ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.09.2019 Справа № 910/6908/19 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Нерухомість столиці»

до відповідача Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО»

про стягнення 33328,59 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави спору.

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги передані позовні матеріали №910/6908/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Нерухомість столиці» до Акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення коштів у розмірі 33328,59 грн.

Позов обґрунтований тим, що у зв`язку з розірванням договору №520920 від 14.02.2012 на постачання теплової енергії у гарячій воді наявні підстави для повернення відповідачем на користь позивача надлишково сплачених коштів, як безпідставно набутих акціонерним товариством «Київенерго».

Так, 01.06.2018 між сторонами підписано додаткову угоду про розірвання договору №520920 від 14.02.2012 та станом на 01.06.2018 підписано акт звіряння розрахунків, відповідно до якого сума передплати становить 33328,59 грн. Позивач звертався до відповідача з листом № 412 від 01.10.2018 щодо повернення передплати, на який відповідачем відповіді не надано та кошти не повернуто. У зв`язку з викладеним, позивачем пред`явлено вимоги про стягнення з відповідача передоплати у заявленому розмірі.

Заперечення учасників процесу.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою Акціонерного товариства «Київенерго» значиться: вул. Енергетиків, 34, Курахове, Мар`їнський район, Донецька область, 85612 .

Ухвала господарського суду Донецької області від 17.07.2019 про відкриття провадження у справі №910/6908/19 надіслана 17.07.2019 на адресу яка відповідає місцезнаходженню відповідача відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Поштове відправлення №150 в якому надсилалась ухвала суду від 17.07.2019 №910/6908/19 було отримане відповідачем за вказаною адресою 23.07.2019, докази чого наявні у матеріалах справи.

За таких обставин, відповідач про відкриття провадження по справі №910/6908/19 повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позов не надав, будь - яких інших заяв чи клопотань не подавав.

Хід розгляду справи та процесуальні дії.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.07.2019 №910/6908/19 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та перевірка їх доказами.

14.02.2012 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (енергопостачальна організація, відповідач) та Приватного акціонерного товариства «Нерухомість столиці» (абонент, позивач) підписаний договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №520920 (договір), предметом якого, відповідно до п. 1.1 договору, є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених цим договором.

Судом встановлено, що на момент вирішення спору судом, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що здійснений за запитом суду, відповідач () 02.09.2019 змінив своє найменування та наразі є Акціонерним товариством «К.ЕНЕРГО» ().

Отже, станом на момент ухвалення рішення найменуванням відповідача є Акціонерне товариство «К.ЕНЕРГО», що враховується судом при вирішенні спору.

Зміна найменування юридичної особи не має наслідком процесуальну дію, передбачену ст.52 Господарського процесуального кодексу України, але враховується у подальшому.

Відповідно до п. п. 2.2.1, 2.2.3 договору відповідач зобов`язувався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреби: опалення - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до договору та повідомляти абонента про зміну тарифів.

Позивач, згідно п. 2.3.1 договору, зобов`язувався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначенні у додатку 1 не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

За умовами п. 2.3.2 договору абонент зобов`язався виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

Відповідно до п. 2 додатку №1 до договору орієнтована вартість теплової енергії, відпущеної абоненту за поточний рік, відповідно до тарифів діючих на момент укладення договору, становить 462752,58 грн (без ПДВ)., ПДВ 92550,52 грн.

Пунктом 1 - 2 додатку №4 до договору визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно у грошовій формі. Абонент до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює Договір про заставу майна, згідно Закону України Про Заставу, як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово.

Згідно з п. 5 додатку №4 до договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в центрі обслуговування клієнтів за адресою: вул. Товарна, буд. №5- облікову картку фактичного споживання теплової енергії за попередній період; акт звірки розрахунків на початок розрахункового періоду.

01.06.2018 між Приватним акціонерним товариством «Київенерго» (енергопостачальна організація, відповідач) та Приватного акціонерного товариства «Нерухомість столиці» (абонент, позивач) підписана додаткова угода до договору №520920 від 14.02.2012, відповідно до пункту 1 якої сторони дійшли згоди розірвати з 30.04.2018 договір №520920 від 14.02.2012, у зв`язку з чим з вказаної дати припиняються зобов`язання енергопостачальної організації перед абонентом щодо здійснення постачання теплової енергії, а грошові зобов`язання абонента, що виникли за договором та залишилися невиконаними на дату підписання цієї угоди, підлягають виконанню.

Договір розірваний у зв`язку з припиненням 30.04.2018 дії Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.01.2001.

За результатами виконання договору №520920 від 14.02.2012 станом на 01.06.2018 між сторонами підписаний акт звірки розрахунків за теплову енергію від 31.05.2018, за яким переплата Приватного акціонерного товариства «Нерухомість столиці» становить 33328, 59 грн.

Акт підписаний обома сторонами без зауважень та скріплений печатками підприємств.

Також судом встановлено, що 2018 році внаслідок прийняття Київською міською радою ряду розпорядчих актів акціонерна енергопостачальна компанія Київенерго припинила постачання теплової енергії у м. Києві.

Так, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго визначено підприємством, за яким буде закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що буде повернуте з володіння та користування публічного акціонерного товариства Київенерго після припинення Угоди. Цим же розпорядженням комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго зобов`язано забезпечити здійснення усіх необхідних заходів, пов`язаних з прийманням-передачею майна.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591, Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Рішенням Київської міської ради від 24.04.2018 №517/4581 для забезпечення неперервності технологічного процесу виробництва, транспортування та постачання теплової енергії споживачам міста Києва та недопущення виникнення позаштатних ситуацій під час опалювального сезону 2018/2019 років вирішено продовжити дію Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією Київенерго на підставі рішень Київської міської ради від 21.12.2000 № 128/1105, від 21.12.2000 № 129/1106, від 21.12.2000 № 131/1108 (зі змінами, внесеними додатковими угодами від 25.11.2002, від 28.09.2006, від 29.12.2006, від 30.04.2007, від 07.11.2013, від 30.11.2016, від 19.12.2017 відповідно до рішень Київської міської ради від 28.09.2006 № 31/88, від 28.09.2006 № 102/159, від 26.04.2007 № 474/1135, від 23.10.2013 № 274/9762, від 28.07.2016 № 854/854, від 20.06.2017 № 439/2661, розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.12.2006 № 1868) (далі - Угода), щодо:

- користування майном ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6, електроенергетичним майном, необхідним для передачі та постачання електричної енергії, майном сміттєспалювального заводу, розташованого на вул. Колекторній, 44 у Дарницькому районі м. Києва (завод Енергія), що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва та відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні ПАТ Київенерго, до 31 липня 2018 року включно;

- користування іншим майном комунальної власності територіальної громади міста Києва, що відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні ПАТ Київенерго, крім майна, зазначеного у підпункті 1.1 пункту 1 цього рішення, до 30 квітня 2018 року включно.

З 01.05.2018 котельні, теплові мережі та пункти, лічильники та інше допоміжне майно перейшло в експлуатацію до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

На підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради № 591 від 10.04.2018, ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, отримало КП «Київтеплоенерго».

У зв`язку з наведеним, з 01.05.2018 акціонерне товариство «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання для юридичних та побутових клієнтів м. Києва, тим самим припинило дію пропозиції (оферти) із надання послуг у сфері теплопостачання.

З матеріалів справи вбачається, що за період з січня 2018 року по квітень 2018 року позивачем було спожито теплову енергію, яка поставлялася відповідачем на підставі договору, на загальну суму 398908,15 грн. Даний факт підтверджується наявними у справі актами приймання-передавання товарної продукції, підписаними представниками обох сторін та скріпленими печатками підприємств, а саме: акт №1/2018-520920 приймання-передавання товарної продукції за січень 2018 року від 31.01.2018 на суму 124170,32 грн; акт №2/2018-520920 приймання-передавання товарної продукції за лютий 2018 року від 28.02.2018 на суму 102745,57 грн; акт №3/2018-520920 приймання-передавання товарної продукції за березень 2018 року від 31.03.2018 на суму 129276,68 грн; акт №4/2018-520920 приймання-передавання товарної продукції за квітень 2018 року від 30.04.2018 на суму 42715,58 грн.

При цьому, на виконання умов договору позивач за вказаний період попередньо оплатив відповідачу вартість теплової енергії у гарячій воді у сумі 248076,57 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №2467 від 09.01.2018 на суму 40000,00грн №2538 від 23.01.2018 на суму 10000,00 грн; №505 від 24.01.2018 на суму 10000,00 грн; №521 від 29.01.2018 на суму 33076,57 грн; № 626 від 12.02.2018 на суму 40000,00 грн; №633 від 13.02.2018 на суму 40000,00 грн; №686 від 22.02.2018 на суму 40000,00 грн; №849 від 28.03.2018 на суму 35000,00 грн.

Також, відповідно до підписаного між позивачем та відповідачем акта звіряння розрахунків за теплову енергію станом на 31.12.2017 у позивача рахується переплата за договором №520920 від 14.02.2012 у сумі 184160,17 грн.

За наведеними вище актами приймання-передавання товарної продукції позивачем було спожито теплової енергії на суму 398908,15 грн.

Отже, станом на 31.05.2018 у позивача існувала переплата за договором №520920 від 14.02.2012 у сумі 33328,59 грн (184160,17 (переплата за актом від 31.12.2017) -248076,57 (сплачено за платіжними дорученнями) 398908,15 (спожита теплова енергія), що підтверджується актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.05.2018, підписаним обома сторонами без зауважень.

Позивачем 01.10.2019 на адресу відповідача направлено лист №412 про повернення коштів, у зв`язку з розірванням 30.04.2018, зокрема договору №520920 від 14.02.2012 на постачання теплової енергії у гарячій воді та наявності залишку сплаченої на рахунок відповідача передплати у розмірі 33328,59 грн.

Вищезазначена претензія отримана відповідачем 05.10.2018, що підтверджується відбитком вхідного штемпелю підприємства відповідача, проте залишена без відповіді і виконання.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження спростування доводів позивача.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про те, що оскільки перерахована позивачем в якості передоплати за договором сума коштів у розмірі 33328,59 грн. знаходиться у відповідача, а правова підстава їх набуття - договір про постачання теплової енергії відпала, у зв`язку з його розірванням, то зазначені кошти вважаються такими, що утримуються відповідачем без належної правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

За правовою природою Договір №520920 від 14.02.2012 є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

За змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до ч.ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4 ст. 653 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.05.2018, який був підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача, переплата (сальдо, сума попередньої оплати) Приватного акціонерного товариства «Нерухомість столиці» станом на 01.06.2018 за договором № 520920 від 14.02.2012 складає 33328,59 грн. Факт існування вищевказаної переплати за договором підтверджується також наявними у матеріалах справи актами приймання-передавання товарної продукції.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємства та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг, оскільки не є первинним бухгалтерським документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №910/1389/18.

Оскільки акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.05.2018 складено, підписано та скріплено печатками представником Приватного акціонерного товариства «Нерухомість столиці» та представником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», вказане свідчить про визнання відповідачем суми передоплати в розмірі 33328,59 грн.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Судом встановлено, що додатковою угодою від 01.06.2018 договір розірвано сторонами з 30.04.2018, тобто правова підстава на якій були набуті кошти відпала.

З огляду на наведене, а також враховуючи відсутність між сторонами будь-яких господарських правовідносин, на підставі яких у позивача існує обов`язок по перерахуванню відповідачу грошових коштів, суд дійшов висновку, що відповідач є особою, яка набула майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, і, як наслідок, зобов`язана повернути позивачу це майно (кошти).

За таких обставин, на даний час у розпорядженні відповідача знаходиться сума у розмірі 33328,59 грн., яка належить позивачеві та не може бути використана у зв`язку розірванням договору №520920 від 14.02.2012 та відповідно припиненням надання відповідачем послуг теплопостачання по договору.

Належних та допустимих доказів на підтвердження надання відповідачем позивачу теплової енергії на суму переплати до суду також не подано.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921, 00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, вул. Енергетиків, будинок 34, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Нерухомість столиці» (вул. Метрополита Василя Липківського, 45, Київ 35, 03035 ) кошти у розмірі 33328 (тридцять три тисячі триста двадцять вісім) грн. 59 коп. та судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 17.09.2019.

Суддя Д.М. Огороднік