 за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ "ДТЕК Західенерго", право на пред`явлення позову передано ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля".

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" у позовній заяві зазначило, що вартість недостачі, з урахуванням норми природної втрати, виявленої у вагоні №61013629 складає 16235,93 грн.; у вагоні №53530689 - 13788,05 грн.; у вагоні №62197629 - 12035,03 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача 42 059,01 грн. вартостя нестачі вугілля, у зв`язку з незбереженням залізницею вантажу при перевезенні.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статей 2, 8 Закону України "Про залізничний транспорт" умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.

Згідно з Статутом залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній (пункт 37 Статуту залізниць України).

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт (пункт 129 Статуту залізниць України).

Відповідно до статті 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (стаття 113 Статуту).

Статтею 114 Статуту встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу. Витрати і збитки, не передбачені договором перевезення і цим Статутом, не підлягають відшкодуванню.

Суд першої інстанції вказав, що до претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред`явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів передбачено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 0,5% маси всіх інших вантажів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує, що з врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно пункту 27 Правил видачі вантажів для вантажів у вологому стані складає 2%, нестача вантажу складає: у вагоні №61013629 (8550-1400) 7150 кг або 7,15 т; у вагоні №53530689 (7450-1378) 6072 кг або 6,072 т; у вагоні №62197629 (6700-1400) 5300 кг або 5,3 т.

Відповідно до статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію акту приймання-передачі №90750531 від 27.12.2018 та копію рахунку-фактури №90750531 від 27.12.2018 вартість 1 тони відвантаженого вугілля в кількості 1094,545 т (накладна №53146999) з урахуванням знижок за показники якості становить 1892,30 грн. без ПДВ. ПДВ становитиме (1892,30 грн. х 20%) 378,46 грн. Вартість 1 тони з ПДВ - (1892,30+378,46) 2270,76 грн.

Позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі вказав, що вартість недостачі, виявленої у вагоні №61013629, з урахуванням норми природної втрати, складає 16235,93 грн. із розрахунку: 7,15 т х 2270,76 грн.; у вагоні №53530689, з урахуванням норми природної втрати, складає 13788,05 грн. із розрахунку: 6,072 т х 2270,76 грн.; у вагоні №62197629, з урахуванням норми природної втрати, складає 12035,03 грн. із розрахунку: 5,3 т х 2270,76 грн. Так, загальна вартість недостачі у вказаних вагонах (з урахуванням норми природної втрати) становить 42059,01 грн. (16235,93 грн. + 13788,05 грн. + 12035,03 грн.).

Згідно зі статтею 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа вантажовідправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Отже, крім доведення правомірності вимоги вантажоодержувача до перевізника, доведенню підлягає також вартість фактичних збитків, яка встановлюється за документами відправника.

Місцевий господарський суд встановив, що позивачем не надано суду доказів оплати вугілля згідно договору №25/12-ДУ-12.2-956 від 25.12.2012, копії самого договору, а також не долучено належних доказів, які б підтверджували вартість відправленого вантажу, що перевозився у спірних вагонах.

При цьому, слід зазначити, що надані позивачем копія акту приймання-передачі №90750531 від 27.12.2018 та копія рахунку-фактури №90750531 від 27.12.2018 не є достатніми доказами, які б могли підтвердити саме понесення позивачем збитків, оскільки вони жодним чином не доводять обставин оплати вартості втраченого вантажу, тобто заподіяння реальної шкоди (витрат, які зазнала особа у зв`язку із втратою вантажу).

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Позивачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції жодних доказів, того що залізницею не забезпечено схоронності вантажу, що наявні сліди доступу до вантажу, немає таких відміток і в комерційних актах.

Отже, оскільки позивачем у даній справі не доведено фактичного розміру заподіяної відповідачем шкоди та не доведено причинного зв`язку між поведінкою залізниці та завданою шкодою, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, місцевий господарський суд правильно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких той звернувся до суду, не порушено відповідачем, то позовні вимоги про стягнення 42 059,01 грн. не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4768/19 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4768/19 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4768/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4768/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4768/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Г.А. Жук

М.А. Дідиченко