ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019 року м.Дніпро Справа № 912/411/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чус О.В., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 (повне рішення складено 05.06.2019, суддя Макаренко Т.В.) у справі

за позовом приватного підприємства "Удача", Кіровоградська обл., Устинівський р-н, с.Ганно-Требинівка

до відповідача державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)", Кіровоградська обл., Устинівський р-н, с.Інгульське

про стягнення 96 190,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

До господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява приватного підприємства "Удача" до державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" про стягнення заборгованості за договорами проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-001/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-002/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-003/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-004/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-005/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-006/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-007/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-008/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-009/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-010/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, на загальну суму 961908 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 14.02.19 по справі №912/158/19 роз`єднано позовні вимоги та виділено, зокрема, позовну вимогу Приватного підприємства "Удача" про стягнення з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" 96190,80 грн. за договором № Г-004/17 від 03.03.18 в самостійне провадження.

Оригінали матеріалів справи №912/158/19 залишено у вказаній справі.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у даній справі позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" на користь Приватного підприємства "Удача" заборгованість в сумі 96 190,80 грн. за договором № Г-004/17 від 03.03.2018, а також судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Зазначене рішення мотивовано посиланням на недоведення відповідачем належними та допустимими доказами наявність правових підстав для невиконання своїх зобов`язань за договором підряду № Г-004/17 від 03.03.2017 в частині повної та своєчасної оплати прийнятих робіт.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Не погодившись із згаданим рішенням, Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Скаржник зазначає, що підписання актів виконаних робіт на всі види робіт, які, нібито, було виконано за договором в період з 03.03.2017 по 17.08.2017, в один день - 17.08.2017, прямо суперечить вимогам абзацу другого пункту 1.2 договору, відповідно до якого, після завершення кожного виду робіт підрядник надає замовнику акт з зазначенням виду виконаних робіт, площі земельної ділянки та витрат на проведення даного виду робіт.

З урахуванням специфіки сільськогосподарського виробництва виконання кожного наступного виду робіт з переліку, який визначено договором, можливе лише після виконання попередніх робіт та спливу відповідного проміжку часу. Таким чином, на думку апелянта, підписання актів виконаних робіт не з дати, якіа прямо передбачена договором, а в один день 17.08.2017, свідчить виключно про умисне нехтування умовами договору та про зловживання з боку посадових осіб, які ці акти підписали.

Скаржник вважає, що для визначення строків та порядку надання актів прийому-здачі робіт мають застосовуватись положення пунктів 1.2 та 2.1.3 договору, які були порушені позивачем. Зазначені порушення виключають можливість прийняття цих актів у якості доказів у справі.

Відповідно до вимог п.3.3 договору підрядник не мав права виконувати будь-які роботи до визначення замовником строків виконання цих робіт. Доказів виконання робіт під наглядом замовника, позивач не надав.

В порушення п.3.5 договору, у наданому позивачем додатку до договору перелік культур, які мають бути засіяні на визначеній договором площі відсутні.

Таким чином, на думку скаржника, у позивача не було правових підстав для виконання будь-яких робіт з посіву культур та для самостійного визначення культури, яку має бути засіяно на площі в 20 га.

Предметом договорів № Г-001/17, № Г-002/17, № Г-003/17, № Г-004/17, № Г-005/17, №Г-006/17, № Г-007/17, № Г-008/17, № Г-009/17 є виконання робіт на одній земельній ділянці площею 20 га, яка розташована на полі № 54 (Завтурове)".

На думку відповідача, із змісту перелічених договорів вбачається, що позивач мав виконати одні й ті самі роботи на одній і тій самій земельній ділянці 9 разів підряд.

Зазначена в договору земельна ділянка площею 20 га на місцевості ніколи та ніким не визначалась, межі цієї ділянки на місцевості не встановлювались.

Апелянт зазначає, що суд не надав належної оцінки доводам відповідача про те, що на підприємстві жодних відомостей про укладення зазначених договорів та про виконання зазначених робіт та підписання актів виконаних робіт ніколи не було, відповідні документи представники підприємства вперше побачили лише після отримання пакету документів, направлених позивачем при зверненні до суду.

Відповідач вважає, що оскільки усі договори були підписані виключно з метою заволодіння коштами державного підприємства, позивачем не було зареєстровано податкову накладну та не було перераховано суму ПДВ до бюджету, незважаючи на те, що такий обов`язок виник у позивача ще 17.08.2017.

Відсутність зареєстрованої податкової накладної та несплата позивачем відповідних сум ПДВ до бюджету є підтвердженням безтоварності усіх договорів та актів виконаних робіт до цих договорів, зокрема договору № Г- 004/17 та шести актів виконаних робіт до нього.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду залишити без змін.

Позивач зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним.

Посилання відповідача на ту обставину, що всі акти виконаних робіт підписані в один день спростовується тією обставиною, що договором не передбачено термін надання та підписання актів виконаних робіт, тому позивач після виконання робіт надав завчасно представнику відповідача акти виконаних робіт, в тому числі і по інших аналогічних договорах, а представник відповідача - директор сам вирішував коли підписати дані акти.

Відповідач, як замовником за договором самостійно підготував текст договору, який позивач прийняв, оскільки основні умови договору (строки, вид робіт, вартість договору) його задовольняли.

Нумерацію полів в договорі визначав сам відповідач (замовник) і факт, що така нумерація відсутня у відповідних державних реєстрах не свідчить про невиконання відповідачем умов договору.

Межі земельних ділянок встановлювали представники відповідача, а позивач тільки пересвідчувався, що земельна ділянка на якій проводяться роботи, відповідає за площею земельній ділянці, зазначеній в договорі. Перевірка проводилася шляхом використання встановлених в техніці навігаційних приладів і не відрізнялася від інформації наданої замовником. Відповідно до державного акту на право постійного користування земельними ділянками встановлено, що в користуванні відповідача знаходиться кілька тисяч гектарів сільськогосподарських угідь, тобто відповідач користується великою кількістю земельних ділянок, які обробляє шляхом укладення договорів підряду чи аналогічних договорів.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., судді Чус О.В., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2019 відкрито апеляційне провадження у справі в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.09.2019.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2019 розгляд справи відкладено до 25.09.2019, у зв`язку з неявкою представників сторін.

Про час та місце розгляду судового засіданні, призначеного на 25.09.2019, представники сторін повідомлені телефонограмою.

25.09.2019 сторони не забезпечили в судове засідання явку повноважених представників, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумного строку розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

03.03.2017 між приватним підприємством "Удача" (далі - підрядник, позивач) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (далі - замовник, відповідач) укладено договір № Г-004/17 проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції (далі - договір), відповідно до якого підрядник приймає на себе зобов`язання виконати наступний вид робіт направлений на вирощування сільськогосподарської продукції на земельній ділянці площею 20 га, яка розташована на полі №54 (Завтурове), яке знаходиться у користуванні замовника: боронування, культивація, сівба, коткування, внесення мінеральних добрив, внесення засобів захисту рослин, збирання врожаю, дискування, оранка, подрібнення рослинних решток, перевезення зібраного врожаю, на замовлення замовника, а замовник зобов`язується прийняти роботу та оплатити і вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що об`єм робіт, що будуть виконуватись підрядником, визначається актами виконаних робіт, який є обов`язковим додатком до цього договору. Після завершення кожного виду робіт підрядник надає замовнику акт з зазначенням виду виконаних робіт, площі земельної ділянки та витрат на проведення даного виду робіт.

Роботи по цьому договору виконуються обладнанням підрядника використання власним паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, посівного матеріалу (п. 1.3 договору).

Відповідно до цього договору підрядник зобов`язаний, зокрема, використовувати в ході робіт власне обладнання та витратні матеріали, виконувати роботи належної якості відповідно до вимог замовника та надавати замовнику на підпис акт прийому-здачі робіт, що фактично були виконані згідно порядку виконання робіт зазначеному у п.3 цього договору.

Відповідно до цього договору, замовник зобов`язаний, зокрема, проводити оплату робіт, виконаних підрядником у відповідності до умов цього договору (розділ 2 договору).

Розділом 4 договору визначено ціну договору та фінансові розрахунки. Так, загальна вартість виконаних робіт вираховується з врахуванням загального об`єму виконаних робіт та часу витраченого на виконання даної роботи, а також витратних матеріалів, які були використані при здійсненні договору. Ціна визначається з врахуванням вартості паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, вартості посівного матеріалу.

Ціна на роботи визначається з врахуванням середньо ринкових цін, які діють у відповідній місцевості.

Остаточна ціна договору визначається відповідно до актів виконаних робіт з врахуванням ціни на ПММ, витратні матеріали, посівний матеріал, мінеральні добрива та інше на момент придбання даних матеріалів підрядником.

Розрахунок по договору проводиться щорічно після виконання всіх робіт підрядником відповідно до додатку до даного договору та підписання актів виконаних робіт.

Вартість окремих видів робіт встановлюється щорічно відповідно до ринкової вартості робіт, витратних матеріалів, посівного матеріалу, мінеральних добрив, засобів захисту рослин та інше.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні збитки, що виражаються у зроблених останньою витратах або пошкодженні майна (п. 5.1 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторін своїх зобов`язань. (п. 8.1 договору).

Всі додатки до договору, підписані під час дії договору, являються обов`язковими до виконання сторонами договору в повному обсязі.

Договір підписаний повноважними представниками (керівниками) сторін: Т.В.Шевченко з боку замовника та Р.В.Зінченко з боку підрядника, а також скріплений печатками підприємств.

Додатком №1 без дати до договору, сторони передбачили перелік робіт на 2017 рік, вартість робіт та нормовитрати палива, який також підписаний тими ж повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприємств (а.с. 67).

На виконання умов договору повноважними представниками сторін 17.08.2017 підписано та скріплено печатками підприємств акти виконаних робіт відповідно до договору (а.с. 68-72).

Вказаними актами встановлено та підтверджено виконання робіт за договором на загальну суму 96 190,80 грн. Крім іншого сторони погодили, що роботи виконані якісно, зауваження відсутні.

Підписання даних актів сторонами є підставою для проведення перерахування коштів за виконану роботу після отримання рахунку за виконану роботу, але не пізніше ніж до 31.12.2017.

17.08.2017 Приватне підприємство "Удача" виставило Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" рахунок-фактуру № 4 на суму 96 190,80 грн. (а.с. 73)

У передбачений договором та вищевказаними актами строк відповідач розрахунок за виконані роботи не провів.

Несплата відповідачем виконаних позивачем робіт за договором і стало підставою для звернення з даним позовом.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Положенням статті 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, дослідивши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Частиною 1 ст.174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. (ч.1 ст.843 ЦК України)

Статтею 846 ЦК України передбачено, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст.853 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання умов договору він здійснив наступні роботи: культивацію загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального - 6 618,00 грн; культивацію 2 рази загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального - 6 625,00 грн, сівбу соняшника загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального та посівного матеріалу - 52 961,00 грн; внесення гербіцидів загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального та гербіциду - 19 736,80 грн; міжрядковий обробіток загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального - 5 125,00 грн та міжрядковий обробіток 2 рази загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального - 5 125,00 грн., на загальну суму 96 190,80 грн., що підтверджується підписаними між сторонами актами виконаних робіт.

Водночас, в матеріалах справи наявні п`ять актів виконаних робіт до договору № Г-004/17 від 03.03.2017, підписаних представниками сторін 17.08.2017, на загальну суму 91 065,80 грн. (6618 + 6625 + 52961 + 19 736,80 + 5125).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що факт підписання таких актів засвідчує, що замовник погодився з якістю та належністю проведених підрядником сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції, а відтак відступів від умов договору або інших недоліків замовником не встановлено.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що доказів виконання робіт на суму 5 125,00 грн матеріали справи не містять, позивачем не надано.

Відповідно до умов договору ДП "Сільськогосподарське підприємство ДКВС (№37)" мав оплатити надані роботи по збиранню ранніх зернових за виставленим рахунком-фактурою у строк до 31.12.2017.

Доказів оплати заборгованості за спірним договором матеріали справи не містять, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доведеним факт виконання позивачем зобов`язання за спірним договором щодо виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції, на загальну суму 91 065,80 грн., що є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника щодо недоведення позивачем факту виконання робіт за договором.

Так, укладений між сторонами договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств. Додаток № 1 до цього договору та акти виконаних робіт підписані представниками сторін та містять печатку приватного підприємства "Удача".

Вільне волевиявлення учасників правочину є однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Підписання договору його сторонами є тими конклюдентними діями (зовнішній вияв волі), у яких втілюється воля осіб укласти правочин. Правочин, який вчиняється юридичними особами, поряд з вимогою скріпити такий договір печаткою, підписується особами, які повинні мати відповідні повноваження. Укладений між сторонами договір з додатками та акти приймання виконаних робіт цілком відповідають вимогам чинного законодавства: підписані особами, які мають відповідні повноваження, та скріплені печатками юридичних осіб, що є сторонами у цій справі.

Жодних доказів зловживання директором відповідача ОСОБА_1 своїм службовим становищем чи скоєння корупційного правопорушення при підписанні вищезазначених документів відповідачем не надано.

Матеріали справи також не містять доказів порушення кримінальної справи щодо колишнього директора відповідача ОСОБА_2 В.

Крім того, ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)", не заперечує справжність підписів та печаток сторін на оскаржуваних угодах.

Факт непродовження трудового контракту з ОСОБА_1 , на який посилається відповідач, жодним чином не впливає на дійсність підписаних ним документів під час здійснення повноважень директора ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)".

Договір № Г-004/17 від 03.03.2017 недійсним в судовому порядку не визнавався, а відповідачем не спростовано належними доказами виконання відповідачем робіт по договору.

Колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом обґрунтовано враховано, що роботи, передбачені умовами укладеного між сторонами договору, споживаються в процесі виконання та перевірити реальність їх виконання в натурі та на місцевості через два роки не є можливим, факт виконання таких робіт підтверджується лише первинними документами, наданими позивачем до матеріалів справи.

За умов підписання сторонами без зауважень актів виконаних робіт, безпідставними є доводи апелянта щодо неузгодження сторонами строків виконання робот та переліку культур, відсутності нагляду відповідача за проведенням робот позивачем.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про відсутність зареєстрованої податкової накладної та несплата позивачем відповідних сум ПДВ до бюджету є підтвердженням безтоварності усіх договорів та актів виконаних робіт до цих договорів, оскільки зобов`язання відповідача щодо належного (своєчасного) оформлення податкових накладних, їх офіційної реєстрації не стосуються господарських відносин, що склалися між сторонами на підставі укладеного між ними договору поставки, а є за своєю природою податковими зобов`язаннями, які регулюються нормами Податкового кодексу України та контролюються ДФС.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що відповідно до абз. 2 п. 1.2 договору, після завершення кожного виду робіт підрядник надає замовнику акт з зазначенням виду виконаних робіт, площі земельної ділянки та витрат на проведення даного виду робіт. Вказане узгоджується з п.2.1.3 договору. Відповідачем не спростовано факту надання йому підрядником таких актів відповідно до умов договору. В той же час, умови договору не містять обов`язку сторін щодо підписання зазначених актів в певний проміжок часу після виконання робіт. Умовами п. 4.4 договору визначено, що розрахунок по договору проводиться щорічно після виконання всіх робіт підрядником відповідно до додатку та підписання актів виконаних робіт.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про відхилення доводів відповідача щодо того, що предметом договорів № Г-001/17, № Г-002/17, № Г-003/17, № Г-004/17, № Г-005/17, № Г-006/17, № Г-007/17, № Г-008/17, № Г-009/17 є виконання робіт на одній земельній ділянці площею 20 га, яка розташована на полі № 54 (Завтурове)", що свідчить про необхідність виконання одних і тих самих робіт на одній і тій самій земельній ділянці 9 разів підряд.

Так, судом першої інстанції встановлено, що поле номер 54 поділено на декілька земельних ділянок однакової площі 20,0 га, виконання робіт на кожній з яких є предметом окремого договору підряду. Хоча усі земельні ділянки знаходяться на одному полі, вони є різними. До матеріалів справи, не надано відповідних доказів із переліком усіх земель, що перебували у власності чи користуванні відповідача у 2017 році, в той же час, укладені з позивачем договори та подані до матеріалів справи докази свідчать про те, що відповідач такими землями розпоряджався та використовував їх, у т.ч. полем № 54.

Крім того, позивачем подано до матеріалів справи копію листа про надання інформації ДУ "Устинівський виправний центр (№ 37)" від 28.02.19, копію листа сільського голови Інгульської сільської ради від 07.03.19, копію звіту 29 сг від 01.12.18 разом із супровідним листом, копію листа управління агропромислового розвитку Устинівської РДА від 09.02.18, копію листа про надання інформації ДУ "Устинівський виправний центр (№ 37)" від 28.03.19 та копію листа ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37) від 10.04.19 (а.с. 217-229), зі змісту яких вбачається, що земельні ділянки, які надані у постійне користування установі ІК 305/37 згідно державного акта на право постійного користування землею серії КР 002 перебувають на балансі та використовуються відповідачем.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду прийняте із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає зміні в частині розміру стягуваної суми. Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

3.5. Розподіл судових витрат.

За змістом частини 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення господарського суду підлягає зміні, суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги.

Керуючись стст.269,275,277,281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі №912/411/19 змінити, виклавши в наступній редакції: «Стягнути з державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (с. Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область, ) на користь приватного підприємства "Удача" (28622, Кіровоградська обл., Устинівський р-н, с. Ганно-Требинівка, вул.Дзержинського,4, ) заборгованість в сумі 91 065,80 грн. за договором № Г-004/17 від 03.03.2018, а також судовий збір в сумі 1818,61, грн. Видати наказ».

Стягнути з приватного підприємства "Удача" (28622, Кіровоградська обл., Устинівський р-н, с.Ганно-Требинівка, вул. Дзержинського, 4 , ) на користь державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (с.Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 153,58 грн.

Доручити господарському суду Кіровоградської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Постанова складена у повному обсязі 25.09.2019.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Чус

І.О.Вечірко