УХВАЛА

м. Київ

18.09.2019Справа № 910/12117/19

За позовом Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне»

ім. М.К. Янгеля»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»

про 20.932.270,77 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

05.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» про стягнення 20.932.270,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.12.2014 між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу «Класичний корпоратив» № Д-2005037/01/2107, відповідно до якого банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 , а позивач вніс на рахунок 770.000,00 доларів США. 26.12.2014 між позивачем та відповідачем укладено договір відступлення права вимоги № 26/12-2014, відповідно до якого відповідач отримав право вимоги за договором банківського вкладу «Класичний корпоратив» № Д-2005037/01/2107 від 25.12.2014. Умовами договору № 26/12-2014 від 26.12.2014 сторони погодили, що за відступлення права вимоги відповідач сплачує позивачу в гривнях еквівалент 784.872,60 доларів США за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу. Актом приймання-передачі № 1 позивачем було передано оригінали документів, які встановлені договором № 26/12-2014 від 26.12.2014. В подальшому сторонами були підписані додаткові угоди до договору відступлення права вимоги, відповідно до яких продовжувався строк здійснення відповідачем передбаченої оплати у розмірі 784.872,60 доларів США, в тому числі було укладено додаткову угоду від 23.09.2019, відповідно до якої оплата повинна бути здійснена до 01.07.2019. У зв`язку з тим, що відповідачем не було виконано свої зобов`язання за договором, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з останнього 20.932.270,77 грн, з яких 19.751.264,03 грн основного боргу, 1.076.849,74 грн пені, 10.000,00 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 94.157,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 відкрито провадження у справі № 910/12117/19; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.10.2019.

16.09.2019 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс», що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «МІБ», МФО 380582 та інших поточних рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс», на інших банківських рахунках або в інших кредитно-фінансових установах України, виявлених державним виконавцем у процесі виконання ухвали в мажах суми позовних вимог у розмірі 20.932.270,77 грн.

Заява обґрунтована тим, що всупереч взятих на себе договірних зобов`язань Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» у строк до 01.07.2019 не здійснило оплату за відступлене Державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» право вимоги за депозитним договором у розмірі еквівалентному 784.872,60 доларів США, що станом на 28.08.2019 складає 19.751.264,03 грн. Також за несвоєчасне виконання зобов`язання нараховано 1.076.849,74 грн пені, 10.000,00 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 94.157,00 грн.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішеннями Господарського суду міста Києва № 910/3200/18 від 17.05.2018, № 910/22873/17 від 09.08.2019, № 910/16140/17 від 03.11.2017, № 910/17476/16 від 17.10.2016 присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» в загальному розмірі 6.175.980,75 доларів США та 26.343.782,98 грн.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» має перед низкою контрагентів дуже велику заборгованість, що в порядку виконання вказаних судових рішень може потягти витрачання коштів саме на погашення заборгованості перед цими контрагентами, а не для здійснення розрахунків з позивачем - Державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля», а це, в свою чергу, вказує на можливість утруднення виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позову.

Крім того, вказана сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» перед контрагентами свідчить про недобросовісність, неналежне виконання своїх договірних зобов`язань, а також про нестабільний фінансово-економічний стан даного товариства, що відповідно також підтверджує той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Статтею 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Судом встановлено, що Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» належними доказами обґрунтувало причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Обраний заявником спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на кошти співвідноситься з предметом позову. Суд вважає, що існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжиття судом заходу до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Оскільки метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, суд, з урахуванням пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову в частині накладення арешту на кошти.

При цьому, суд, з врахуванням приписів статті 141 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про відсутність обставин, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно частині 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» про забезпечення позову задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс», що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «МІБ», МФО 380582 та інших поточних рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс», на інших банківських рахунках або в інших кредитно-фінансових установах України, виявлених державним виконавцем у процесі виконання ухвали в мажах суми позовних вимог у розмірі 20.932.270,77 грн.

4. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою є: Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» (49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Криворізька, 3, ).

5. Боржником у виконавчому провадженні за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, н/п 43, ).

6. Зазначена ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа.

7. Дана ухвала набирає законної сили з 18.09.2019 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

8. Строк пред`явлення даної ухвали до виконання до 18.09.2022.

9. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

СуддяВікторія Вікторівна Сівакова