СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р. Справа № 917/687/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

за участі секретаря судового засідання Гончарова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вх.№2241 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.06.2019 у справі №917/687/19 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Мацко О.С., повне рішення складено 20.06.2019)

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ,

до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Миргородтеплоенерго, Полтавська область, м. Миргород,

про стягнення 82 215,59 грн,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2019 року Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Миргородтеплоенерго" 82 215,59 грн, з яких: 45 400,89 грн пеня, 28 509,67 грн інфляційні втрати, 8 305,03 грн 3% річних за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 3830/1617-БО-24 від 24.04.2017.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.06.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Миргородтеплоенерго на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 59 515,15 грн, з яких: 22 700,45 грн пеня, 28 509,67 грн інфляційні втрати, 8305,03 грн 3% річних та 1921,00 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 22700,45 грн не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 22700,45 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги щодо стягнення неустойки задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що позивач не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача і вважає рішення суду в частині зменшення пені незаконним, таким, що порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню в цій частині. Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

15.08.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7686), в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що ОКВПТГ Миргородтеплоенерго є єдиним підприємством у місті Миргород та селищі Велика Багачка Полтавської області, яке надає послуги постачання, транспортування, розподілу та реалізації теплової енергії населенню, дитячим та лікувальним установам, бюджетним організаціям та іншим споживачам за тарифами, що регулюються державою відповідно до законодавства. Також просить розглянути апеляційну скаргу за його відсутністю.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 24.04.2017 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (на даний час Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України), постачальником, та Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства Миргородтеплоенерго, споживачем, укладено договір постачання природного газу № 3830/1617-БО-24, згідно з яким постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Згідно з п.2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.04.2017 по 30.09.2017 (включно) природний газ обсягом до 136,0 тис.куб.м.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.8.2. договору).

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 749 858,75 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 23-24).

Відповідач оплату за переданий газ здійснював з порушенням строків, встановлених договором. Остаточний розрахунок за поставлений у 2017 році природний газ відповідачем здійснено 14.11.2017.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.526 ЦУ України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Рішення суду першої інстанції щодо стягнення 22 700,45 грн пені, 28 509,67 грн інфляційних втрат, 8305,03 грн 3% річних не оскаржується, тому не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.

Пунктом 8.2. передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення 45400,89 грн пені, у тому числі: 43597,73 грн за зобов`язаннями квітня 2017 року, нараховану за період з 26.05.2017 по 13.11.2017, та 1803,16 грн за зобов`язаннями травня 2017 року, нараховану за період з 27.06.2017 по 14.11.2017.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, суд встановив, що до стягнення підлягає пеня у сумі 45400,89 грн.

Водночас, відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд зменшити розмір штрафних санкцій, належних до сплати, до 10% від нарахованої суми, тобто стягнути, зокрема, пеню в розмірі 4540,00 грн, посилаючись на те, що ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому становищі, є єдиним постійно діючим підприємством міста, що постачає теплову енергію в школи, лікарні, поліклініки, дитячі дошкільні заклади, житлові будинки, а для ремонту тепломереж та обладнання необхідні кошти, яких і так не має у підприємства. Несвоєчасне виконання ним своїх грошових зобов`язань за договором є наслідком обставин, які виникли з об`єктивних причин: політика держави у сфері теплоенергетики; невідповідність тарифів на послуги теплопостачання їх собівартості; особливий порядок оплати за послуги з розподілу природного газу; відсутність постійного правового механізму щодо надання субвенцій з державного бюджету України на погашення заборгованості в різниці у тарифах та несвоєчасність надання таких субвенцій; несвоєчасна оплата населенням та бюджетними установами заборгованості за теплопостачання, а також зубожіння населення.

При цьому, як зазначає відповідач, на ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» покладений обов`язок безперебійно постачати теплову енергію споживачам протягом опалювального сезону, а у зв`язку з низькою платоспроможністю значної кількості споживачів теплової енергії, особливо фізичних осіб, відсутністю коштів, підприємство буде позбавлене можливості своєчасно ліквідувати аварійні ситуації, проводити поточні ремонти теплових мереж та технічне обслуговування котелень і теплових пунктів, своєчасно та якісно надавати комунальні послуги споживачам міста.

Своєчасність проведення розрахунків ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» з позивачем напряму залежить від своєчасних розрахунків населення та інших споживачів за надані послуги.

Незважаючи на вкрай складну фінансову ситуацію, підприємство 14.11.2017 виконало зобов`язання по договору в повному обсязі. До того ж, розмір заявленої позивачем пені є неспівмірним із розміром завданих йому збитків в результаті порушення строків виконання зобов`язання підприємством.

Зазначає, що додаткове стягнення пені, інфляційних та 3% річних потягне за собою ще більше погіршення фінансового стану підприємства та може призвести до банкрутства підприємства та зупинки котелень, які обслуговують населення та соціальну інфраструктуру м.Миргород, сел.В.Багачка, а також завадити підприємству вчасно проводити поточні розрахунки з позивачем у поточному році та призведе до накопичення нових боргів.

Також зазначає, що сьогодні підприємство опинилося у дуже складній фінансовій ситуації, яка спричинена застосуванням у 2016 - 2018 роках економічно необґрунтованих тарифів, що не забезпечували відшкодування витрат на виробництво теплової енергії. В результаті несвоєчасного коригування тарифів та відтермінування їх введення, підприємство зазнало таких збитків: у 2016 р. 8,5 млн. грн, у 2017 р. 9,1 млн. грн, у 2018р. -15,0 млн.грн.

З 2016 року підприємство не отримує субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на відшкодування різниці в тарифах між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води та тарифами, затвердженими органами державної влади.

З квітня 2017 року в зв`язку з набуттям чинності постановою НКРЕКП від 22.03.18 № 308 ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» за обсягами виробництва теплової енергії є ліцензіатом Полтавської облдержадміністрації.

Статтею 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-1V передбачено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання), у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов`язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Протягом 2016-2018 років підприємство застосовувало економічно необґрунтовані тарифи. Через постійний ріст цін на газ, електроенергію, матеріали та всі інші складові витрат: заробітну плату, відрахування на соціальні заходи, інші витрати, податки також, вони покривають фактичні витрати на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення лише на 70,4%, для бюджетних установ на 73,4%, для інших споживачів на 94,2%.

Відповідно до розрахунку обсягу заборгованості різниці в тарифах підприємству за період з 01.04.2017 по 31.12.2018 не відшкодовано 29315,5 тис. грн, в тому числі: по населенню 22918,0 тис.грн, по бюджетним 6397,5 тис.грн.

Станом на 01.05.2019 заборгованість перед НАК «Нафтогаз України» за спожитий природний газ становить - 30 598 тис.грн, що може призвести до відключення котелень від газопостачання.

За 2018 рік підприємство отримало збитки в сумі 15 млн.грн. Станом на 01.01.2019 загальна дебіторська заборгованість за послуги теплопостачання становила 17 035 тис. грн, загальна кредиторська заборгованість за природний газ 27 710 тис.грн.

На підтвердження важкого фінансового стану підприємство надало баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2017 та на 31.12.2018, а також звіти про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017р. та 2018р, у яких відображені збитки підприємства за 2017-2018 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Враховуючи те, що відповідач є комунальним підприємством, створеним з метою забезпечення належної експлуатації об`єктів теплового господарства, що належать до спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області; порушення відповідачем строку оплати за поставлений природний газ виникло внаслідок несвоєчасності розрахунків населення та інших споживачів за надані послуги; основна заборгованість за договором № 3830/1617-БО-24 від 24.04.2017 була повністю погашена відповідачем до звернення позивача до суду із даним позовом; у разі зменшення розміру штрафних санкцій позивач не зазнає значних негативних наслідків для свого фінансового стану; виходячи з принципів справедливості та добросовісності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявних правових підстав для зменшення розміру пені, заявленої позивачем на 50 % до 22 700,45 грн.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Полтавської області від 20.06.2019 у справі №917/687/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 22700,00 грн слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 20.06.2019 у справі №917/687/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 22700,00 грн залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.09.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна