ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.09.2019 р. Справа № 907/340/18

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Король М. Р. , суддів Манюка П. Т. та Мазовіти А.Б. , розглянувши

заяву: Закарпатського окружного адміністративного суду, м. Ужгород

про: забезпечення позову

у справі № 907/340/18 за позовом: Закарпатського окружного адміністративного суду, м. Ужгород

до відповідача: Закарпатської обласної ради професійних спілок, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державної судової адміністрації України, м. Київ

про: стягнення суми збитків,

Представники учасників справи не викликались,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 907/340/18 за позовом Закарпатського окружного адміністративного суду до Закарпатської обласної ради професійних спілок, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державної судової адміністрації України, про стягнення суми збитків.

Ухвалою Господарського суду від 17.09.2019 р. зупинено провадження у справі № 907/340/18 до вирішення питання про відвід судді Король М. Р. , справу № 907/340/18 передано для вирішення питання про відвід судді Король М. Р. до складу суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Після постановлення вищевказаної ухвали, 17.09.2019 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява (вх. № 2509/19) Закарпатського окружного адміністративного суду про забезпечення позову.

Враховуючи те, що Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З. ухвалою від 18.09.2019 р. у цій справі відмовив у задоволенні заяви Закарпатської обласної ради професійних спілок від 09.09.2019 р. за вх. № 36952/19 про відвід головуючого судді Король М. Р. , ухвалою від 19.09.2019 р. провадження у справі № 907/340/19 поновлено.

Розглянувши заяву про забезпечення позову (вх. № 2509/19 від 17.09.2019 р.), суд зазначає наступне:

предметом позову у цій справі є стягнення суми збитків, завданих позивачу невиконанням рішення суду у справі № 907/791/17 від 27.11.2017 р., яким зобов`язано відповідача на користь позивача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належною на праві оперативного управління частиною будівлі літ.АА' за адресою: площа Народна, буд. 5 у м. Ужгород загальною площею 3676,4кв. м. шляхом її звільнення.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що відповідачем вживаються дії щодо відчуження та приховування майна, на яке може бути звернено стягнення в разі задоволення позовних вимог у цій справі, що підтверджується розміщенням в мережі Інтернет за наступною веб-адресою: http://buysell.com.ua/obyavlenie/komerciyna_neruhomist-c65-1985837.html пропозиції щодо продажу нерухомого майна, право приватної власності на яке належить відповідачу, а саме гуртожитку профкурсів та прибудови учбового корпусу до гуртожитку профкурсів, загальною площею 4904,9 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яке знаходиться за адресою: Закарпатська обл. , м. Ужгород, вулиця Собранецька, будинок 150 (надалі по тексту - «Гуртожиток»).

Враховуючи наведене, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову до набрання рішенням суду у цій справі законної сили шляхом накладення арешту та заборони відповідачу, а також третім особам вчиняти дії, спрямовані на приховування, відчуження, знищення, передачу в заставу, обтяження в інший спосіб чи передачу на інших підставах нерухомого майна - Гуртожитка.

Згідно зі ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору ( позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п. 6.2 постанови від 25.02.2019 р. у справі № 908/685/18, п. 13 постанови від 15.01.2019 р. у справі № 915/870/18 ).

Позовні вимоги у цій справі безпосередньо не стосуються самого об`єкта нерухомого майна - Гуртожитку (витребування, повернення приміщення, знесення, усунення перешкод в користуванні тощо), однак, види забезпечення позову, які просить застосувати заявник, спрямовані саме на вищевказаний об`єкт.

Отже, Гуртожиток, накласти арешт на який просить заявник, не є майном, що належить до предмета спору.

Більше того, площа належного відповідачу об`єкта нерухомого майна - Гуртожитку становить 4904,9 кв. м, при цьому, площа нерухомого майна, пропозиція щодо відчуження якого розміщена в мережі Інтернет, становить « 4 тис. кв. м», що на 904,9 кв. м є меншою, ніж площа належного відповідачу майна, реєстраційний номер якого 101, наявне обтяження.

З огляду на вказане, заявником не підтверджено, що об`єкт, інформація про намір відчужити якого розміщена в мережі Інтернет, є об`єктом нерухомого майна, що належить відповідачу.

Крім того, об`єктом стягнення, відповідно до заявлених позовних вимог, є грошові кошти і лише у разі їх відсутності на рахунках боржника у виконавчому провадженні державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» запроваджує процедуру звернення стягнення на майно боржника, яке полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (аналогічна позиція Західного апеляційного господарського суду викладена в постанові від 20.03.2019 р. у справі № 914/1912/18 ).

Однак, позивачем не надано суду доказів відсутності у відповідача грошових коштів чи їх недостатності для оплати завданих позивачу збитків, у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Разом з тим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду ( реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо .

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п. 6.4 постанови від 25.02.2019 р. у справі № 908/685/18, п. 14 постанови від 15.01.2019 р. у справі № 915/870/18 ).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви ( позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п. 17 постанови від 26.02.2019 р. у справі № 914/1353/16, в п. 6.3. постанови від 25.02.2019 р. у справі № 924/789/18, в п. 14 постанови від 25.02.2019 р. у справі № 922/2673/18 ).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу ( позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п. 6.4 постанови від 25.02.2019 р. у справі № 908/658/18, п. 14 постанови від 15.01.2019 р. у справі № 915/870/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б містили фактичні дані, на підставі яких можна було б зробити висновок про те, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду в контексті заявлених позовних вимог, а тому суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ( вх. № 2509/19 від 17.09.2019 р.) Закарпатського окружного адміністративного суду про забезпечення позову у справі № 907/340/18 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Головуюча суддя Король М.Р.

Суддя Манюк П. Т.

Суддя Мазовіта А.Б.