РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019Справа №910/9203/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №910/9203/19

за позовом Селянського (Фермерського) господарство «Серпанок»

(35650, Рівненська область, Дубенський район, с.Грядки, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМА Україна»

(04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.37/41, офіс 35/1, )

про стягнення 173 889,35 грн,-

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Селянське (Фермерське) господарство «Серпанок» 12 липня 2019 року звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМА Україна» про стягнення 173 889,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМА Україна» неналежно виконало умови Договору поставки №28/02/2019-308 від 28.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 відкрито провадження у справі №910/9203/19, розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Зазначена Ухвала суду була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за №600 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМА Україна», яка зазначена в позовній заяві та міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.37/41, офіс 35/1.

Вказана Ухвала отримана представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМА Україна» 27.07.2019.

02.09.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Селянського (Фермерського) господарство «Серпанок» надійшли оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Станом на 17.09.2019 від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕМА УКРАЇНА" (Постачальник) та Селянським (фермерським) господарством "Серпанок" (Покупець) укладено договір поставки №28/02/2019-308 (далі за текстом Договір).

Згідно з п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується прийняти та сплатити вартість ПММ іменованого в подальшому Товар, відповідно до умов даного Договору (додаткових угод, специфікацій та накладних до нього).

Відповідно до п.3.1. Договору конкретний асортимент, кількість, ціна, строк поставки та умови оплати Товару наведені в Специфікаціях до даного Договору, Специфікації та накладні є невід`ємною частиною даного Договору.

Статтею 3.2. Договору передбачено, що загальна сума договору складається із суми вартості Товару по всіх специфікаціях, накладних, підписаних в рамках цього Договору, які є його невід`ємною частиною. У випадку розбіжності даних у Додатках до цього Договору та у видаткових накладних щодо кількості товару перевагу має видаткова накладна (п.3.3.Договору).

Згідно із п.4.2. Договору вартість Товару згідно ст. ст. 524, 533 ЦКУ визначається сторонами в доларах США та згідно ст.192 ЦКУ повинна бути сплачена в гривні, тому сума, яка підлягає оплаті визначається за курсом валюти Договору по Національному банку України за даними Інтернет-сторінки http://www.bank.gov.ua на дату підписання Специфікації (додаток до Договору). Якщо курс валюти Договору на Міжбанку змінився від дати Специфікації (додаток до Договору) на 3 (три) відсотки та більше - вартість Товару визначається на дату складання Рахунка-фактури на узгоджену партію Товару (п.4.2. Договору).

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що Покупець здійснює оплату за Товар в сумі, розрахованій відповідно до п.4.1 Договору та узгодженої Сторонами Специфікації (Додаток до Договору), а за обставин, визначених п.4.2 Договору - в сумі, визначеної Постачальником в Рахунку-фактурі в національній грошовій одиниці України - гривні, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

За умовами, визначеними в п.4.4 Договору товар постачається на умовах попередньої оплати. У випадках отримання покупцем товару без попередньої оплати, покупець повинен сплатити вартість отриманого товару на протязі 30 днів, якщо інше не визначено Сторонами в Специфікаціях або видаткових накладних.

Відповідно до п.4.6. Договору якщо покупець немає фінансової можливості оплатити вартість поставленого товару своєчасно то не пізніше ніж за 5 робочих днів він зобов`язаний подати лист прохання на відтермінування платежу на строк до 30 календарних днів, за умов вказаних в 8.1.

Згідно п.5.1 Договору право власності на Товар переходить до Покупця в момент одержання ним Товару супровідних документів, та підписання накладних на передачу Товару.

Відповідно до п.5.7 Договору в разі порушення Покупцем строків попередньої оплати, а також у разі зволікання чи ухилення від укладання відповідного договору про забезпечення зобов`язань Покупця (якщо таке передбачено цим Договором) Постачальник має право затримати поставку Товару на відповідний термін.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що сторони несуть повну матеріальну відповідальність за невиконання або недосконале виконання зобов`язань за цим Договором, включаючи відшкодування збитків, що були понесені не винною стороною та сплату штрафних санкцій.

Згідно п.9.1 Договору Договір набирає силу з моменту підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п.10.1.1 Договору невід`ємними частинами цього Договору є Додаток№1 - Специфікація на поставку Товару на одному аркуші в двох примірниках.

28 лютого 2019 року Сторонами підписано Специфікацію (додаток №1 до договору поставки), якою погоджено конкретний асортимент, кількість, ціну, строк поставки та умови оплати Товару.

Відповідно до Специфікації Товаром є - дизельне паливо сорт С (Мозирський НПЗ) в кількості 5 500 л, за ціною 18,83 грн. за 1 літр, загальна вартість Товару становить 103 565,00 грн. (без ПДВ), вартість Товару з ПДВ становить 124 728,00 грн.

Умови постачання Товару: попередня оплата

Термін поставки Товару: до 5 робочих днів з моменту проплати.

Реквізити Вантажовідправника: м. Коростень

Реквізити Вантажоотримувача: Рівненська область, Дубенський район, с. Грядки.

28 лютого 2019 року, на виконання своїх зобов`язань за договором, на підставі рахунку на оплату №603 від 28.02.2019 року на суму 124 278,00 грн., СФГ "Серпанок" здійснило передоплату Товару на суму 114 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2431 від 28.02.2019 року.

05 березня 2019 року, у зв`язку із фінансовими труднощами СФГ "Серпанок" звернулось до ТОВ "ЗЕМА Україна" з проханням здійснити поставку Товару на суму платежу, а саме 5045 л.

Таким чином, позивач зазначає, що останнім належним чином виконано свої зобов`язання перед ТОВ "ЗЕМА Україна", передбачені Договором поставки №28/02/2019-308 від 28.02.2019 року на суму 114 000,00 грн.

Проте, як зазначає позивач, відповідач, отримавши оплату Товару на суму 114 000,00 грн, в порушення п.1.1 Договору та п.3 Специфікації (Додатку №1) Товар не поставив і про причини невиконання зобов`язань не повідомив.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України).

У статті 655 Цивільного кодексу України вказано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на підставі специфікації до Договору від 28.02.2019, відповідачем виставлено рахунок на оплату №603 від 28.02.2019 на суму 124 278,00 грн.

На підставі вищевикладеного, позивачем виконано зобов`язання за договором щодо здійснення передоплати товару на суму 114 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2431 від 28.02.2019 року.

Разом з тим, 05 березня 2019 року, у зв`язку із фінансовими труднощами СФГ "Серпанок" звернулось до ТОВ "ЗЕМА Україна" з проханням здійснити поставку Товару 5045 л, а саме на суму 114 000,00 грн.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем товар на суму 114 000,00 грн був поставлений, разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту повернення відповідачем вказаних коштів.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, виходячи з умов договору поставки №28/02/2019-308 від 28.02.2019, строк виконання відповідачем зобов`язань з поставки оплаченого товару є таким, що настав.

19.04.2019 позивач звернувся до відповідача із претензією №71, в якій вимагав поставити товар на суму 114 000,00 грн.

Проте, вказана претензія залишена відповідачем без виконання, сума попередньої оплати залишилась неповернутою.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що строк поставки попередньо оплаченого товару настав, приймаючи до уваги, те що доказів поставки товару станом на день розгляду справи відповідачем не надано, сума попередньої оплати відповідачем не спростована, позовна вимога про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 114 000,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню .

При цьому, крім основної заборгованості позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 3 579,60 грн, 120 % річних в розмірі 43 476,16 грн та пеню в розмірі 12 833,59 грн.

Пунктом 1 ст.216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється постачальником термінів поставки.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Відповідно до п.6.3 цього Договору, у випадку порушення постачальником термінів поставки, відповідно до цього Договору, він сплачує покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаних зобов`язань за кожний день прострочки виконання зобов`язань, а також 120% річних в силу ст. 625 ЦК України.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені та 120 % річних за допомогою Системи Ліга, суд визнає його арифметично вірним, а отже позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 12 833,59 грн та стягнення 120 % річних у розмірі 43 476,16 грн підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат в розмірі 3 579,60 грн, суд визнає його арифметично невірним, оскільки позивачем нараховано інфляційні втрати з лютого 2019, в той час, коли заборгованість виникла з березня 2019, а отже позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 2 404,55 грн.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №28/02/2019-308 від 28.02.2019 щодо поставки товару належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМА Україна» (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.37/41, офіс 35/1, ) на користь Селянського (Фермерського) господарство «Серпанок» (35650, Рівненська область, Дубенський район, с.Грядки, ) суму основного боргу у розмірі 114 000 (сто чотирнадцять тисяч) грн 00 коп, пеню у розмірі 12 833 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн 59 коп, інфляційні втрати у розмірі 2 404 (дві тисячі чотириста чотири) грн 55 коп та 120 % річних у розмірі 43 476 (сорок три тисячі чотириста сімдесят шість) грн 16 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМА Україна» (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.37/41, офіс 35/1, ) на користь Селянського (Фермерського) господарство «Серпанок» (35650, Рівненська область, Дубенський район, с.Грядки, ) судовий збір у розмірі 2 590 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто) грн 72 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська