ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/377/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від АТ "Херсонобленерго" - Шорстов О.Ю., довіреність № 07/133-19, від 08.04.19;

від МКП ""Виробниче управління водопровідно-каналізаційно господарства м.Херсона - Рябчук В.В., довіреність № 01-19-08/429, від 16.01.19;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Херсонобленерго"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019

по справі №923/377/19

за позовом Акціонерного товариства "Херсонобленерго"

до відповідача: Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства"

про стягнення 219052,66 грн.

(суддя першої інстанції: Закурін М.К., дата та місце ухвалення рішення: 25.06.2019, Господарський суд Херсонської області, м.Херсон, вул. Театральна, 18)

В травні 2019 року Акціонерне товариство Херсонобленерго (далі АТ «Херсонобленерго») звернулося з позовом до Міського комунального підприємства Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона (далі МКП Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона) про стягнення 219 052,66 грн., з яких: 589,71 грн. пені за несвоєчасну оплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії, 49,14 грн. річних за несвоєчасну сплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії, 202 214,69 грн. пені за несвоєчасну сплату вартості отриманої електричної енергії, 16 199,12 грн. річних за несвоєчасну сплату вартості отриманої електричної енергії.

В якості обґрунтування власної позиції позивач вказав, що на підставі укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії №591 від 14.05.2003 поставляв відповідачу електричну енергію, чим належно виконував свої зобов`язання. Разом з тим, відповідач у період з жовтеня по грудень 2018 року вартість активної та реактивної електричної енергії сплачував несвоєчасно та не у повному обсязі, що призвело до порушення строків виконання грошових зобов`язань.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019 (суддя Закурін М.К.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з МКП Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона на користь АТ Херсонобленерго 16 199,12 грн. річних за несвоєчасну оплату вартості отриманої активної електричної енергії, 49,14 грн. річних за несвоєчасну оплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії та 243,81 грн. витрат по сплаті судового збору, в іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач, допустивши несвоєчасну оплату вартості отриманої електричної енергії, порушив взяте на себе зобов`язання та під час судового розгляду не довів зворотнього.

Місцевий суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правомірності нарахування пені, з огляду на що вимоги про її стягнення є безпідставними. Щодо вимог позивача в частині стягнення 16199,12 грн. річних за несвоєчасну сплату вартості отриманої активної електричної енергії за період з 09.11.2018 по 29.01.2019 та 49,14 грн. річних за несвоєчасну сплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії за період з 10.12.2018 по 16.01.2019 суд зазначив, що вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ Херсонобленерго звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019 по справі №923/377/19 в частині відмови у задовленні позовних вимог про стягнення 202214,69 грн. пені за несвоєчасну оплату вартості отриманої активної електричної енергії та 589,71 грн. пені за несвоєчасну оплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в цій частині.

Зокрема, апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про недовденість позивачем правильності її нарахування і такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону.

Сума пені за несвоєчасну сплату вартості отриманої активної електричної енергії, яка підлягала стягненню була вказана у тексті позовної заяви з посиланням на додаток-розрахунок, в якому є всі вихідні дані.

Крім того, апелянт звертає увагу, що відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, де останній фактично визнав порушення зі свого боку грошового зобов`язання за договором постачання електроенергії, надавши власний розрахунок пені за несвоєчасну оплату вартості електричної енергії. При порівнянні розрахунку пені позивача і відповідача вбачається, що всі вихідні дані для обчислення пені є тотожними, що свідчить про правильність нарахування пені позивачем. Разом з тим, у власному розрахунку відповідач допустив помилку при обчисленні пені за несвоєчасну оплату рахунку за грудень 2018 року за період з 25.01.2019 28.01.2019, невірно вказавши суму 3251,23 грн. замість вірного 9753,70 грн. В іншій частині розрахунок є однаковим.

Апелянт зазначає, що відповідач жодного заперечення щодо вимоги позивача про стягнення 589,71 грн. пені за несвоєчасну сплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії не висловлював, що свідчить про його згоду з правомірністю нарахування пені у відповідності до приписів п.п. 4.2.1, 2.3.4 Договору, Додатку №9 до договору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №923/377/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Херсонобленерго" на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Херсонобленерго" на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019 по справі №923/377/19 призначено в судовому засіданні на 24.09.19 о 10-30 год. в приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

12.08.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від МКП Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивач в апеляційній скарзі не наводить жодних об`єктивних причин на підтвердження поважності ненадання до суду першої інстанції детального розрахунку пені.

Крім того, відповідачем на адресу позивача направлявся відзив на позовну заяву, який містить посилання на ту обставину, що з наданого АТ «Херсонобленерго» розрахунку неможливо встановити фактични розмір пені, а тому він є необґрунтованим.

19.08.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від АТ "Херсонобленерго" про участь в судовому засіданні, яке призначене на 24.09.2019, в режимі відеоконференції в Господарському суді Херсонської області (73000, м. Херсон, вул. Театральна,18).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 задоволено клопотання АТ "Херсонобленерго" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, судове засідання по справі №923/377/19 призначено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 24.09.2019 представник АТ «Херсонобленерго» підтримав доводи, викладені ним в апеляційній скарзі, наполягав на її задоволенні та на скасуванні рішення суду першої інстанції. Представник МКП Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона заперечував проти доводів апелянта та просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2003 Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Херсонобленерго (яке на даний час має назву Акціонерне товариство Херсонобленерго), як постачальником, та МКП Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона, як Споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії № 591, а також додаткові угоди до нього від 26.10.2016 та від 15.01.2018.

Пунктом 1 укладеного між сторонами Договору передбачено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 18626,25 кВт, а споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платжі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.2.3.3. Договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку № 2 до договору «Порядок розрахунків та графік знаяття показів засобів обліку електричної енергії та подання їх до електропостачальної організації».

Згідно з п.2.3.4. споживач зобов`язаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею елктропостачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 9 до даного договору «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії».

За невнесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3, 2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним Додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (пункт 4.2.1.),

Пунктом 5 Додатку №2 до Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Порядком платежів Постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюється нарахування.

На виконання умов договору позивач за актами прийому-передачі здійснював протягом жовтня грудня 2018 року передачу електричної енергії:

- акт №10а від 31.10.2018 про передачу активної електроенергії на суму 5 291 585,95 грн.,

- акт №10р від 31.10.2018 про передачу реактивної електроенергії на суму 48 988,56 грн.,

- акт №11а від 30.11.2018 про передачу активної електроенергії на суму 5 420 429,69 грн.,

- акт №11а від 30.11.2018 про передачу реактивної електроенергії на суму 53 672,42 грн.,

- №12а від 31.12.2018 про передачу активної електроенергії на суму 6 046 389,79 грн,

- акт №12а від 30.11.2018 про передачу реактивної електроенергії на суму 44 439,04 грн.

У зв`язку з несвоєчасною та неповною оплатою вартості отриманої електроенергії позивачем згідно розрахунків нараховано:

- 202 214,69 грн. пені та 16 199,12 грн. річних за несвоєчасну сплату вартості отриманої активної електричної енергії,

- 589,71 грн. пені та 49,14 грн. річних за несвоєчасну сплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

Вказані обставини стали підставою для звернення АТ «Херсонобленерго» до Господарського суду Херсонської області з відповідним позовом про стягнення 202 214,69 грн. пені та 16 199,12 грн. річних за несвоєчасну сплату вартості отриманої активної електричної енергії, 589,71 грн. пені та 49,14 грн. річних за несвоєчасну сплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Стаття 15 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема, із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою сторонами укладений договір енергопостачання.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві, який зобов`язується оплатити її та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором

Відповідно до ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.ч. 1, 2 ст. 217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України унормовано, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписамим ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

В пункті 4.2.1. договору сторони встановили, що за невнесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3, 2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

У додатку №2 «Порядок розрахунків та графік заняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації (оплата за фактом)» передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, на який здійснювається нарахування.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, умови укладеного сторонами договору, а також визнання факту оплати спожитої електричної енергії з порушенням строків, передбачених договором, судова колегія вважає вимоги позивача про стягнення пені обґрунтованим.

Перевіривши розрахунок пені за несвоєчасну оплату вартості електричної енергії за період з 12.11.2018 по 29.01.2019 на суму 202214,69, а також пені за несвоєчасну оплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії за період з 10.12.2017 по 16.01.2018 в сумі 589,71 грн., судова колегія вважає його вірним, а висновок про відмову в задоволенні позову в цій частині з підстав недовденості правомірності нарахування штрафних санкцій за прострочення оплати спожитої електричної енергії хибним, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, сума пені за несвоєчасну сплату вартості отриманої електричної енергії, яка підлягала стягненню була вказана у тексті позовної заяви, з наданням відповідного розрахунку, в якому зазначено всі необхідні вихідні дані.

Крім того, в матеріалах справи наявний і розрахунок пені, здійснений відповідачем, в якому також зазначено вихідні дані, що співпадають з періодом прострочення, зазначеним позивачем.

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з доводами апелянта, вважає їх обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, а висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині помилковим.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру застосовної до нього неустойки, яке судом першої інстанції розглянуто не було.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначив, що МКП Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона є комунальним підприємством, яке виконує життєво важливі функції водопостачання та водовідведення для всього міста Херсона, зокрема фізичним та юридичним особам, з яких 80% складає населення міста; діяльність відповідача через велику заборгованість населення перед ним є збитковою.

На підтвердження скрутного фінансового становища відповідачем до відзиву додано: копії звіту про фінансові результати за 2018 рік; довідка про забезпеченість фінансовим ресурсом МКП Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона в середньому за місяць 2018 року; копія податкової вимоги від 30.11.2018 №92368-17; копія рахунку №37000141 від 04.01.2019; копія рахунку №591; копії листів №02/04-03/3373 від 06.11.2018 та №02/04-03/3705 від 06.12.2018. (а.с. 57-61)

Так, за випискою з журналу-ордеру рахунків (розрахунки з населенням) за грудень 2018 загальна заборгованість населення перед підприємством за надані послуги складає 55138306,55 грн.

Згідно зі звітом про фінансові результати за 2018 рік збиток підприємства склав 3186000 грн. Крім того, як вбачається з довідки про забезпеченість фінансовими ресурсами для здійснення господарської діяльності відповідача, незабезпеченість витрат підприємства фінансовими ресурсами в середньому за місяць складає 4308000 грн.

Відповідач зазначає, що обмеженість матеріально-технічних ресурсів підприємства та відсутність коштів внаслідок несвоєчасного розрахунку абонентів водоканалу за надані послуги є причиною недопостачання питної води, що негативно впливає на соціально-економічний стан та санітарно-епідемологічне благополуччя населення та інфраструктуру міста Херсона.

Також МКП Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона неодноразово зверталось до позивача щодо надання можливості відстрочити погашення наявних грошових зобов`язань за постачання електроенергії та компенсації за перетікання реактивної електроенергії, із проханням не застосовувати штрафні санкції за їх несвоєчасне виконання, враховуючи наявну бюджетну заборгованість перед відповідачем, в тому числі і передбачену оплату субсидій, нарахованих населенню за попередні періоди.

Розглянувши клопотання відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зменшення сум пені за несвоєчасну сплату вартості електричної енергії, зважаючи на таке.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з врахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу, що законодавством не врегульовано розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом за власним переконанням.

Враховуючи обставини справи, повну сплату відповідачем заборгованості за спожиту електроенергію, беручи до уваги майновий стан відповідача, який є комунальним підприємством, виходячи з принципів справедливості та добросовісності, колегія суддів вважає наявними підстави для зменшення заявленої до стягнення з відповідача за несвоєчасну оплату вартості спожитої електроенергії пені в сумі 202 214,69 грн. до 101112,35 грн.

Судовою колегією Південно-західного апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції в частині стягнення 49,14 грн. річних за несвоєчасну сплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії, 16 199,12 грн. річних за несвоєчасну сплату вартості отриманої електричної енергії не переглядається, оскільки позивачем в цій частині рішення суду не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Херсонобленерго" на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019 по справі №923/377/19 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, з викладенням резолютивної частини рішення в редакції суду апеляційної інстанції.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Херсонобленерго" на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019 по справі №923/377/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019 по справі №923/377/19 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019 по справі №923/377/19 в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» на корись Акціонерного товариства «Херсонобленерго» 101112,35 грн. пені за несвоєчасну оплату вартості отриманої активної електричної енергії, 589,71 грн. пені за несвоєчасну оплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії, 16 199,12 грн. річних за несвоєчасну оплату вартості отриманої активної електричної енергії, 49,14 грн. річних за несвоєчасну оплату компенсації перетікання реактивної електричної енергії та 1769,11 грн. судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.»

Стягнути з Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» на користь Акціонерного товариства «Херсонобленерго» 2653,53 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.09.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: А.І. Ярош

Г.І. Діброва