ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/25/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.;

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС

на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.06.2019

по справі №915/25/19

за позовом Комунального підприємства „Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство

до Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС

про врегулювання розбіжностей до договору.

(суддя першої інстанції: Смородінова О.Г., дата та місце ухвалення рішення: 27.06.2019, Господарський суд Миколаївської області, м.Миколаїв, вул.Адміральська,22).

В провадженні Господарського суду Миколаївської області знаходилась справа №915/25/19 за позовом Комунального підприємства „Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (далі КП „Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство) до Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „ЕНЕРГОАТОМ (далі ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ») в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС про врегулювання розбіжностей до договору.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 10.06.2019 у справі №915/25/19 позовні вимоги КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство до ДП НАЕК ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС про врегулювання розбіжностей за договором видаляння та обробляння стічних вод (водовідведення) від 29.11.2018 №278 було задоволено частково; визнано договір від 29.11.2018 №278 (код 90430000-0) видаляння та обробляння стічних вод (водовідведення) укладеним між позивачем та відповідачем в редакції позивача з урахуванням протоколу розбіжностей, за винятком пунктів 11.11., 11.12., 11.13; ухвалено вважати не врегульовані у протоколі розбіжностей пункти договору від 29.11.2018 № 278 (код 90430000-0) видаляння та обробляння стічних вод (водовідведення) укладеними в такій редакції: пункт 7.4. За порушення строків виконання зобов`язань за цим договором Виробник сплачує Споживачу пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. За порушення строків оплати водовідведення Споживач сплачує Виробнику пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості; пункт 11.11 відсутній; пункт 11.12 відсутній; пункт 11.13 відсутній.

27.06.2019 судом першої інстанції ухвалено додаткове рішення, яким заяву представника ДП НАЕК Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція б/н від 18.06.2019 (вх. № 10195/19) по справі №915/25/19 задоволено частково, ухвалено додаткове рішення у справі №915/25/19, яким відмовлено ДП НАЕК Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-українська атомна електрична станція у стягненні з КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство 657,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано: копію договору № 25/272/37-123-01-18-04968 від 20.12.2018 на надання послуг за кодом 79110000-8 по ДК 021:2015 Послуги з юридичного консультування та юридичного представництва.

Водночас, місцевий господарський суд у додатковому рішенні зазначив, що відповідачем всупереч правилам ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, не надано суду первинних бухгалтерських документів, що підтверджують надання та виконання таких послуг, належної їх сплати відповідачем, зокрема, не подано платіжного доручення про перерахування адвокату коштів чи прибуткового касового ордеру. Також не надано акту здачі-приймання наданих послуг, передбаченого п. 5.22 Договору № 25/272/37-123-01-18-04968 від 20.12.2018.

Отже, надавши згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, встановивши факт відсутності доказів надання послуг в заявленому обсязі та понесення відповідачем вказаних витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача відповідних судових витрат в сумі 657,00 грн.

19.07.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ДП „НАЕК „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.06.2019 по справі №915/25/19.

В апеляційній скарзі Державне підприємство „Національна атомна енергогенеруюча компанія „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС не погоджується з додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.06.2019 по справі №915/25/19 та вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

На думку апелянта, додаткове рішення суперечить ч.8 ст.129 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на піставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що між ДП „НАЕК „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС та адвокатським об`єднанням „Баррістерс укладено договір №25/272/37-123-01-18-04968 від 20.12.2018 на надання послуг „Послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. предметом і метою Договору є надання представництва та захист інтересів Клієнта в межах діяльності ВП „Южно-Українська АЕС в судах першої та апеляційної інстанції, що розташовані на території міста Миколаїв та Миколаївської області.

Апелянтом також зазначено, що відповідно до п.3.2. Договору , ціна цього Договору складається із гонорару адвоката за представництво інтересів Клієнта в судах із розрахунку за 1 (одну) годину судового засідання (далі Гонорар) в розмірі 540 грн., часу, фактично відпрацьованого адвокатом та відповідно до протоколу погодження договірної ціни (Додаток №1) орієнтовано складає 45 000 грн., крім того ПДВ 20% - 9 000 грн.

На думку ДП „НАЕК „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС суд першої інстанції не врахував п.п. 4, 5.15-5.22 Договору відносно часу оформлення звітів, актів здачі-приймання наданих послуг та строки розрахунку за надані послуги, що спричинило неможливість надання суду первинних бухгалтерських документів, що підтверджують надання та виконання таких послуг та належної їх сплати.

Отже, на думку апелянта, суд не врахував п.3.2. Договору та не прийняв до уваги умови Договору, яким підтверджується факт надання послуг адвокатом та обов`язок сплати відповідача відповідно до умов Договору, чим порушив вимоги ч.8 ст.129 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №915/25/19 за апеляційною скаргою ДП „НАЕК „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.06.19.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 призначено до розгляду апеляційну скаргу ДП „НАЕК „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.06.19 на 16.09.2019 о 14-00 год.

05.08.2019 від ДП „НАЕК „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС надійшло клопотання про залучення додаткових доказів по справі №915/25/19 в якому просить суд апеляційної інстанції залучити до матеріалів справи оригінал платіжного доручення №АЄС/6566 від 23.07.2019 на суму 2466,00 грн., як доказ оплати послуг адвоката.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду відмовляє в задоволенні вказаного клопотання, оскільки на дату прийняття оскаржуваного рішення по даній справі вказаних документів не існувало та вони не були предметом розгляду в місцевому господарському суді.

В судове засідання 16.09.2019 представники сторін не з`явились, не повідомивши суд про причини неявки, про дату, час та місце проведення судового засідання по справі повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників сторін, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

В січні 2019 року КП „Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» про врегулювання розбіжностей до договору.

Як зазначалося раніше, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 10.06.2019 у справі №915/25/19 позовні вимоги КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство до ДП НАЕК ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС про врегулювання розбіжностей за договором видаляння та обробляння стічних вод (водовідведення) від 29.11.2018 №278 було задоволено частково; визнано договір від 29.11.2018 №278 (код 90430000-0) видаляння та обробляння стічних вод (водовідведення) укладеним між позивачем та відповідачем в редакції позивача з урахуванням протоколу розбіжностей, за винятком пунктів 11.11., 11.12., 11.13; ухвалено вважати не врегульовані у протоколі розбіжностей пункти договору від 29.11.2018 № 278 (код 90430000-0) видаляння та обробляння стічних вод (водовідведення) укладеними в такій редакції: пункт 7.4. За порушення строків виконання зобов`язань за цим договором Виробник сплачує Споживачу пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. За порушення строків оплати водовідведення Споживач сплачує Виробнику пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості; пункт 11.11 відсутній; пункт 11.12 відсутній; пункт 11.13 відсутній.

04.06.2019 до закінчення судових дебатів у справі № 915/25/19, представник відповідача звернувся до суду з заявою б/н від 04.06.2019 (вх. № 9344/19), в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про намір стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

19.06.2019 від представника відповідача засобами поштового зв`язку надійшла заява б/н від 18.06.2019 (вх. № 10195/19), в якій заявник просить суд прийняти у справі додаткове рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з позивача КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство на користь ДП НАЕК Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція 657,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на Договір від 14.12.2018 про надання послуг з юридичного консультування та юридичного представництва між Державним підприємством „Національна атомна енергогенеруюча компанія „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС та адвокатським об`єднанням „Баррістерс та застосування ст.16, п.1 ч.3 ст.123, ст.126, п.8 ст.129, п.5 ч.1 ст.237, ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України.

Заявник зазначив, що з п.3.2. вбачається, що ціна Договору складається із гонорару Адвоката за представництво інтересів Клієнта в судах із розрахунку за 1 (одну) годину судового засідання в розмірі 540 грн. часу, фактично відпрацьованого адвокатом. Таким чином, заявник зазначив, що витрати клієнта на професійну правничу допомогу у справі №915/25/19 становлять 657 грн.

Отже, заявник просив суд першої інстанції задовольнити заяву адвоката відповідача Басаргіної Ганни Сергіївни про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу; стягнути з позивача на користь відповідача 657 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.06.2019 заяву ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» по справі №915/25/19 задоволено частково, ухвалено додаткове рішення по справі №915/25/19, яким відмовлено ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» у стягненні з КП „Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство 657,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Залишаючи без розгляду, на підставі ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, місцевий господарський суд виходив з того, що у відповідності до приписів чинного процесуального закону витрати на послуги адвоката повинні бути підтверджені письмовими доказами (касовими чеками, квитанціями, платіжними дорученнями), тоді як позивачем таких доказів представлено не було.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а додаткове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи.

Також, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що у порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України слід надавати належну оцінку доказам фактичного надання стороні адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг із виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Розподіл судових витрат у справі має компенсаційний характер (тобто таких, що фактично понесені стороною) та не передбачає авансування можливих майбутніх витрат однієї сторони за рахунок іншої.

Таким чином, правовий аналіз вищенаведених норм процесуального закону в їх сукупності дає підстави для висновку, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи та обсяг наданих послуг.

Аналогічної позиції про те, що ненадання доказів на підтвердження фактичного здійснення витрат на професійну правничу допомогу (їх оплати) є підставою для відмови в здійсненні компенсації таких витрат дотримується також Верховний Суд, зокрема, у постановах від 05.02.2019 у справі № 906/194/18 та від 14.11.2018 у справі №910/8682/18.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви, яка надійшла до Господарського суду Миколаївської області 19.06.2019 відповідачем надано договір №25/272/37-123-01-18-04968 від 20.12.2018 про надання послуг та протокол договірної ціни від 14.12.2018.

Разом з тим, заявником не надано суду первинних бухгалтерських документів, що підтверджують надання та виконання таких послуг (акт, звіт тощо), належної їх оплати, зокрема, не подано платіжного доручення про перерахування коштів на рахунок адвокатського об`єднання.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що рішення суду першої інстанції по суті даної справи прийнято 10.06.2019, а додаткове рішення 27.06.2019, з огляду на що у відповідача було достатньо часу для надання належних доказів на підтвердження надання послуг в заявленому розмірі та здійснення витрат на правничу допомогу.

Відповідачем до суду першої інстанції не було надано доказів надання/отримання послуг за договором, а також сплати витрат, пов`язаних із правничою допомогою, з огляду на що судова колегія вважає цілком обґрунтованим висновок місцевого господарського суду стосовно відмови у задоволенні заяви ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», оскільки саме лише укладення договору про надання правничої допомоги не є безумовною підставою для стягнення витрат.

Посилання апелянта на несвоєчасне надання доказів (первинні бухгалтерські документи, платіжні доручення тощо), у зв`язку з тривалим часом оформлення документів, що об`єктивно не залежить від відповідача, судовою колегією не приймається, оскільки у суду першої інстанції, у зв`язку з відсутністю доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу, були відсутні підстави для стягнення відповідних витрат.

Таким чином, судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, додаткове рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для його скасування.

За таких обставин, апеляційна скарга Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.06.2019 по справі №915/25/19 задоволенню не підлягає, а додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.06.2019 по справі №915/25/19 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 -284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Національна атомна енергогенеруюча компанія „ЕНЕРГОАТОМ в особі Відокремленого підрозділу „Южноукраїнська АЕС на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.06.2019 по справі №915/25/19 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.06.2019 по справі №915/25/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.09.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош