ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року м.Дніпро Справа № 908/17/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Кощеєв І.М.

за участю секретаря судового засідання:

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Запорізької області від 16.05.2019 року (суддя Корсун В.Л., повне рішення складено 24.05.2019 року) у справі № 908/17/19

за позовом: Публічного Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт», м.Бердянськ

про стягнення 772 632,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт»

про стягнення 506 959,56 грн. основного боргу, 84 640,66 грн. пені, 37 115,51 грн. - 3 % річних та 143 916,72 грн. інфляційних втрат.

Позов обгрунтований неналежним виконанням зобов`язань відповідачем за договором поставки газу: за переданий газ відповідач здійснив оплату частково та не виконав зобов`язання у строк, визначений договором.

Рішенням господарського суду позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Приазовкурорт» на користь АТ «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України» основний борг в сумі 506 959 грн. 56 коп., пеню в сумі 84 640 грн. 66 коп., 3% річних в сумі 37 115 грн. 50 коп., інфляційні втрати в сумі 139 357 грн. 80 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позов в частині основного боргу, господарський суд вказав, що відповідач доказів оплати заборгованості за поставлений природний газ за Договором, станом на час розгляду сієї справи, суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

Задовольняючи частково позов в частині стягнення інфляційних втрат, господарський суд виходив з того, що за актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 року та від 28.02.2017 року позивачем фактично здійснено нарахування інфляційних витрат на інфляційні витрати, оскільки після нарахування інфляційних витрат на суму боргу позивач до суми боргу (яка залишилась непогашеною) додає вже раніше нараховані інфляційні витрати, після чого знову нараховує інфляційні витрати, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Не погодившись з рішенням господарського суду в частині відмови у стягненні 4 558,92 грн. інфляційних втрат, АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Центрального апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт, посилаючись на норми діючого законодавства України, судову практику Верховного суду України, Верховного суду, Вищого господарського суду України зазначає, що господарський суд, застосував невірну методику розрахунку інфляційних втрат, не врахувавши, що інфляційні втрати входять до складу грошового зобов`язання, на яке поширюється дія ст.625 ЦК України, а тому правомірним буде нарахування інфляційних втрат на борг з врахуванням інфляційних нарахувань за попередній період.

Просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні 4 558,92 грн. інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В. від 10.06.2019 року відкрите апеляційне провадження у справі № 908/17/19. Розгляд справи призначено у судове засідання.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2019 року, у зв"язку з відпусткою судді-члена колегії Березкіної О.В. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Антонік С.Г. (допоповідач) судді Кощеєв І.М., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Кощеєва І.М. від 15.07.2019 року справа № 908/17/19 прийнята до свого провадження.

Згідно з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного.

Господарським судом при розгляді справи встановлено, що 14.09.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальником) та Приватним акціонерним товариством «Приазовкурорт» (споживачем) укладений договір постачання природного газу № 5055/1617-ТЕ-13, відповідно до п. п. 1.1., 1.2. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Пунктами 1.3., 1.4. Договору передбачено, що необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1. цього Договору, споживач визначає самостійно. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України).

Згідно з п. 2.1. Договору, Постачальник передає споживачу з 01.10. 2016 року по 31.03. 2017 року (включно) природний газ обсягом до 332,0 тис. куб. метрів (триста тридцять дві тисячі куб. метрів), у т.ч. за місяцями (тис. куб. метрів): жовтень 8,0; листопад - 48,0; грудень 66,0; січень 78,0; лютий 70,0; березень 62,0.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, що допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі +- 5 % (плюс/мінус п`ять відсотків) підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін.

Відповідно до п. 3.4. Договору, підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу.

Умовами п.п. 3.1., 3.4., 3.5., 3.6. Договору сторони визначили, що Постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України) - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу. Споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акту про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акту споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акту приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта.

Відповідно до п. 4.1. Договору, кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженимпостановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2493.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758.

Згідно з п. 5.2., 5.4. Договору, ціна за 1 000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4 942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5 930,40 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем або структурним підрозділом Споживача - філією Комбінат комунальних господарств Курорт з рахунку структурного підрозділу поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен банк Аваль» м. Київ, МФО 380805, , свідоцтво платника ПДВ 100334836, ІПН 28 виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01. 2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Згідно із п. 6.2. Договору, сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим.

Умовами п. 6.3. Договору визначено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

Пунктом 7.2. Договору передбачені обов`язки Споживача, зокрема (підпункт 6) своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені договором.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01. 2005 року № 20.

Умовами п. 8.3. Договору сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором.

Умовами п. 10.3. Договору сторони визначили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

Пунктом 11.3. Договору (п.п. 4) сторони погодили, що будь-які спільні протокольні рішення, в т.ч. про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01. 2005 року № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами:

не можуть бути використані для внесення змін до цього договору;

можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

Згідно із п. 12.1. Договору, цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 р. до 31.03.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

До вказаного Договору між сторонами були складено та підписано додаткову угоду № 1 від 23.01.2017 року та додаткова угода № 2 від 15.02.2017 року (а.с.27-29).

Додатковою угодою № 2 від 15.02.2017 року сторони дійшли згоди викласти пункт 2.1. розділу 2 Договору у наступній редакції: « 2.1. Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 р. по 31 березня 2017 р. природний газ обсягом 337,949 тис. куб. м. (триста тридцять сім тисяч 949 куб.м), у тому числі по місяцях (тис. куб. м.): жовтень 11,865; листопад - 46,434; грудень 79,670; січень62,980; лютий 75,000; березень 62,000.

На виконання умов Договору позивач поставив у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року відповідачу природний газ на загальну суму 1 778 016,95 грн., що підтверджується представленими в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу, які підписані сторонами без зауважень та заперечень та скріплені печатками.

Відповідач, в порушення умов договору за поставлений газ розрахувався частково, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в сумі 506 959,56 грн.

Вказані обставини були визначальними при зверненні позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 506 959,56 грн.

Крім основного боргу позивачем нараховано та заявлено до стягнення 84 640,66 грн. пені, 37 115,51 грн. - 3 % річних та 143 916,72 грн. інфляційних втрат.

Як вбачається з тексту апеляційної скарги, рішення господарського суду оскаржується позивачем лише в частині відмови у стягненні 4 558,92 грн. інфляційних втрат.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України (ст.ст.525, 526 ЦК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення частини 2 статті 625 зазначеного Кодексу, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Розрахунок інфляційних втрат повинен здійснюватися за методикою збільшення суми боргу на індекс інфляції за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду повинна бути використана сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 04.09.2019 у справі №905/342/18.

Позивачем були заявлені до стягнення інфляційні втрати в сумі 143 916,72 грн. за загальний період з лютого 2017 року по листопад 2018 року за актами приймання-передачі природного газу від 31.12.16, 31.01.17, 28.02.17, 31.03.17.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягненні інфляційних втрат в сумі 4 558,92 грн., господарським судом не було враховано, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання і тому нарахування інфляційних втрат повинно відбуватися за кожний наступний період прострочення виконання грошового зобов`язання за відповідними поставками природного газу.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат перевірено колегією суддів та визнано його арифметично вірним.

Враховуючи наведене, позивачем обґрунтовано здійснено розрахунок інфляційних втрат з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього періоду.

З цих підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду зміні в частині стягнення інфляційних втрат, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача, здійснивши розподіл витрат за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.05.2019 року у справі № 908/17/19 змінити в частині стягнення інфляційних втрат.

В цій частині прийняти нове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт» на користь Публічного Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 143 916,72 грн. інфляційних втрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Приазовкурорт» на користь Публічного Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрати по сплаті судового збору в сумі 11589,49грн. по першій інстанції та в сумі 2881,50грн. за розгляд справи апеляційною інстанцією, а всього 14 470,99грн.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23.09.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.Г.Іванов