ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

12 вересня 2019 року Справа № 902/22/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Маціщук А.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент"

на рішення господарського суду Вінницької області від 10.05.2019р.

(ухвалене о 16:02 год. у м. Вінниці, повний текст складено 17.05.2019р.)

у справі № 902/22/19 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас"

до Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент"

про стягнення 6844926,51 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Долгополова В.М.;

від відповідача - Маліцький М.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" звернулося з позовом до Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент" про стягнення 6844926 грн. 51 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Селянським (Фермерським) господарством "Конкурент" умов Договору № 2018Іл/51 від 04.04.2018 р.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 10.05.2019р. у справі № 902/22/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Селянсько (Фермерського) господарства "Конкурент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас 3447228 грн. 43 коп. суми неоплаченого товару, 904922 грн. 38 коп. відсотків річних, 406772 грн. 44 коп. пені, 897545 грн. 30 коп. штрафу, 318912 грн. 80 коп. інфляційних, витрати на сплату судового збору в розмірі 102673 грн. 90 коп. В решті позову відмовлено.

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що 04.04.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" та Селянським (Фермерським) господарством "Конкурент" було укладено договір № 2018Іл/51, за умовами якого в терміни, визначені договором, позивач зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а відповідач зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором. За даним договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються Додатками та/або накладними, що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна продукції, що поставляється за цим договором, вказується у додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду товару. Загальна сума договору визначається сукупністю додатків та/або накладних, що зазначені в п.2.1., та які є невід`ємною частиною цього договору.

Судом встановлено, що до основного договору укладено додатки № 1-14, які обумовлено поставку товару в асортименті, кількості, ціні та вартості. Умовами додатків зокрема передбачено строки оплати: 60% вартості товару до 01.08.2018 р.; 40% вартості товару в строк до 10.10.2018 р.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальна вартість 7479544 грн. 13 коп., однак відповідачем не було в строк сплачено 60% вартості Товару до 01.08.2018 р. та 40% вартості Товару в строк до 10.10.2018 р.

Відповідачем було надано позивачу гарантійного листа №117 від 03.09.2018 р., яким останній гарантував почати проведення розрахунків за отриманий товар не пізніше 15-20 вересня 2018 р. по мірі дозрівання соняшнику.

Проте, відповідачем було частково виконано зобов`язання з оплати товару 18.12.2018 р. на суму 2942628 грн. 60 коп., та 26.12.2018 р. на суму 1089687 грн. 10 коп., шляхом зарахування зустрічних вимог за договорами № 1017 від 08.10.2018 р. та № 1018 від 10.10.2018 р.

Проаналізувавши обставини справи та положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, зокрема ст. ст. 525, 526, 530, 612, 629, 655, 663, 692, 693, 712 ЦК суд констатував, що сума боргу відповідача за неоплачений товар в розмірі 3447228 грн. 43 коп., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, та визнається відповідачем і відповідач на момент прийняття рішення не надав належні документи, які свідчать про відсутність вказаної заборгованості перед позивачем, а тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної суми боргу та відповідно і задоволення позову в цій частині.

Щодо стягнення 904922 грн. 38 коп. 48% річних, 318912 грн. 80коп. інфляційних, 677954 грн. 07 коп. пені та 1495908 грн. 83 коп. штрафу, суд першої інстанції взяв до уваги положення ст. ст. 549, 550, 611, 612, 625 ЦК України та вказав, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення штраф у розмірі 904922 грн. 38 коп. 48% річних, 318912 грн. 80 коп.

В той же час, суд врахувавши ступінь виконання відповідачем основного зобов`язання, взявши до уваги фінансовий стан відповідача, не співмірність заявлених вимог, в порівнянні з коштами, сплаченими за поставку товару за договором які можуть призвести до негативних наслідків в господарській діяльності відповідача, а також відсутність збитків внаслідок простроченням поставки товару відповідачем, місцевий господарський суд дійшов висновку про зменшення на 40% пені та штрафу за порушення умов договору в частині розрахунків за поставлений товар.

За таких обставин суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги щодо стягнення пені та штрафу, а саме пені в сумі 406772 грн. 44 коп. пені та штрафу в розмірі 897545 грн. 30 коп.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Селянське (Фермерське) господарство "Конкурент" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої (з врахуванням заяви про усунення недоліків) просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 10.05.2019р. у справі № 902/22/19 в частині стягнення сум 904922 грн. 38 коп. відсотків річних, 406772 грн. 44 коп. пені, 897545 грн. 30 коп. штрафу, 318912 грн. 80 коп., та ухвалити нове рішення у цій частині яким змінити їх розмір.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Позивач здійснював розрахунки з обчислення штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних збитків за період з 01.09.2018 р. по 17.12.2018 р., проте останнім не враховано факт поставок сільськогосподарської продукції (соняшник та кукурудза), які відповідачем поставлялися, а позивачем приймалися саме в рахунок оплати згідно Договору поставки №2018Іл/51 від 04 квітня 2018 р.

Відповідач поставив позивачу товар в рахунок погашення боргу за договором поставки №2018Іл/51 від 04 квітня 2018 р. на загальну суму 4032315 грн. 70 коп.

З урахуванням вище викладеного, скаржник вважає, що розрахунки штрафних санкцій, 48% річних та інфляційних нарахувань мають здійснюватися на суму боргу 3447228 грн. 48 коп. (7479631 грн. 40 коп. - 4032315 грн. 70 коп.)

За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

За таких обставин, вважає, що одночасне стягнення пені і штрафу є незаконними та таким, що порушує ст. 61 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, Селянське (Фермерське) господарство "Конкурент" вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.

Договором поставки №2018Іл/51 від 04 квітня 2018 року встановлено, що відповідач сплачує 48% річних від суми простроченого основного боргу.

Зобов`язання у вигляді сплати річних та втрат від інфляції наступає у випадку прострочення оплати переданого товару.

Позивач вимагає застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасну оплату поставленого товару.

У розрахунку позивачем відображено суми та дати зарахування зустрічних однорідних вимог, які свідчать про те, що часткова оплата вартості товару, переданого відповідачу у період з квітня 2018 р., проводилась з порушенням строків.

Щодо розрахунків з обчислення штрафних санкцій за період з 01.09.2018 р. по 17.12.2018 р. зазначає, що Договором визначено строк сплати за поставлену продукцію.

Сторонами було погоджено строк сплати до 01.08.2018 р. оплата у розмірі 60 % вартості Товару, до 10.10.2018 р. оплата 40 % вартості товару, період нарахування штрафних санкцій починається з наступного дня після дати зазначеної у договорі як день розрахунку. Поставки сільськогосподарської продукції на часткове погашення боргу по Договору від СФГ "Конкурент" були зараховані шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог 18.12.2018 р.

Щодо тверджень скаржника про те, що пеня та штраф є формою неустойки, з посиланням на постанову Верховного Суду України у справі № 06/5026/1052/2011 від 27.04.2012 р., зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. До того ж така відповідальність визначена умовами Договору між сторонами.

За таких обставин, відповідач просить відмовити у повному обсязі у задоволенні вимог відповідача заявлених у апеляційній скарзі.

12.09.2019 р. представником скаржника подане клопотання про зупинення провадження у справі № 902/22/19, направлення по підсудності.

Вказане клопотання мотивоване тим, що Селянське (фермерське) господарство "Конкурент" звернулося до господарського суду Вінницької області із заявою про визнання наказу Господарського суду Вінницької області від 07.06.2019 по справі №902/22/19 таким, що не підлягає виконанню.

В подальшому, ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.08.2019р. у справі № 902/22/19 було відкладено вирішення питання про прийняття заяви від 18.07.2019р. (вх. №02.1-34/5829/19) Селянського (фермерського) господарства "Конкурент" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню до повернення матеріалів справи № 902/22/19 до Господарського суду Вінницької області.

З посиланням на ч. 5 ст. 227 ГПК України вказує, що виникла необхідність зупинення провадження у справі № 902/22/19 та направлення справи до господарського суду Вінницької області для розгляду вищевказаної заяви.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 12 вересня 2019 року представник Селянського (фермерського) господарства "Конкурент" підтримав клопотання про зупинення провадження у справі № 902/22/19, направлення по підсудності.

Представник позивача заперечила проти задоволення вказаного клопотання.

Розглянувши подане представником скаржника подане клопотання про зупинення провадження у справі № 902/22/19, направлення по підсудності, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Підставою зупинення провадження у справі, представник апелянта зазначає необхідність розгляду судом першої інстанції питання про прийняття заяви від 18.07.2019р. (вх. №02.1-34/5829/19) Селянського (фермерського) господарства "Конкурент" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В той же час, норми процесуального законодавства, на котрі посилається заявник не містять такої підстави зупинення провадження, яку зазначає скаржник.

Поруч з тим, суд констатує, що в даному випадку вирішення питання про прийняття заяви від 18.07.2019р. (вх. №02.1-34/5829/19) Селянського (фермерського) господарства "Конкурент" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню не є тим випадком, котрий призводить до об`єктивної неможливості розгляду апеляційної скарги Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент" на рішення господарського суду Вінницької області від 10.05.2019р. у справі № 902/22/19.

Враховуючи вищевказане, апеляційний господарський суд відмовляє в задоволенні клопотання представника Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент" про зупинення провадження у справі № 902/22/19, направлення по підсудності

12 вересня 2019 року в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. З огляду на вказане, просив задоволити апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні заявила, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. Просила суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення змінити, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 04.04.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (Постачальник) та Селянським (Фермерським) господарством "Конкурент" (Покупець) було укладено Договір поставки № 2018Іл/51 (т. 1, а. с. 20-21).

Відповідно до п. 1.1. Договору сторони погодили, що в терміни, визначені договором, Постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі Товар), а покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором.

Згідно із п. 2.1. Договору за даним договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються Додатками та/або накладними, що є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна продукції, що поставляється за цим договором, вказується у додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду товару (Засоби Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Міндобрива та Мікродобрива). Для товару (ЗЗР, Насіння та Мікродобрив) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро. (п. 2.2 Договору)

Відповідно до п. п. 2.1.-2.4. Договору загальна сума договору визначається сукупністю додатків та/або накладних, що зазначені в п.2.1., та які є невід`ємною частиною цього договору. У випадку розбіжностей даних у додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару). Вартість тари, упаковки в якій постачається товар, входить до ціни товару.

Пунктом 3.1. Договору встановлено порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного договору.

Всі платежі за цим договором здійснюється Покупцем з врахуванням п. 3.2. Договору. На підтвердження виконання покупцем зобов`язань з оплати товару з врахуванням п. 3.2. даного Договору, сторони, впродовж трьох днів від дня остаточного розрахунку за відповідним додатком або договором в цілому, підписують "Акт звіряння взаємних розрахунків". Ініціатива підписання "Акту звіряння взаємних розрахунків" покладається на Покупця. (п.3.3 Договору)

Відповідно п. 3.5. Договору товар, що був переданий Покупцю в межах цього договору тільки згідно накладних (без укладення інших письмових - додатків), має бути ним оплачений не пізніше 10 днів з моменту його отримання за відповідною накладною.

В п. п. 6.1.-6.2. Договору сторони погодили, що поставка продукції здійснюється на умовах визначених у додатках до цього договору. Перехід права власності здійснюється в момент передачі товару з одночасним прийняттям по кількості і якості. Приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент його отримання від Постачальника. Покупець зобов`язаний перевірити кількість товару, його вагу, комплектність, цілісність тари, пломб на ній (при їх наявності), а також відсутність ознак пошкодження або псування товару і у випадку їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово про це заявити Постачальнику. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим Покупцем по кількості та якості.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем: по кількості (одиниць) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної в накладній (товарній, товарно-транспортній), по якості, відповідно до якості, вказаній в сертифікаті якості підприємства виробника.

Згідно із п. п. 7.1., 7.1.1. Договору за порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку передбаченому чинним законодавством та з урахуванням даного договору. Крім відповідальності, встановленої п. 7.1. даного Договору Покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.7.7. Договору в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього договору Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника крім суми заборгованості 48 % (сорок вісім) відсотків річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

В разі прострочення Покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 10 днів, Покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20 % від суми несвоєчасно сплаченого товару. ( п. 7.8 Договору).

Згідно із п. 11.2. Договору даний Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків.

В подальшому, до вказаного Договору сторонами було укладено додатки (т. 1, а. с. 22-35), котрими обумовлено поставку товару в асортименті, кількості, ціні та вартості, а саме:

- Додатком № 1 від 04.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння ОСОБА_1 Александра (ФАО 350), кукурудза Еккзотіка (ФАО310), насіння кукурудза Екксклам (ФАО 270) на суму 3062090 грн. 16 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 2 від 04.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник Р64LE99 на суму 567492 грн в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 3 від 06.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар (перелік зазначений в додатку) на суму 2236734 грн. 43 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 4 від 18.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник Р64LE99 на суму 41815 грн. 20 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 5 від 20.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник НК Конді на суму 264650 грн. 40 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 6 від 03.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння ОСОБА_1 Александра (ФАО 350) на суму 48876 грн. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 7 від 03.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник Р64LE99 на суму 137392 грн. 80 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 8 від 22.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник Вольтедж на суму 184047 грн. 84 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 9 від 22.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар (перелік зазначено в додатку) - на суму 228535 грн. 93 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 10 від 25.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Кукурудза Еккзотіка (ФАО 370) на суму 52752 грн. 72 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 11 від 25.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - UN 3077 Експрес 75 %, в.г. (10*0,5 кг) кл. 9 ГУ ІІІ - на суму 68797 грн. 52 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 12 від 29.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар на суму 461862 грн. 07 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 13 від 12.06.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар на суму 93958 грн. 20 коп. в тому рахунку ПДВ;

- Додатком № 14 від 20.06.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар UN 3082 Агіл 10%, к.е. (5л) кл. 9 ГУ ІІІ - на суму 30538 грн. 87 коп. в тому рахунку ПДВ.

Матеріали справи містять видаткові накладні (т. 1, а. с. 36-37, 39-41, 43-44, 46-48, 50, 52), відповідно до яких позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 7479544 грн. 13 коп., а саме:

- № 1948 від 13.04.2018 р. на загальну суму 567492 грн. в тому рахунку ПДВ;

- № 1949 від 13.04.2018 р. на загальну суму 2760402 грн. 96 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 2738 від 18.04.2018 р. на загальну суму 41815 грн. 20 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4119 від 03.05.2018 р. на загальну суму 137392 грн. 80 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4128 від 03.05.2018 р. на загальну суму 48876 грн. в тому рахунку ПДВ;

- № 4113 від 03.05.2018 р. на загальну суму 264650 грн. 40 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4108 від 03.05.2018 р. на загальну суму 301687 грн. 20 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4707 від 10.05.2018 р. на загальну суму 685138 грн. 64 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4286 від 10.05.2018 р. на загальну суму 630868 грн. 64 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4708 від 10.05.2018 р. на загальну суму 429641 грн. 42 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4709 від 10.05.2018 р. на загальну суму 272825 грн. 40 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4985 від 22.05.2018 р. на загальну суму 218260 грн. 32 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4978 від 22.05.2018 р. на загальну суму 228535 грн. 93 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 4949 від 22.05.2018 р. на загальну суму 184047 грн. 84 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 5231 від 29.05.2018 р. на загальну суму 358910 грн. 24 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 5103 від 25.05.2018 р. на загальну суму 52752 грн. 72 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 5105 від 25.05.2018 р. на загальну суму 68797 грн. 52 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 5808 від 12.06.2018 р. на загальну суму 93958 грн. 20 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 5792 від 08.06.018 р. на загальну суму 102951 грн. 83 коп. в тому рахунку ПДВ;

- № 6036 від 20.06.2018 р. на загальну суму 30538 грн. 87 коп. в тому рахунку ПДВ;

Також, в матеріалах справи наявні довіреності на отримання товару: № 20 від 13.04.2018 р., № 25 від 03.05.2018 р., № 31 від 29.05.2018 р., № 28 від 08.05.2018 р., № 30 від 22.05.2018 р., № 33 від 08.06.2018 р., № 34 від 20.06.2018 р. (т. 1, а. с. 38, 42, 45, 49, 51, 53).

Як зазначає позивач, відповідачем, в порушення умов Договору не було в строк сплачено 60% вартості Товару до 01.08.2018 р., та 40% вартості Товару в строк до 10.10.2018 р.

Також, із матеріалів справи вбачається відповідачем було частково виконано зобов`язання з оплати Товару 18.12.2018 р. на суму 2942628 грн. 60 коп., та 26.12.2018 р. на суму 1089687 грн., що було виконано шляхом зарахування зустрічних вимог за Договорами № 1017 від 08.10.2018 р. та № 1018 від 10.10 2018 р. (т. 1, а. с. 58-63).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Згідно статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами Договір поставки № 2018Іл/51 04.04.2018 р. за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з частинами першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, згідно частини 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом апеляційної інстанції вище було встановлено, що позивач поставив відповідачу на виконання умов Договору товар на загальну суму 7479544 грн. 13 коп., проте відповідач в порушення умов Договору оплатив вартість отриманого товару частково на суму 4032315 грн. 70 коп. шляхом зарахування зустрічних вимог за Договорами № 1017 від 08.10.2018 р. та № 1018 від 10.10 2018 р. Таким чином, відповідачем не було оплачено товар на суму 3447228 грн. 43 коп. (7479544 грн. 13 коп. 4032315 грн. 70 коп.).

За таких обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині оплати вартості Товару, в останнього утворилася перед позивачем заборгованість в сумі 3447228 грн. 43 коп., котра підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо стягнення 904922 грн 38 коп. 48% річних, 318912 грн. 80 коп. інфляційних втрат, 677954 грн.07 коп. пені та 1495908 грн. 83 коп. штрафу, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступне.

Вище судом встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за Договором в частині оплати Товару не виконав належним чином, зокрема, в частині своєчасного та повного розрахунку.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 4, 6 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підсумовуючи вказане, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 904922 грн. 38 коп. 48% річних та 318912 грн. - інфляційних втрат, 677954 грн. 07 коп. - пені та 1495908 грн. 83 коп. штрафу.

Поруч з тим, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про зменшення сум пені та штрафу, зважаючи на таке.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з врахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Разом з тим, вказана процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки, а саме частиною 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав, їх розмір не може бути зменшено судом.

Слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом за власним переконанням.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України та ч.1 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

При цьому, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним з загальнолюдських вимірів права. Добросовісність є наміром належним чином захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність є вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів всіх учасників.

З матеріалів справи колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що належних доказів у розумінні процесуального Закону на підтвердження факту отримання позивачем значних збитків внаслідок порушення відповідачем за позовом грошових зобов`язань позивач суду не надав.

Окрім того, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідач знаходиться в скрутному фінансовому становищі, що підтверджується фінансовими звітами відповідача 31.12.2014 р., 31.12.2015 р., 31.12.2016 р., 31.12.2018 р. (т. 1, а. с. 89-91, 121).

Таким чином, з огляду на ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань, оплати відповідачем, колегія суддів відзначає, що наведені факти в сукупності свідчать про наявність виняткових обставин, за яких можливим є зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому, зі змісту наведених вище норм права вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Окрім того, суд зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 р.

За наведених обставин та враховуючи, що для компенсації своїх витрат від невиконання грошових зобов`язань відповідачем, позивачем заявлено до стягнення 48 % річних в сумі 904922 грн. 38 коп. та інфляційні в сумі 318912 грн. 80 коп., апеляційний господарський суд приходить до висновку, що в даному випадку, слід зменшити розмір пені до 203386 грн. 22 коп. та штрафу до 448772 грн. 65 коп., що становить 30 % від заявленого до стягнення та відповідно змінити оскаржене рішення в цій частині.

Щодо доводів скаржника про незаконність одночасного стягнення пені і штрафу, суд апеляційної інстанції зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 08.08.2018 р. у справі 908/1843/17, постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 р. у справі №3-88гс11, постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 р. у справі №3-24гс12, постанові Верховного Суду від 09.02.2018 р. у справі №911/2813/17, постанові Верховного Суду від 22.03.2018 р. у справі №911/1351/17, постанові Верховного Суду від 17.05.2018 р. у справі №910/6046/16, постанові Верховного Суду від 25.05.2018 р. у справі №922/1720/17.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент" слід задоволити частково, а рішення господарського суду Вінницької області від 10.05.2019р. у справі № 902/22/19 змінити в частині зменшення розміру пені, штрафу.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент" задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 10.05.2019р. у справі № 902/22/19 змінити в частині зменшення пені та штрафу, виклавши п. 2 рішення господарського суду Вінницької області від 10.05.2019р. у справі № 902/22/19 в наступній редакції:

"Стягнути з Селянсько (Фермерського) господарства "Конкурент" (с. Спичинці, Погребищенський р-н., Вінницька обл., 22250, код 23107090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (вул. Машинобудівників, буд. 4-В, смт. Чабани, Києво-Святошинський р-н., Київська обл., 08162, код 30048570) суму неоплаченого товару 3447228 грн. 43 коп., суму відсотків річних 904922 грн. 38 коп., суму пені 203386 грн. 21 коп., штрафу в розмірі 448772 грн. 65 коп., суму інфляційних втрат в розмірі 318912 грн. 80 коп., витрати на сплату судового збору в розмірі 102673 грн. 90 коп."

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (вул. Машинобудівників, буд. 4-В, смт. Чабани, Києво-Святошинський р-н., Київська обл., 08162, код 30048570) на користь Селянсько (Фермерського) господарства "Конкурент" (с. Спичинці, Погребищенський р-н., Вінницька обл., 22250, код 23107090) - 14675 грн. 93 коп. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Господарському суду Вінницької області видати накази на виконання даної постанови.

5. Справу № 902/22/19 надіслати господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "16" вересня 2019 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Розізнана І.В.