ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
12.09.2019р. Справа №905/2660/15
за скаргою: №14/5-2510В від 28.08.2019р. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії начальника Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостової Г.Г. у справі:
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплотехсервіс» (Донецька обл., м.Харцизськ, вул.Вокзальна, 68, кв.2)
Суддя Паляниця Ю.О.
Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.
У засіданні брали участь:
від позивача (стягувача, скаржника): не з`явився
від відповідача (боржника): не з`явився
від органу виконання судового рішення: не з`явився
Рішенням господарського суду Донецької області від 08.12.2015р. (суддя Кротінова О.В.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 22616,52 грн, у тому числі: 13930,13 грн пені, 2986,38 грн 3% річних, 5700,01 грн інфляційних втрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 907,28 грн.

На виконання рішення від 08.12.2015р. господарським судом Донецької області 04.01.2016р. видано відповідний наказ.

03.09.2019р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга №14/5-2510В від 28.08.2019р. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про:

- визнання неправомірним повідомлення про повернення наказу господарського суду Донецької області №905/2660/15 від 04.01.2016р. стягувачу без прийняття до виконання, прийнятого 13.08.2019р. начальником Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостовою Г.Г.;

- зобов`язання начальника Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостової Г.Г. скасувати повідомлення від 13.08.2019р. про повернення наказу господарського суду Донецької області №905/2660/15 від 04.01.2016р. стягувачу без прийняття до виконання;

- зобов`язання начальника Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостової Г.Г. чи іншої посадової особи Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області відкрити виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2660/15 від 04.01.2016р.

У зв`язку із закінченням повноважень судді Кротінової О.В., 03.09.2019р. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, внаслідок чого справу №905/2660/15 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

Ухвалою суду від 04.09.2019р. повідомлено сторони та державного виконавця, що розгляд скарги №14/5-2510В від 28.08.2019р. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії начальника Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостової Г.Г. відбудеться 12.09.2019р. о 14:30 год. Присутність учасників розгляду скарги у судовому засіданні визначена не обов`язковою.

На підставі ухвали суду від 05.09.2019р. змінено найменування позивача (стягувача) у справі №905/2660/15 з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Представники сторін та органу виконання судового рішення у судове засідання 12.09.2019р. не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

12.09.2019р. на електронну адресу суду від начальника Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостової Г.Г. надійшов відзив №15.40-20/1591/9389 від 11.09.2019р., згідно з яким державний виконавець просив суд відмовити у задоволенні скарги стягувача.

Вказаний відзив надійшов без електронного цифрового підпису.

Оригінал цього відзиву у паперовій формі (п.1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, яка затверджена наказом №28 від 20.02.2013р. Державної судової адміністрації України) на час розгляду скарги до господарського суду не надійшов, внаслідок чого таке звернення не розглядається та не оцінюється судом в порядку господарського процесуального судочинства.

Згідно з ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням того, що розгляд скарг на дії або бездіяльність державного виконавця обмежений десятиденним строком, а відсутність учасників розгляду скарги не є перешкодою для вирішення відповідного питання, суд розглядає по суті скаргу №14/5-2510В від 28.08.2019р. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у судовому засіданні 12.09.2019р. та зазначає про наступне:

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1 ст.5 вказаного нормативно-правового акту примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами ст.327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як свідчать матеріали скарги, 26.07.2019р. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до органу примусового виконання рішень із заявою №14/5-2152В від 11.07.2019р. про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 08.12.2015р. у справі №905/2660/15.

Зазначена заява підписана представником стягувача адвокатом Прокоф`євою Л., наявність повноважень якої на вчинення дій, зокрема, пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання (стягнення) шляхом підписання відповідних заяв до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, підтверджується довіреністю №14/180 від 13.05.2019р.

Водночас, як вбачається зі змісту повідомлення №7443 від 13.08.2019р. начальника відділу Нікольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Мостової Г.Г., на підставі п.2 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», останнім було повернуто виконавчий документ наказ №905/2660/15 від 04.01.2016р. стягувачу без прийняття до виконання.

При цьому, постановлення даного повідомлення обумовлене порушенням заявником вимог ст.16 Закону України «Про виконавче провадження».

За твердженням скаржника, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як юридична особа звернулось до органу примусового виконання рішень через адвоката, повноваження на вчинення відповідних дій якого засвідчені у відповідності до приписів ч.4 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом №512/5 від 02.04.2012р. Міністерства юстиції України.

Вказані обставини зумовили звернення стягувача до суду з розглядуваною скаргою.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами ч.4 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження» представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом №512/5 від 02.04.2012р. Міністерства юстиції України, встановлено, що повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна; ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій; дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги або про надання правової допомоги. У випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє, та виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно із ч.ч.2,3 ст.244 вказаного кодексу України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За змістом ч.1 ст.245, ст.246 Цивільного кодексу України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Строк довіреності встановлюється у довіреності (ч.1 ст.247 Цивільного кодексу України).

Як вказувалось судом, до заяви №14/5-2152В від 11.07.2019р. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 08.12.2015р. у справі №905/2660/15 стягувачем додано довіреність №14/180 від 13.05.2019р.

З представленої скаржником копії довіреності №14/180 від 13.05.2019р., вбачається, що остання уповноважує адвоката Прокоф`єву Лесю Владиславівну, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000090, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Луганської області №09/02-5 від 09.02.2018р., та на підставі договору про надання правової допомоги від 24.04.2019р. №14/461/19, зокрема, представляти інтереси Компанії відповідно до ст.131-2 Конституції України, в тому числі, пред`являти виконавчі документи до примусового виконання (стягнення) шляхом підписання відповідних заяв до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень. Строк дії довіреності до 01.01.2021р.

Вказана довіреність підписана головою правління Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ОСОБА_1 А.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є керівником компанії (з 26.03.2014р.).

Отже, дослідивши представлений скаржником примірник довіреності на адвоката Прокоф`єву Л.В., суд дійшов висновку, що зазначений документ відповідає вимогам чинного законодавства України, був дійсним на момент звернення до органу примусового виконання рішень та засвідчував наявність повноважень представника на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання (стягнення).

Крім того, суд зауважує, що мотивувальна частина повідомлення №7443 від 13.08.2019р. начальника відділу Нікольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Мостової Г.Г. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання містить тільки посилання на норми ст.16 Закону України «Про виконавче провадження». Належного правового обгрунтування, яким чином стягувачем при зверненні до органу примусового виконання рішень порушено вимоги вказаної норми права державним виконавцем не наведено.

За приписами ч.2 ст.343 Господарського процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У зв?язку з викладеним, з метою відновлення законних прав стягувача, дії з прийняття оскаржуваного повідомлення слід вважати неправомірними.

В той же час, з огляду на висновки суду щодо неправомірності дій державного виконавця з прийняття повідомлення №7443 від 13.08.2019р. про повернення виконавчого документу стягувачу, вимога скарги про скасування вказаного повідомлення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» також підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання начальника Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостової Г.Г. чи іншої посадової особи Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області відкрити виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2660/15 від 04.01.2016р., оскільки таке рішення має прийматись безпосередньо посадовою особою органу виконавчої служби за результатами оцінки правомірності звернення стягувача та з урахуванням наведених у цій ухвалі висновків суду про достатність повноважень представника Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, розглядувана скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.234, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу №14/5-2510В від 28.08.2019р. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії начальника Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостової Г.Г. задовольнити частково.

Визнати неправомірним повідомлення про повернення наказу господарського суду Донецької області №905/2660/15 від 04.01.2016р. стягувачу без прийняття до виконання, прийнятого 13.08.2019р. начальником Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостовою Г.Г.

Зобов`язати начальника Нікольського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області Мостову Г.Г. скасувати повідомлення від 13.08.2019р. про повернення наказу господарського суду Донецької області №905/2660/15 від 04.01.2016р. стягувачу без прийняття до виконання.

В іншій частині скарги відмовити.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено та підписано 12.09.2019р.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.09.2019р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.О.Паляниця