АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/764/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ "Ренак" - адвокат Клюца С.О.

від ТОВ "СМА Сі Джи Ем Шиппинг Едженсіз Україна" - адвокат Юр`єв Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренак"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 року

по справі №916/764/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренак"

до 1) Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД" в особі агента: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна"

2) Компанії "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд"

третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк"

про розірвання контракту та стягнення 106476,03 доларів США

ВСТАНОВИВ:

У березні Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренак" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД", в особі агента: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна" та до Компанії "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд" (Китай, м. Ганьсу) про розірвання контракту та стягнення 106476,03 доларів США.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.04.2017 порушено провадження по справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.06.2018 року провадження у справі № 916/764/17 - закрито.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції пославшись на приписи ст.ст. 3, 366 ГПК України та п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначив, що позивачем не надано до суду доказів того, що дія або подія, яка стала підставою для подання позову, мала місце на території України, тобто вже відбулась у минулому.

Також, пославшись на приписи п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» місцевий господарський суд зазначив, що позивач вказав, що агентом Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД" (Франція, м. Марсель) є Товариства з обмеженою відповідальністю "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна", проте позивачем не додано будь-яких доказів існування відповідної агентської угоди між даними товариствами чи знаходження на території України філії або представництва Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД".

Господарським судом Одеської області також зазначено, що Україною не ратифіковано Конвенцію ООН про морське перевезення вантажів 1978 року (Гамбургські правила). Тому, посилання на цю міжнародну угоду (Конвенцію) при зверненні до Господарського суду Одеської області - є безпідставним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а позивачу слід звернутись з позовом до відповідного суду КНР на підставі процесуального законодавства цієї країни.

Не погодившись із даною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренак" звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 26 червня 2018 року у справі № 916/764/17 про закриття провадження по справі, що перешкоджає подальшому провадженню у справі №916/764/17, і направити справу для продовження розгляду до господарського суду Одеської області як суду першої інстанції.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та ухваленою в результаті неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, з огляду на наступне.

Так посилаючись на приписи ст.ст. 2, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» апелянт зазначає, що товар мав бути поставлений відповідачем-1 до порту України - порт Одеса, переведення товару згідно коносаменту відповідачем-2 мало відбутися також до порту Одеса. У зв`язку з не передачею товару позивачу в Одесі виник цей спір. Отже, як вважає апелянт, обставина, яка є підставою для подання цього позову, мала місце на території України - в порту Одеса.

Відтак, апелянт вважає, що відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей спір є підсудним господарським судам України.

Також, посилаючись на приписи ст.ст. 2, 15, 31, 124 ГПК України апелянт зазначає, що відповідач-1 має свого агента в м. Одеса - яким виступає Товариство з обмеженою відповідальністю "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна", а тому територіально цей спір підсудний Господарському суду Одеської області.

При цьому апелянт не погоджується з твердженням суду першої інстанції з приводу того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна" не є відособленим підрозділом відповідача-1, оскільки вказане товариство підтверджує, що воно є агентом відповідача-1 в Україні, має здійснювати повноваження сторони від імені відповідача і спір виник з його діяльності як агента, а тому подання позову за місцем знаходження цього товариства було цілком правомірним.

Скаржник також відзначає, що за умовами укладеного між позивачем та Компанією "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд" договору, товар мав бути поставлений на умовах CIF до порту Одеса згідно підтвердження продаж, має бути остаточно виконаний діями позивача в Одесі і зобов`язання за цим договором зберігаються до моменту отримання товару позивачем, чого, як стверджує апелянт, не відбулося в порту Одеса через незалежні від позивача обставини, що й стало підставою для подання позову.

Відтак, апелянт вважає, що незалежно від правового статусу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна", спір між сторонами підлягає розгляду у Господарському суді Одеської області.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2018 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 04 лютого 2019 року, зобов`язано ТОВ "Ренак" надати нотаріально засвідчений переклад на англійську мову копії ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2018 року про відкриття апеляційного провадження у даній справі, визначено вернутися до центрального органу Республіки Франції з судовим дорученням про вручення компанії Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД" ухвали суду від 03 серпня 2018 року, звернутися до центрального органу Китайської народної Республіки з судовим дорученням про вручення компанії Компанії "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд" ухвали суду від 03 серпня 2018 року, зупинено апеляційне провадження по справі №916/764/17 до 04 лютого 2019 року, у зв`язку зі зверненням Одеського апеляційного господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до центрального органу іноземної держави.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

На виконання положень абз.2 ч.6 ст.147 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", ч. 5 ст.31 ГПК України, матеріали справи №916/764/17 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 23.10.2018, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 прийнято справу №916/764/17 до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Поліщук Л.В., Філінюка І.Г. з призначеним розглядом на 04 лютого 2019 року о 12:00 годині.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №916/764/17.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019, з урахуванням ухвали про виправлення описки, відкладено розгляд справи на 16.09.2019, зобов`язано ТОВ "Ренак" подати нотаріально засвідчений переклад на китайську та англійську мови у трьох примірниках цієї ухвали, прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів, підтвердження та короткого викладу документа, що підлягає врученню, вирішено звернутися до центрального органу Республіки Франції з судовим дорученням про вручення компанії Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД" ('SMA CGM CONTAINER LINES COMPANY LIMITED) ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019, звернутися до центрального органу Китайської народної Республіки з судовим дорученням про вручення компанії Компанії "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд" ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019, зупинено апеляційне провадження по справі №916/764/17 у зв`язку із зверненням Південно-західного апеляційного господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до Центральних органів іноземних держав.

На виконання вимог ухвали від 04.02.2019, ТОВ "Ренак" було надано нотаріально засвідчений переклад на китайську та англійську мови ухвали суду, прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів, підтвердження та короткого викладу документа, що підлягає врученню, які було скеровано до центрального органу Республіки Франції та центрального органу Китайської народної Республіки.

Судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлено до центрального органу Республіки Франції та до центрального органу Китайської народної Республіки прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів, підтвердження та короткий виклад документа, що підлягає врученню, а також ухвалу від 04.02.2019 задля вручення їх Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД" ('SMA CGM CONTAINER LINES COMPANY LIMITED) та компанії Компанії "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд".

Стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори України" визначає, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами статті 367 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Так, Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 учасниками якої є Україна та Китайська Народна Республіка, передбачено певний порядок вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах через визначені Державою Учасницею відповідні Центральні Органи з метою доведення до відома їх одержувачів у належний строк.

Відповідно до ст. 1 Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Статтею 3 Конвенції визначено, що орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Статтею 11 даної Конвенції встановлено, що Конвенція не забороняє двом чи більше Договірним державам домовлятися про встановлення з метою вручення судових документів інших шляхів передачі ніж ті, які передбачені в попередніх статтях і зокрема безпосередніх зносин їх відповідними органами.

У відповідності до ст. 5 Конвенції центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не єнесумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Європейський суд з прав людини у п.41 свого рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

В рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Застосовуючи на підставі ч. 1 ст. 3, ч. 2, 4 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, колегія суддів зауважує, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ГПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, зазначеною нормою процесуального закону передбачено право, а не обов`язок господарського суду звернутися з судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави в разі необхідності вручення документів чи проведення окремих процесуальних дій на території іншої держави.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 11.09.2018 по справі № 910/9555/16, від 04.04.2019 у справі № 920/367/17.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було виконано усі передбачені Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 №1092/5/54 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 25.03.2010 №604/5/47).

Водночас, слід зауважити, що ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 не є повісткою або викликом в судове засідання учасників судового процесу, а є лише повідомлення про дату та час судового засідання в якому відбудеться розгляд апеляційної скарги.

Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників сторін (нерезидентів), які не з`явились.

Під час судового засідання від 16.09.2019 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою на наполягав на її задоволенні.

Представник ТОВ "СМА Сі Джи Ем Шиппинг Едженсіз Україна" надав пояснення відповідно до яких не погоджується з апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Ренак" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції ТОВ "Ренак" визначило відповідачами у справі Компанію "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД" (Франція) в особі агента: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна" та Компанію "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд" (Китай) та просило розірвати контракт між ТОВ "Ренак" та Компанію "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд" на поставку 50 метричних тон скрапу мідного дроту, що мав бути поставлений на умовах CIF до порту Одеса згідно підтвердження продажу №GSJY16112201 від 22.11.2016 р. та стягнути солідарно з Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна" та Компанії "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд" 106476,03 доларів США, що становлять вартість придбаного у Компанії "Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд" товару.

Позовні вимоги ТОВ "Ренак" ґрунтуються на невиконанні відповідачами свого обов`язку щодо своєчасної поставки оплаченого позивачем товару.

Приймаючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд дійшов висновку, що спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а позивачу слід звернутись з позовом до відповідного суду КНР на підставі процесуального законодавства цієї країни.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: 1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів у рамках державно-приватного партнерства, укладених Кабінетом Міністрів України, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт; 2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні; 3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання; 4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні; 5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців; 6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України; 7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України; 8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні; 9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України; 10) в інших випадках, визначених законами України.

За твердженням позивача, товар мав бути поставлений відповідачами (нерезидентами), проте не був поставлений, до порту України - порт Одеса. Отже, обставина, яка є підставою для подання позову мала місце на території України.

Проте, така позиція позивача не узгоджується із приписами п.7 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», якими визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Отже, за змістом означених приписів дія або подія, станом на час подання позову до суду, вже мала відбутися, а не відбутися у майбутньому.

Між тим, за твердженням позивача, відповідачами товар не був поставлений, що й стало підставою для звернення із відповідним позовом до суду. Тобто, подія, а саме поставка товару.

Відтак, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено того, що подія, щодо якої заявлено позов, відбулася саме на території України, що виключає застосування п.7 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Не заслуговують на увагу й твердження позивача з приводу того, що Компанія "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД" має свого агента в Україні (м. Одеса), а саме ТОВ"СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна", а тому територіально цей спір підсудний Господарському суду Одеської області.

У відповідності до приписів п. 2 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Статтею 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Проте, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження знаходження на території України філії або представництва іноземної юридичної особи Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД".

Не надано позивачем й доказів на підтвердження того, що ТОВ "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна" є агентом Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД".

При цьому, колегія суддів відзначає, що у відзиві на позовну заяву ТОВ "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна", а також під час судового засідання суду апеляційної інстанції, зазначило, що не є агентом Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД", не перебуває із нею в правових відносинах та не є її агентом, а є агентом іншої компанії, а саме «СМА СІ ДЖИ ЕМ СА», на підтвердження чого надано відповідну агентську угоду.

До того ж, у відповідності до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна" є юридичною особою з організаційно-правовою формою товариство з обмеженою відповідальністю. Засновником товариства є Компанія "СМА СІ ДЖИ ЕМ ЕДЖЕНСІЗ УОРЛДВАЙД". Жодних відомостей з приводу того, що ТОВ "СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна" є філією або представництвом Компанії "СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не міститься.

У позові ТОВ "Ренак" зазначає, що до спірних правовідносин між сторонами застосовуються положення Конвенції ООН про морське перевезення вантажів 1978 р. (Гамбурзькі правила).

Згідно з ст. 9 Закону України «Про міжнародні договори України» ратифікація міжнародних договорів України здійснюється шляхом прийняття закону про ратифікацію, невід`ємною частиною якого є текст міжнародного договору. На підставі підписаного та офіційно оприлюдненого Президентом України закону Голова Верховної Ради України підписує ратифікаційну грамоту, яка засвідчується підписом Міністра закордонних справ України, якщо договором передбачено обмін такими грамотами.

Президент України або Кабінет Міністрів України розглядають пропозиції щодо ратифікації міжнародного договору України і приймають рішення про внесення на розгляд Верховної Ради України в порядку законодавчої ініціативи проекту закону про ратифікацію міжнародного договору України.

Якщо на ратифікацію подається міжнародний договір, виконання якого потребує прийняття нових або внесення змін до чинних законів України, проекти таких законів подаються на розгляд Верховної Ради України разом з проектом закону про ратифікацію і приймаються одночасно.

Верховна Рада України розглядає внесений Президентом України або Кабінетом Міністрів України проект закону про ратифікацію міжнародного договору України і приймає відповідне рішення.

Проте, колегія суддів відзначає, що Конвенція ООН про морське перевезення вантажів 1978 р. (Гамбурзькі правила) не була ратифікована Україною, що виключає можливість застосування її до спірних правовідносин.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає цілком обґрунтованим висновок місцевого господарського суду з приводу того, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Таким чином, доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 року є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з додержання норм матеріального та процесуального права та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 р. у справі №916/764/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.09.2019 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.