ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа №914/380/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Желік М.Б.

суддів Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Каменяр" №26/66-19 від 26.06.2019 (вх. №01-05/2417/19 від 27.06.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 31.05.2019 (суддя Артимович В.М., повний текст ухвали складено 10.06.2019)

у справі № 914/380/19

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Каменяр", с. Крисовичі, Мостиський район, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура Мостиська", м. Мостиська, Львівська область

про: усунення перешкод в користуванні земельними частками (паями)

за участю сторін:

від позивача: Тиндик Р.В. - представник (адвокат)

від відповідача: Штендер М.В. - представник (адвокат)

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.05.2019 у справі №914/380/19 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області у даній справі скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення Господарського суду та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати ТзОВ "Агрокультура Мостиська" не чинити перешкод Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Каменяр" в користуванні земельними частками (паями) на території с. Мочеради Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області площею 58,96 умовних кадастрових гектарів, шляхом звільнення їх від посівів сільськогосподарських культур.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2019 справу № 914/380/19 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії - Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду 21.08.2019. В судовому засіданні 21.08.2019 оголошено перерву до 28.08.2019.

15.08.2019 відповідач подав на адресу Західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити рішення Господарського суду Львівської області від 31.05.2019 без змін, а апеляційну скаргу СТзОВ "Каменяр" - без задоволення.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Желіка М.Б. (з 27.08.2019 по 02.09.2019), з урахуванням положень абз. 2 п.п. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, 28.08.2019 розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 розгляд справи призначено на 16.09.2019. В судовому засіданні 16.09.2019 оголошено перерву до 18.09.2019.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю. Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив у повному обсязі.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Позовні вимоги СТзОВ «Каменяр» до ТзОВ «Агрокультура Мостиська» про усунення перешкод в користуванні земельними частками (паями) зобов`язання ТзОВ «Агрокультура Мостиська» не чинити перешкод СТзОВ «Каменяр» в користуванні земельними частками (паями) на території с. Мочеради Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області площею 58,96 умовних кадастрових гектарів, шляхом звільнення їх від посівів сільськогосподарських культур, обґрунтовані тим, що на підставі положень ст. 760 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 2 Земельного кодексу України, Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» № 1529/99 від 03.12.1999 року, шляхом укладення договорів оренди земельної частки (паю) з їх власниками, позивач набув права користування земельними частками (паями) на території Золотковицької сільськї ради Мостиського району (с. Мочеради) загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів для сільськогосподарських потреб. У відповідача однакові з позивачем правові підстави користування земельними частками (паями) на території Золотковицької сільської ради - договори оренди земельної частки (паю), і відрізняються лише розміром та кількістю ділянок (паїв) переданих в оренду. За твердженням позивача на день звернення з позовом до суду весь масив земель засіяно відповідачем сільськогосподарськими культурами (озимий ячмінь). Позивач вважає, що земельні ділянки загальною площею 58,96 га, які перебувають в оренді позивача, незаконно, без будь яких правових підстав обробляються відповідачем та самовільно зайняті останнім.

Відповідач позов вважає безпідставним, стверджує, що ТзОВ «Агрокультура Мостиська» орендує на території Золотковицької сільської ради понад 1394,3303 умовних кадастрових гектарів землі сільськогосподарського призначення, з них в обробітку знаходиться 1332 гектарів, користується земельними ділянками та земельними частками (паями) на підставі договорів оренди, жодних перешкод позивачу в користуванні земельними частками (паями) товариство не чинило і не має наміру чинити.

Оскаржуваним рішенням Господарського суду Львівської області від 31.05.2019 у позові відмовлено повністю.

Доводи апеляційної скарги СТзОВ «Каменяр» полягають у тому, що суд першої інстанції на підставі доказів, наданих сторонами, встановивши правомірність кожної із сторін на користування земельними частками (паями) на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, не захистив законних прав та інтересів позивача на користування земельними частками (паями), чим порушив ст.13, 14 Конституції України, ст. 47 ГК України, п.б ч.1 ст. 152 ЗК України, ст.4, 5 ГПК України. Скаржник вважає, що суд постановив, що одне підприємство ТзОВ «Агрокультура Мотстиська» має право на обробіток земельних часток (паїв), а інше підприємство СТзОВ «Каменяр» фактично немає. Також апелянт не погоджується з висновком суду про те, що позивач не довів конкретне місце розташування належних йому в користуванні земельних ділянок, які розташовані на території земельного масиву Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, оскільки мова не йде про земельні ділянки виведені на місцевості в натурі, а про масив земель на території сільської ради, право на користування яким в розмірі 58,96 умовних кадастрових гектарів має право позивач.

Скаржник просить дослідити правові підстави користування земельними частками (паями) позивачем та відповідачем, а саме договори оренди земельних часток (паїв), сертифікати на право на земельну частку (пай), акт обстеження земельних часток паїв від 06.03.2019 №356, Перелік осіб, з якими СТзОВ «Каменяр» уклало договір оренди земельних часток (паїв), викопіровку з карти з зазначенням масиву земель на території Золотковицької сільської ради, що наявні в матеріалах справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження правових підстав користування земельними частками (паями) додав до позовної заяви копію договору на управління спадщиною від 19.08.2017, копії договорів та сертифікатів на право на земельну частку (пай), перелік осіб, з якими позивач уклав договори оренди земельної частки (паю).

Дослідивши зазначені докази, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, який встановив, що позивач орендує земельні паї (частки), виділені єдиним масивом, в с. Мочуради на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів на підставі договорів оренди земельної частки (паю), укладених з орендодавцями, право яких на ці земельні ділянки посвідчені сертифікатами на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Так, відповідно до договору на управління спадщиною від 19.08.2017, укладеного між Золотковицькою сільською радою Мостиського району Львівської області як установником управління та ТзОВ «Каменяр» як управителем, з метою охорони та збереження майна, що залишилось після смерті громадян, які проживали та перебували на реєстраційному обліку на території Золотковицької сільської ради у відповідності до списку №1, що є додатком до цього договору, та відповідно до акту приймання-передачі майна від 19.08.2017, сільська рада передала, а позивач прийняв земельні ділянки загальною площею 324,49 га терміном на три роки або до з`явлення спадкоємця.

В подальшому на підставі договорів оренди земельної частки (паю), укладених їх власниками (спадкоємцями) з СТзОВ «Каменяр», та сертифікатів на право на земельну частку (пай) позивач набув право користування земельними частками (паями), які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної єдиним масивом на території Золотковицької сільської ради загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів, а саме: 1) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець ОСОБА_2 (сертифікат № РН 651450, площа земельної частки (паю) 1,52 умовних кадастрових гектарів); 2) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець ОСОБА_3 (сертифікат № РН 547548, площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 3) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець ОСОБА_4 (сертифікат № ЛВ 0122630, площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 4) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець ОСОБА_5 (сертифікат № ЛВ 0122862, площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 5) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець ОСОБА_6 (сертифікат № ЛВ 0122861 площа земельної частки (паю) 1,55 умовних кадастрових гектарів); 6) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець ОСОБА_7 (сертифікат № РН 651290 площа земельної частки (паю) 1,22 умовних кадастрових гектарів); 7) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець ОСОБА_7 (сертифікат № РН 496217 площа земельної частки (паю) 1,22 умовних кадастрових гектарів); 8) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець ОСОБА_8 ( сертифікат № РН 473996 площа земельної частки (паю) 1,9 умовних кадастрових гектарів); 9) договір оренди від 20.11.2017 р., орендодавець ОСОБА_9 (сертифікат № РН 447010 площа земельної частки (паю) 2,14 умовних кадастрових гектарів); 10) договір оренди від 20.11.2017 р., орендодавець ОСОБА_10 (сертифікат № РН 473979 площа земельної частки (паю) 2,37 умовних кадастрових гектарів); 11) договір оренди від 20.11.2017 р., орендодавець ОСОБА_11 (сертифікат № РН 447059 площа земельної частки (паю) 1,17 умовних кадастрових гектарів); 12) договір оренди від 12.12.2017 р., орендодавець ОСОБА_12 (сертифікат № ЛВ 0122338 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 13) договір оренди від 20.12.2017 р., орендодавець ОСОБА_13 (сертифікат № РН 447065 площа земельної частки (паю) 2,17 умовних кадастрових гектарів); 14) договір оренди від 20.12.2017 р., орендодавець ОСОБА_14 (сертифікат № РН 447094 площа земельної частки (паю) 2,04 умовних кадастрових гектарів); 15) договір оренди від 12.12.2017 р., орендодавець ОСОБА_14 (сертифікат № РН 447095 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 16) договір оренди від 12.12.2017 р., орендодавець ОСОБА_14 (сертифікат № РН 447073 площа земельної частки (паю) 2,04 умовних кадастрових гектарів); 17) договір оренди від 22.02.2018 р., орендодавець ОСОБА_15 (сертифікат № РН 447054 площа земельної частки (паю) 2,11 умовних кадастрових гектарів); 18) договір оренди від 22.02.2018 р., орендодавець ОСОБА_16 (сертифікат № ЛВ 0123108 площа земельної частки (паю) 1,98 умовних кадастрових гектарів); 19) договір оренди від 28.03.2018 р., орендодавець ОСОБА_8 (сертифікат № РН 447116 площа земельної частки (паю) 2 умовних кадастрових гектарів); 20) договір оренди від 28.03.2018 р., орендодавець ОСОБА_17 (сертифікат № РН 447361 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 21) договір оренди від 20.08.2018 р., орендодавець ОСОБА_18 (сертифікат № РН 447467 площа земельної частки (паю) 2,28 умовних кадастрових гектарів); 22) договір оренди від 27.09.2018 р., орендодавець ОСОБА_19 (сертифікат № РН 447141 площа земельної частки (паю) 2,19 умовних кадастрових гектарів); 23) договір оренди від 13.12.2018 р., орендодавець ОСОБА_8 (сертифікат № РН 512632 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 24) договір оренди від 28.01.2019р., орендодавець ОСОБА_20 (сертифікат № РН 512773 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 25) договір оренди від 28.01.2019 р., орендодавець ОСОБА_21 (сертифікат № РН 512777 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 26) договір оренди від 04.02.2019 р., орендодавець ОСОБА_6 (сертифікат № РН 512771 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 27) договір оренди від 28.01.2019 р., орендодавець ОСОБА_22 (сертифікат № ЛВ 0122780 площа земельної частки (паю) 2,26 умовних кадастрових гектарів).

Водночас, в матеріалах справи, а саме у додатках до позовної заяви та до відзиву на позов, містяться докази, що підтверджують правові підстави користування земельними ділянками (паями) відповідачем. Дослідивши зазначені докази, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, який вірно встановив, що ТзОВ «Агрокультура Мостиська» орендує на території Золотковицької сільської ради Мостиського району понад 1394,3303 умовних кадастрових гектарів землі сільськогосподарського призначення.

Так, в матеріалах справи міститься договір від 01.01.2016 на управління спадщиною, укладений між Золотковицькою сільською радою Мостиського району Львівської області,як установником, та ТзОВ «Агрокультура Мостиська», як управителем, про передачу земельної ділянки загальною площею 465,54 га ріллі, яка розташована на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, акт приймання - передачі земельної ділянки в оренду від 01.01.2016, та наступні додаткові угоди до вказаного договору, якими вносились зміни до пункту 1.1. договору, а саме предмета договору, та зменшувалась площа земельної ділянки, переданої в оренду. Також наявний список договорів оренди, укладених з фізичними особами - орендодавцями із зазначенням реквізитів договорів оренди, прізвищ орендодавців, зазначенням площі орендованої земельної ділянки, кадастрового номера (за наявності), серії, номеру та дати видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) загальною кількістю 693, копії договорів оренди з актами прийому передачі загальною кількістю 693, а також договір оренди невитребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 44,4 умовних кадастрових гектарів від 26.12.2017, укладений між між Золотковицькою сільською радою Мостиського району Львівської області та ТзОВ «Агрокультура Мостиська», та додаток №1 до нього (перелік нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (земельних часток (паїв), розташованих на території Золотковицької сільської ради за межами населеного пункту).

В акті обстеження земельних часток (паїв) в с. Мочеради Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області № 356 від 06.03.2019 р., зазначено, що СТзОВ «Каменяр» уклало з власниками земельних часток (паїв) 27 договорів оренди земельних часток (паїв) загальною площею 58,96 умовних кадастрових га, які розміщені в межах земельної ділянки, виділені єдиним масивом на території Золотковицької сільської ради, вказані договори зареєстровані в сільській раді; такий масив засіяний ТзОВ «Агрокультура Мостиська» озимим ячменем. До акта додано викопіровку з карти із зазначенням даного масиву, де знаходяться землі громадян, які уклали договори оренди з СТзОВ «Каменяр» та перелік осіб, з якими СТзОВ «Каменяр» уклало договори оренди.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи встановлені обставини, предметом спору є правовідносини щодо користування земельними ділянками (паями) на підставі договорів оренди.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152). Відповідно до ст. 410 Цивільного кодексу України, землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, зокрема, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі

За змістом ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України), а земельна частка (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель.

Правовою основою виділення земельної частки (паю) виступає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай).

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Таке формування передбачає визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України).

На відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах. Місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно зазначив, що не вбачається можливим визначити точне місце розташування масиву земельних часток (паїв), які орендовані позивачем на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів на підставі договорів оренди земельної частки (паю), укладених з орендодавцями, право яких на ці земельні ділянки посвідчені сертифікатами на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Отже, зазначені в акті обстеження від 06.03.2019 р. земельних часток (паїв) №356 Золотковицької сільської ради, обставини щодо встановлення факту засіяння Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська» масиву із земельних часток (паїв) загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів озимим ячменем не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні положень Господарського процесуального кодексу, оскільки вказаний масив не розпайований, земельним ділянкам не присвоєно кадастрових номерів, не внесено інформації до Державного земельного кадастру, відповідно не встановлено меж та конкретного місця розташування даної землі. Не є належним доказом і викопіровка з карти, з якої не вбачається, що саме спірний масив земельних часток (паїв) обробляється відповідачем.

Таким чином позивач не довів, що відповідач чинить перешкоди в користуванні земельними частками (паями) на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області площею 58,96 умовних кадастрових гектарів.

Враховуючи фактичні обставини справи та матеріальні норми права, що підлягають до застосування до даних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Каменяр" №26/66-19 від 26.06.2019 - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 31.05.2019 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи №914/380/19 повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 20.09.2019

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.