ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. Справа№ 910/541/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Дідиченко М.А.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 23.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019

у справі № 910/541/19 (суддя Ковтун С. А.)

за позовом Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

до Фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича

про стягнення 9 241,06 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича про стягнення 9 241,06 грн., з яких: 5 839,68 грн. боргу, 928,71 грн. пені, 2 013,17 грн. інфляційних та 459,47 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі №ДН-П-10117/0475 від 09.09.2015 (далі - договір) стосовно здійснення плати за облаштування та утримання місця торгівлі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Рудиченко Артема Юрійовича на користь Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 7 852,85 грн. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 928,71 грн. пені, 459,47 грн. 3% річних, 1 921,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо оплати за надані послуги не виконав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємць Рудиченко Артем Юрійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації).

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що, оскільки договір №ДН-П-10117/0475 від 09.09.2015 є змішаним договором (договором оренди та надання послуг), то відповідач мав здійснювати оплату за договором тільки після надання усіх передбачених договором послуг позивачем, а саме розміщення засобу та надання супутніх послуг із обслуговування наданого місця, що позивачем зроблено не було.

Скаржник стверджує, що направлення відповідачем 11.12.2015 заяви про перенесення частини коштів з договору №ДН-П- 10117 у сумі 7758,77 грн. на договір №СЛ-П-00211 свідчить про те, що позивач не надав відповідачу місця для здійснення підприємницької діяльності та вказує на втрату комерційної вигоди, пов`язаної з договором №ДН-П-10117/0475 від 09.09.2015.

Також, апелянт стверджує, що позивачем не було надано відповідачу конкретно визначеного місця для провадження відповідачем підприємницької діяльності, а зазначення у пункті 1.3 договору адреси розташування місця ( вул. Жмаченка Генерала, буд. 26 ) недостатньо для конкретизації розташування. У пункті 12 договору визначено, що додатки до цього договору (акт огляду місця, фотофіксація місця, вимоги чинного законодавства України, який відповідачу необхідно дотримуватись під час здійснення роздрібної торгівлі) є його невід`ємною і складовою частиною, у свою чергу їх відсутність свідчить про те, що позивачем не надавалося відповідачу місця для проведення підприємницької діяльності, так само як і не надавалося жодних послуг з облаштування вищезазначеного місця.

Крім того, апелянт наголошує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не прийняв до уваги, що сторони не підписували обов`язкові додатки до договору та акти приймання-передачі послуг, а також обґрунтував наявність заборгованості відповідача на підставі недопустимих та недостатніх доказів, а саме заяви відповідача від 11.12.2015.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 16.08.2019, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що договір є договором про надання послуг і не містить елементів договору оренди, оскільки відповідач не отримує в оренду ні земельну ділянку, ні будь-який з елементів благоустрою.

Позивач також звертає увагу, що протягом дії договору відповідач не звертався до позивача про переміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в інше місце в порядку п 3.3.1, зменшення плати за облаштування та утримання місця в порядку п. 3.3.2 договору або розірвання договору в порядку п. 9.3.1 договору. Також, відповідач не звертався до позивача із заявою про невиконання позивачем обов`язків за договором.

Позивач наголошує, що посилання відповідача про відсутність акту огляду місця одночасно з підписанням договору ніяким чином не спростовує факт надання послуг, оскільки даний акт не є актом прийому-передачі місця, а сам договір не є договором оренди.

Крім того, Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) вказує, що особи, які беруть участь в торгах, обов`язково проходять етап вибору місця розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, точне місце розташування якого відображається на мапі, відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі. Тому твердження представника відповідача щодо незрозумілості точного розташування місця не відповідають дійсності, оскільки, на момент проведення торгів відповідачу достеменно була відома інформація про місце розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Позивач зазначає, що незважаючи на те, що відповідачем не були підписані акти приймання-передачі послуг з облаштування та отримання місця, підписання яких сторонами є обов`язковим відповідно до п. 2.5 та п. 4.2 договору, а також на відсутність в матеріалах справи доказів направлення відповідачу актів приймання-передачі послуг, фактичні дії позивача та відповідача після укладення договору дають підстави вважати, що сторони приступили до виконання договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019 справу № 910/541/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Дідиченко М.А., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 у справі № 910/541/19 та призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

29.08.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду відповідач подав клопотання про розгляд справи за викликом учасників справи, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 клопотання Фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича про розгляд справи за участю представника задоволено та призначено до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 у справі № 910/541/19 на 23.09.2019.

Позиції учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 23.09.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 23.09.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

09.09.2015 між Комунальним підприємством "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (сторона-1) та Фізичною особою-підприємцем Рудиченком Артемом Юрійовичем (сторона-2) укладено договір № ДН-П-10117/0475 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (далі - договір), у відповідності до умов якого (пункт 1.1 договору) сторона-2 на підставі протоколу про результати торгів від 07.09.2015 №13 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно пунктів 1.2 та 1.3 цього договору місці (далі - місце), відповідає вимогам, що зазначені у пункті 1.4 договору, та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а сторона-1 надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим договором.

Місце визначене відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №731 від 23.07.2015 (пункт 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору визначено, що місце знаходиться за адресою: вул. Жмаченка Генерала, буд . 26 .

За умовами пункту 2.1 договору сторонами погоджено, що загальна плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів від 07.09.2015 №13, складає суму 14 482,51 грн. за дванадцять місяців.

Починаючи з дати укладення цього договору плата за облаштування та утримання місця за один місяць складає суму в розмірі 1 206,87 грн. (пункт 2.2 договору).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що плата за облаштування та утримання місця, зазначена у пункті 2.2 цього договору, сплачується стороною-2 на рахунок сторони-1 щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору протягом перших п`яти календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше, ніж плата за облаштування утримання місця за місяць з обов`язковим підписанням акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом п`яти робочих днів з дна настання наступного місяця.

У пункті 2.6 договору сторони погодили, що гарантійний внесок, який був внесений стороною-2 для участі в торгах, першочергово зараховується як частина або вся сума авансового платежу, зазначеного в пункті 2.7 цього договору, а залишок, якщо лишився, зараховується як частина плати за цим договором в наступний черговий платіж (наступні чергові платежі). Якщо сума гарантійного внеску є меншою авансового платежу, сторона-2 зобов`язана сплатити обсяг коштів, яких не вистачає, в строк, зазначений в пункті 2.7 цього договору.

Гарантійний внесок, який був внесений стороною-2 для участі в торгах, складає суму в розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.7 договору зобов`язання сторони-2 по сплаті плати за облаштування та утримання місця забезпечуються у вигляді авансового платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця за три місяці, а саме: сторона-2 сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання цього договору, а сторона-1 зараховує авансовий платіж як плату за облаштування та утримання місця за перший та два останніх місяці строку дії цього договору.

Ненадання чи несвоєчасне надання в строк, зазначений у пункті 2.5 цього договору підписаного стороною-2 акту приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця, сторони трактують як згоду прийняття стороною-2 послуг за цим договором належним чином і в повному обсязі, та стверджують, що сторона-2 погоджується зі своїми фінансовими зобов`язаннями по розрахункам за надані послуги з облаштування та утримання місця (пункт 2.8 договору).

У випадку, якщо гарантійний внесок, який був внесений строною-2 для участі у торгах, є більшим, ніж загальна сума цього договору, різниця повертається стороні-2 протягом двадцяти одного робочого дня з дня підписання сторонами цього договору (пункт 2.9 договору).

Сторони у пункті 3.4.1 договору встановили, що сторона-2 зобов`язана вносити своєчасно та в повному обсязі плату за облаштування та утримання місця на відповідний рахунок сторони-1 згідно з реквізитами, зазначеними в главі 13 цього договору, у розмірі та на умовах, визначених у цьому договорі.

Як передбачено пунктами 3.1.1, 3.1.4 договору сторона-1 має право вимагати від сторони-2 своєчасної та в повному обсязі сплати платежів за облаштування та утримання місця на відповідний рахунок сторони-1 згідно з реквізитами, зазначеними в главі 13 цього договору, у розмірі та на умовах, визначених у цьому договорі; стягнути із сторони-2 заборгованість з плати за облаштування та утримання місця та інші збитки, заподіяні нею невиконанням своїх зобов`язань за цим договором, шляхом звернення стягнення на її кошти та майно в порядку, визначеному законодавством України.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє з 10.09.2015 до 10.09.2016, а в частині сплати стороною-2 плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов`язань (пункт 4.1 договору).

У пункті 4.2 договору визначено, що протягом п`яти робочих днів після закінчення кожного місяця протягом строку дії цього договору сторони підписують відповідний акт приймання-передачі послуг.

Згідно з пунктом 5.3 договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, або за рішенням суду.

Відповідно до пункту 9.2 договору одностороння відмова від цього договору не допускається, крім випадків, передбачених пунктами 3.1.3 та 9.5 цього договору.

Пунктом 9.3.5 договору передбачено, що договір припиняється у разі невиконання або систематичного неналежного виконання сторонами умов цього договору, в тому числі невиконання стороною-2 пунктів 2.5-2.7, 3.4.1, 3.4.2, 3.4.6 цього договору.

За наявності підстав для розірвання договору, зазначених у пункті 9.3 договору, сторона-1 має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом направлення стороні-2 не менше ніж за 10 календарних днів до дати розірвання договору письмового повідомлення із зазначенням підстав розірвання, а засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, що розміщується згідно з цим договором, підлягає демонтажу (переміщенню) з місця за рахунок сторони-2 протягом 2 (двох) календарних днів з дня отримання стороною-2 відповідного письмового повідомлення (пункт 9.5 договору).

У випадку розірвання договору кошти, сплачені стороною-2 за цим договором, не повертаються (пункт 9.6 договору).

Сторони у якості додатку до договору підписали вимоги чинного законодавства України, яких необхідно дотримуватись під час здійснення роздрібної торгівлі через засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач платіжним дорученням №2 від 21.08.2015 сплатив позивачу гарантійний внесок за участь у проведенні торгів на право використання торгового місця за лот №ДН-П -10117 , згідно заяви №1429 з ПДВ 15 000,00 грн. (том 1, а.с. 58).

11.12.2015 відповідач звернувся до позивача із заявою про перенесення частини коштів з договору №ДН-П-10117 у сумі 7758,77 грн. на договір № СЛ-П-00211 (том 1, а.с. 59).

Суд першої інстанції встановив, що 21.12.2015 позивач переніс кошти з договору №ДН-П-10117 у сумі 7758,77 грн. на договір №СЛ-П-00211, що не заперечується сторонами.

13.07.2016 позивачем на адресу відповідача було направлено лист повідомлення №59 про суму заборгованості по договору у розмірі 7 241,23 грн. та повідомлено, що КП "Київський магазин" в односторонньому порядку розриває договір на підставі пунктів 9.3.5 та 9.5 договору. Даний лист отримано відповідачем 20.07.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1, а.с. 60-61).

01.08.2016 протоколом №40 засідання комісії по проведенню торгів на право розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва КП "Київський магазин" було ухвалено розірвати договір щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі №ДН- П -10117 від 09.09.2015, укладений із ФОП Рудиченко А.Ю.

01.08.2016 наказом №11 про розірвання договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі було розірвано, у тому числі, договір щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі №ДН- П -10117 від 09.09.2015, укладений із ФОП Рудиченко А.Ю.

05.09.2017 позивач надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити суму заборгованості за невиконання умов договору у розмірі 7 122,08 грн. (том 1, а.с. 65-67).

Однак, відповідачем вказана вимога позивача була залишена без відповіді та без задоволення.

У зв`язку із зазначеним, позивач, звертаючись до суду із позовом у даній справі, стверджував, що відповідач не виконав належним чином умови договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в частині оплати за облаштування та утримання місця торгівлі, в порядку та на умовах, передбачених пунктом 2 договору, не сплативши остаточну грошову суму коштів у розмірі 5 839,68 грн., починаючи з 05.03.2015 по 01.08.2016 (дату розірвання договору).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пункт 9 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15.06.2006 №833 (далі - Порядок №833), визначає, що торговельні об`єкти розміщуються в установленому порядку.

Згідно з пунктом 30 Порядку №833 продаж продовольчих товарів, готових до вживання, а також тих, що швидко псуються, інших продовольчих товарів (у тому числі овочів і фруктів) за межами торговельного приміщення (виїзна, виносна торгівля) здійснюється із розміщенням тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" за умови дотримання встановлених для таких товарів температурного режиму зберігання і санітарних норм.

Відповідно до частини 4 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Правила роботи дрібнороздрібної торговельної мережі від 08.07.1996 №369 (далі - Правила №369) затверджено відповідно до Постанови №833.

Пункт 3 Правил №369 визначає, що роздрібна торгівля через дрібнороздрібну торговельну мережу є однією із форм позамагазинного продажу товарів, при якій приміщення не мають торговельного залу для споживачів.

Продаж товарів здійснюється через: пункти некапітальної забудови - кіоски, ларі, ларьки, палатки, павільйони для сезонного продажу товарів, торговельні автомати; засоби пересувної мережі - автомагазини, автокафе, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки), розноски, лотки, столики тощо.

Як зазначено у пункті 16 Правил №369, розміщення пунктів дрібнороздрібної торговельної мережі здійснюється суб`єктом господарювання відповідно до вимог Земельного кодексу України та законодавства про благоустрій населених пунктів, планування та забудову територій, санітарного та епідемічного благополуччя населення, пожежну охорону, державну автоінспекцію та архітектуру.

З метою врегулювання питань провадження підприємницької діяльності шляхом використання засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, а також упорядкування розміщення таких засобів і об`єктів торгівлі на території міста Києва, в межах функцій органу місцевого самоврядування Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 02.04.2015 № 300 було затверджено Порядок розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві (далі - Порядок №300).

Пунктом 3 Розпорядження про затвердження Порядку №300 від 02.04.2015 встановлено, що розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва здійснюється відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та схеми розміщення об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, розроблених з урахуванням зонування розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві та затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктом 4 вищезазначеного Розпорядження встановлено, що право на розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі виборюється на торгах.

Самовільно розміщені (встановлені) засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі підлягають демонтажу (переміщенню) в порядку, визначеному Правилами благоустрою міста Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051 (пункт 5.2 Порядку №300).

Пунктом 5 Розпорядження про затвердження Порядку №300 визначено, що суб`єкти господарювання, визначені переможцями торгів, здійснюють розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва після укладення договору щодо розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі відповідно до Порядку розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві, затвердженого пунктом 1 цього Розпорядження, та договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою відповідно до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, власників (користувачів) майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в утриманні об`єктів благоустрою м. Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" та пункту 4 рішення Київської міської ради від 04 вересня 2014 року №62/62 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року №56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об`єктів благоустрою м. Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" та деяких рішень Київської міської ради".

Пунктом 6 Розпорядження про затвердження Порядку №300 визначено комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) замовником робіт з облаштування та утримання місць для розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, організатором торгів на право розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі та уповноважено останнього за результатами зазначених торгів укладати договори із суб`єктами господарювання щодо розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Відповідно до вищезазначених положень законодавства та на підставі протоколу про результати торгів від 07.09.2015 №13 було укладено договір №ДН-П-10117/0475 від 09.09.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі з відповідачем, що і передбачено пунктом 1.1 договору.

Отже, відповідач отримав право на розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресою: вул. Жмаченка Генерала, буд. 26 , що підтверджується протоколом про результати торгів від 07.09.2015 №13.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту укладеного сторонами договору вбачається, що останній за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вказувалось вище, пунктом 1.1 договору встановлено, що сторона-2 на підставі протоколу про результати торгів від 07.09.2015 №13 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно пунктів 1.2 та 1.3 цього договору місці, відповідає вимогам, що зазначені у пункті 1.4 договору, та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а сторона-2 надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що місце визначене відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №731 від 23.07.2015.

Пунктом 1.3 договору визначено, що місце знаходиться за адресою: вул. Жмаченка Генерала, буд. 26 .

Зі змісту вказаних пунктів договору вбачається, що сторонами у договорі було чітко визначено місце розташування відповідачем засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

При цьому доводи апелянта із приводу того, що він не зміг встановити засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за адресою: вул. Жмаченка Генерала, буд. 26 та, що позивачем не було надано відповідачу конкретно визначеного місця для провадження відповідачем підприємницької діяльності, а зазначення у пункті 1.3 договору адреси розташування місця недостатньо для конкретизації розташування, оцінюються судом критично, оскільки у випадку виникнення питань щодо точного розташування місця, відповідач мав можливість в письмовій чи усній формі звернутися до позивача з метою уточнення даної інформації. Крім того, пунктом 3.3.1 договору передбачено право відповідача перемістити засіб дрібнороздрібної торговельної мережі в інше місце за погодженням з позивачем за наявності обставин, що перешкоджають розміщенню засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі у місці. Однак, відповідач не звертався до позивача із зазначених питань.

Відсутність у матеріалах справи підписаних додатків до договору (акту огляду місця, фотофіксація місця) не є, у свою чергу, безумовною обставиною, яка підтверджує, що позивачем не надавалося відповідачу місця для проведення підприємницької діяльності.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач не підписував акти приймання-передачі послуг з облаштування та отримання місця, також в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу актів приймання-передачі послуг.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виконання умов договору, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 2.5 договору плата за облаштування та утримання місця, зазначена у пункті 2.2 цього договору, сплачується стороною-2 на рахунок сторони-1 щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору протягом перших п`яти календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше, ніж плата за облаштування утримання місця за місяць з обов`язковим підписанням акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом п`яти робочих днів з дна настання наступного місяця.

Пунктом 2.8 договору передбачено, що ненадання чи несвоєчасне надання в строк, зазначений у пункті 2.5 цього договору підписаного стороною-2 акту приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця, сторони трактують як згоду прийняття стороною-2 послуг за цим договором належним чином і в повному обсязі, та стверджують, що сторона-2 погоджується зі своїми фінансовими зобов`язаннями по розрахункам за надані послуги з облаштування та утримання місця.

Відповідно до пункту 3.4.1 договору сторона-2 зобов`язана вносити своєчасно та в повному обсязі плату за облаштування та утримання місця на відповідний рахунок сторонни-1 згідно з реквізитами, зазначеними в главі 13 цього договору, у розмірі та на умовах, визначених у цьому договорі.

Як передбачено пунктами 3.1.1, 3.1.4 договору сторона-1 має право вимагати від сторони-2 своєчасної та в повному обсязі сплати платежів за облаштування та утримання місця на відповідний рахунок сторони-1 згідно з реквізитами, зазначеними в главі 13 цього договору, у розмірі та на умовах, визначених у цьому договорі; стягнути із сторони-2 заборгованість з плати за облаштування та утримання місця та інші збитки, заподіяні нею невиконанням своїх зобов`язань за цим договором, шляхом звернення стягнення на її кошти та майно в порядку, визначеному законодавством України.

У пункті 4.2 договору визначено, що протягом п`яти робочих днів після закінчення кожного місяця протягом строку дії цього договору сторони підписують відповідний акт приймання-передачі послуг.

Отже, проаналізувавши вищевказані умови договору, колегія суддів зазначає, що останні не покладають обов`язку щодо щомісячного направлення акту приймання-передачі послуг за договором саме на КП "Київський магазин". При цьому, у пункті 2.8 договору сторонами погоджено, що плата за облаштування та утримання місця, зазначена у пункті 2.2 цього договору (1 206,87 грн.), сплачується стороною-2 на рахунок сторони-1 щомісячно, в розмірі не менше, ніж плата за облаштування утримання місця за місяць.

У матеріалах справи відсутні підписані сторонами акти надання послуг, однак, наявні лист про розірвання договору від 13.07.2016 із зазначенням підстав розірвання та суми заборгованості, претензія про сплату заборгованості від 05.09.2017, які направлялися на адресу відповідача та на які останній жодним чином не відреагував, у тому числі, не висловивши будь-яких заперечень проти факту надання послуг у період дії договору.

Протягом строку дії договору відповідач не звертався до позивача з вимогою дострокового розірвання договору, як це передбачено пунктом 5.3 договору. Даний договір не визнавався в судовому порядку недійсним, щодо його істотних умов сторонами досягнуто згоди, а відтак його умови (у тому числі щодо місячної плати за договором) є обов`язковим до виконання сторонами.

Крім того, як було встановлено вище, 11.12.2015 відповідач звернувся з заявою до позивача перенести частину коштів з договору №ДН-П-10117 у сумі 7758,77 грн. на договір №СЛ-П-00211. Тобто, оскільки інших коштів, ніж кошти гарантованого внеску, в рамках договору відповідачем не було сплачено, викладене у заяві від 11.12.2015 прохання стосується саме цих коштів.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідач звертаючись із вказаною заявою до позивача, тим самим погодився, що решта частини гарантованого внеску у розмірі 7241,23 грн. є платежем в рамках виконання договору. Отже, дії відповідача, здійснені більше як через три місяці після укладення договору, щодо стану частини гарантованого внеску у розмірі 7241,23 грн. як платежу за договором, свідчать про здійснення ним такої діяльності в рамках договору, тобто виконання свого обов`язку позивачем.

За змістом статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, перша плата за облаштування та утримання місця повинна була бути сплачена відповідачем відповідно до вищенаведених пунктів договору з другого місяця дії договору протягом перших п`яти календарних днів другого місця у вигляді платежу в розмірі не менше, ніж плата за облаштування та утримання місця за місяць, тобто до 05.10.2015 у розмірі 1 206,87 грн.

За період з 05.03.2016 по 01.08.2016 (день розірвання договору) сплата відповідачем коштів на рахунок позивача за облаштування та утримання місця відповідачем не здійснювалась. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

У зв`язку зі сплатою відповідачем гарантійного внеску в розмірі 15 000,00 грн., який зараховувався як частина плати за договором в наступний черговий платіж на розрахунковий рахунок КП "Міський магазин" та переведених коштів у розмірі 7 758,77 грн., то загальна сума заборгованості по договору, починаючи з 05.03.2016 по 01.08.2016, становить: (1 206,86 грн. х 4 міс.) + 1 021,21 грн. (за період з 06.07.2016 до дати розірвання договору, тобто за 26 днів) = 5 839,68 грн., про що обґрунтовано зазначає позивач у позовній заяві.

Наявність у відповідача вказаної заборгованості перед позивачем доведена належними та допустимим доказами і відповідачем не спростовано.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 5 839,68 грн. основної заборгованості за договором підлягають задоволенню.

У позовній заяві позивач також просив суд стягнути з відповідача 928,71 грн. пені. З приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

У відповідності зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця сторона-2 сплачує на користь сторони-1 пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Апеляційний господарський суд, перевіривши, за допомогою програми "Ліга:Закон", розрахунок пені, наведений позивачем та судом першої інстанції, дійшов висновку, що сума пені у розмірі 928,71 грн. є арифметично правильною.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 459,47 грн. 3% річних та 2 013,17 грн. інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунки 3% річних та збитків від зміни індексу інфляції, наведених позивачем та судом першої інстанції, колегія суддів погоджується, що стягнення 3% річних у розмірі - 459,47 грн. та індексу інфляції у розмірі - 2 013,17 грн. є арифметично правильними та нараховані відповідно до чинного законодавства, а тому суд першої інстанції правомірно повністю задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Стосовно доводів апелянта, що договір № ДН-П-10117/0475 від 09.09.2015 є зміншаний, колегія суддів зазначає, що вказаний договір не містить ознак змішаного договору (договору надання послуг та договору оренди), оскільки право розміщувати засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі відповідач виборов на торгах, відповідач не отримав згідно умов договору в оренду ні земельну ділянку, ні будь-який з елементів благоустрою, у договорі відсутні умови щодо розміру орендної плати, які є істотними умовами договору оренди в силу закону, а тому договір №ДН-П-10117/0475 від 09.09.2015 є договором надання послуг.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, місцевий господарський суд правильно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких той звернувся до суду, порушено відповідачем, то позовні вимоги про стягнення 9 241,06 грн. підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 у справі № 910/541/19 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 у справі № 910/541/19 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Рудиченка Артема Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 у справі № 910/541/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 у справі № 910/541/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/541/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 ГПК України та у строки, встановлені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.09.2019.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді М.А. Дідиченко

Б.О. Ткаченко