ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/17724/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Кондратенко Н.О.

за участю представників сторін представників сторін згідно протоколу судового засідання від 04.09.2019р.

розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі №910/17724/18 (суддя Пінчук В.І., м. Київ, повний текст рішення складено 24.05.2019р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»,

м. Київ

про стягнення 230 802,41 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі №910/17724/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 230 802,41 грн. страхового відшкодування, 3 462,03грн. судового збору.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у зв`язку з тим, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, останній набув право вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Не погодившись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом першої інстанції вимог ст. 248 Господарського процесуального кодексу України щодо строку розгляду справи у суді. Суд першої інстанції визнав довідку про ДТП належним і допустимим доказом обставин ДТП в порушення приписів ч. 8 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт зазначає, що жодної відповідальності ФОП Шумілова О. В., як експедитора, згідно укладених договорів за умови, що перевезення вантажу здійснюється не експедитором, не має. Предметом укладеного між позивачем та ФОП Шуміловим О.В. договору добровільного страхування цивільної відповідальності експедитора від 24.05.2016р. є майнові інтереси ФОП Шумілова О.В., що не суперечить законодавству України, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної збитків майну фізичних та юридичних осіб під час виконання ФОП Шуміловим О.В. своїх зобов`язань, пов`язаних з експедируванням вантажів.

Відповідальність ФОП Булеза М.М. може настати у випадку участі безпосередньо страхувальника у перевезенні вантажу та участі в ДТП, наслідком чого може бути пошкодження вантажу.

Як зазначає апелянт, позивачем не було надано доказів дійсності того, що мало місце ДТП за участю ФОП Булеза М.М. , докази того, що відбулася фіксація пошкодження вантажу в місці ДТП, із яких можна було б встановити дійсно перелік, асортимент та вартість пошкодженого вантажу, винуватців даного ДТП, що стало підставами ДТП.

Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що довідка про ДТП від 01.04.2019р. є належним доказом, а відповідач не заперечував та визнав обставини, які в ній зафіксовані.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019р. відкрито апеляційне провадження..

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

24.05.2016р. між Фізичною особою-підприємцем Шуміловим О.В. (страхувальником) та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» (позивачем) був укладений договір №УА130345 добровільного страхування цивільної відповідальності експедитора, за умовами якого страховим випадком є передбачена договором подія, що відбулася та з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування за ненавмисне заподіяння, протягом строку дії договору страхування, шкоди третім особам під час виконання страхувальником своїх зобов`язань, пов`язаних з експедируванням вантажів.

Страховим випадком за вказаним договором є, зокрема настання відповідальності внаслідок пошкодження, знищення, втрати або недостачі вантажу під час перевезення за умови договору про експедирування.

На підставі договору купівлі-продажу №S2012/021Z компанією DAVIDE CAMPARI SPA, Італія, у Публічного акціонерного товариства «Біо мед скло», Україна, було придбано пляшки скляні ємністю 100 мл. типу 1.186-С26(26Р130)-100.

01.04.2015р. з метою доставки пляшок до DAVIDE CAMPARI SPA, Італія між Публічним акціонерним товариством «Біо мед скло» (замовником) та страхувальником (експедитором) був укладений договір про транспортно-експедиторське обслуговування №А0002, за умовами якого страхувальник зобов`язався організовувати та забезпечувати транспортування вантажу автомобільним міжнародним і внутрішнім сполученням, відповідно до заявок замовника, наявним в нього автомобільним транспортом, так й іншими перевізниками, що можуть залучатися експедитором до здійснення перевезень за рахунок останнього, шляхом укладання з ними відповідних договорів, а замовник в свою чергу, зобов`язався сплачувати вартість таких послуг експедитору.

Заявкою №10/03/17 на транспортування вантажу в міжнародному сполученні замовлено експедирування вантажу на маршруті перевезення Житомир (Україна) - VERBANIA (ITALY).

За договором №А0002 про транспортно-експедиторське обслуговування від 01.04.2015р. страхувальник взяв на себе обов`язок укладати від свого імені необхідну кількість договорів перевезення або інших договорів з метою забезпечення оптимального транспортного обслуговування та організації перевезення вантажів, що не суперечать умовам цього договору та даних, вказаних в заявках.

28.07.2016 р. між страхувальником (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансроут» (виконавцем) був укладений договір №В0090 про транспортно-експедиторське обслуговування.

За договором №В0090 про транспортно-експедиторське обслуговування від 28.07.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансроут» має право для виконання доручення замовника здійснювати самостійний добір перевізників, агентів, інших третіх осіб та укладати правочини з такими третіми особами від свого імені. Також, відповідно до договору перевезення вантажів може здійснюватися іншими перевізниками, що можуть залучатися виконавцем до здійснення перевезень за рахунок останнього, шляхом укладення з ними відповідних договорів.

01.06.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансроут» (експедитором-1) та Фізичною особою - підприємцем Лужною Ольгою Романівною (експедитором-2) був укладений договір №514 на транспортне обслуговування - надання послуг з організації і виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом у міських, міжміських і міжнародних сполученнях.

Заявкою № 10/03/17-2 на транспортування вантажу в міжнародному сполученні для Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансроут» замовлено експедирування вантажу на маршруті перевезення Житомир (Україна) - VERBANIA (ITALY).

Заявкою №1352 на транспортно-експедиційне обслуговування замовлено експедирування вантажу на маршруті перевезення Житомир (Україна) - VERBANIA (ITALY) транспортним засобом «RENAULT», д.р.н. НОМЕР_1 з причіпом, д.р.н. НОМЕР_2 .

З підписанням договору № 514 про транспортне обслуговування, ФОП Лужна O.P. набула право здійснювати самостійний добір перевізників, агентів, інших третіх осіб та укладати правочини з такими третіми особами від свого імені.

28.07.2016р. між ФОП Лужною Oльгою Pоманівною (експедитором) та ФОП Булезою Михайлом Михайловичем (перевізником) був укладений договір № 662 на транспортне обслуговування.

Заявкою №1370/03 на транспортно-експедиційне обслуговування замовлено перевезення вантажу на маршруті перевезення Житомир (Україна) - VERBANIA (ITALY) транспортним засобом «RENAULT», д.р.н. НОМЕР_1 з причіпом, д.р.н. НОМЕР_2 .

Згідно вказаної заявки перевізник - ФОП Булеза М.М. - несе матеріальну відповідальність за збереження товару з моменту завантаження до моменту вивантаження.

З підписанням договору № 662 про транспортне обслуговування, ФОП Булеза М.М. набув право здійснювати самостійний добір перевізників, агентів, інших третіх осіб та укладати правочини з такими третіми особами від свого імені.

Публічним акціонерним товариством «Біо Мед Скло» було видано товарно-транспортну накладну CMR 450069 про відправлення 44 місць скло продукції харчового призначення - склянка ємністю 100 мл. - 187572 шт.

14.03.2017р. в місті Житомир ФОП Булеза М.М. було прийнято до перевезення транспортним засобом «RENAULT», д.р.н. НОМЕР_1 з причіпом, д.р.н. НОМЕР_2 вантаж (44 місць склопродукції) для перевезення до DAVIDE CAMPARI SPA, Італія у місто VERBANIA (ITALY), що відображено у товарно- транспортній накладній (CMR) № 450069.

21.03.2017р. у напрямку пунктів Грядки-Горовце, Словаччина сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вантаж було пошкоджено, що підтверджено, зокрема, довідкою про ДТП від 21.03.2017р. Поліцейського корпусу в м. Михайлівці, Словаччина. Після чого вантаж було перезавантажено на інший транспортний засіб для повернення відправнику та під митним контролем повернено публічному акціонерному товариству «Біо Мед Скло».

22.03.2017р. страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про настання страхового випадку, яке було зареєстровано за вх. № 4742.

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального (майнового) збитку, завданого майну - вантажу, вартість пошкодженого майна в розмірі 252 634,58 грн.

За ризиком «відповідальність за додатковими витратами» на підставі вантажно-митної декларації UA/101070/2017/003547 та розрахунку витрат, пов`язаних із розвантаженням пошкодженої продукції від 07.04.2017р. сума додаткових витрат склала 72 841,29 грн. Ліміт відповідальності за договором страхування по додатковим витратам становить 50 000,00 грн.

04.07.2017р. до позивача звернувся страхувальник із заявою на виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована за вх. № 13654.

11.07.2017р. позивачем, на виконання умов договору був складений страховий акт про виплату страхувальнику грошової суми у розмірі 261 481,16 грн., яка була розрахована наступним чином: 252 634,58 грн. + 50000,00 грн. - 12561,85 грн. - 28591,55 грн. = 261481,16 грн., де: 252 634,58 грн. + 72 841,29 грн. - вартість вантажу, згідно звіту та додаткові витрати (в межах ліміту 50000,00 грн.). 12561,85 грн. - франшиза, тобто частина збитків, що не відшкодовується страховиком, згідно п. 5.2 договору страхування. 28591,55 грн. - зменшення страхового відшкодування, згідно п. 3.5.7 договору страхування. 261481,16 грн. - розмір страхового відшкодування.

11.07.2017р. позивачем перераховано на рахунок Публічного акціонерного товариства «Біо Мед Скло» страхове відшкодування у розмірі 261 481,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10392 від 11.07.2017р.

25.10.2016р. між ФОП Булезою Михайлом Михайловичем (перевізником) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом (CMP) №12-01.07.16.00143, за умовами якого відповідач, як страхувальник ФОП Булези М.М. зобов`язаний здійснити страхове відшкодування витрат, пов`язаних із настанням страхового випадку.

Позивач звертався до відповідача із претензією №9224 від 29.09.2017р. про компенсацію суми страхового відшкодування у розмірі 261 481,18 грн. Доказів відшкодування, як і доказів реагування на претензію, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів від 19.05.1956р. перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Відповідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За таких обставин, позовні вимоги є документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «ФПК «ГРОСС» проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», ТОВ «Гержик проти України») суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту, з урахуванням основних засад (принципів) господарського судочинства, встановлених ст. 2 ГПК України.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Як свідчать матеріали справи, розгляд справи відкладався за неявкою представника позивача. Отже, суд дотримуючись принципу рівності сторін та верховенства права, змагальності сторін, здійснив розгляд справи в межах розумного строку.

Щодо відповідальності ФОП Шумілова О.В. , то згідно умов договору №УА130345 добровільного страхування цивільної відповідальності експедитора, страховим випадком за вказаним договором є, зокрема настання відповідальності внаслідок пошкодження, знищення, втрати або недостачі вантажу під час перевезення за умови договору про експедирування.

Щодо відповідальності ФОП Булеза М.М. , то відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України та ст. 17 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів від 19.05.1956р., відповідальність несе перевізник, який застрахований відповідачем.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведених у даній постанові обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі №910/17724/18.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2019р. у справі №910/17724/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - без задоволення.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова