ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2502/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Київський бронетанковий завод", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Коннектор", м. Харків
про стягнення 265604,00 грн.
без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Київський бронетанковий завод" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Коннектор", в якій просить суд стягнути з останнього 265604,00 грн., в тому числі: основний борг у сумі 178093,09 грн., безпідставно набуте майно (грошові кошти у сумі 1851,23 грн.), інфляційні втрати у сумі 72022,46 грн. та 3% річних у сумі 13637,22 грн. Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 68/260 від 11.05.2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2502/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

04.09.2019 року відповідач надав відзив (вх.№ 21045), в якому проти задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат заперечував посилаючись на те, що позивач не зазначив у позовній заяві детального розрахунку суми позову, з якого було б можливо встановити, на яку суму було перевищено ціну поставленого товару по кожній із видаткових накладних. Окрім цього, протокол погодження договірної ціни не містить дату його підписання, у зв`язку з чим неможливо визначити початок перебігу строку грошового зобов`язання та нарахування інфляційних втрат та 3% річних. Відповідач також зазначив, що позивачем надані платіжні доручення у копіях, на яких відсутні відмітки банку про їх виконання, внаслідок чого їх не можна розглядати в якості документів, які підтверджують оплату товару.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив такі обставини.

11.05.2016 року між Державним підприємством "Київський бронетанковий завод" (Позивач, Покупець) та Публічним акціонерним товариством "Коннектор" (Відповідач, Постачальник) було укладено договір поставки № 68/260 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди № 1 від 08.08.2016 року до Договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю товар, зазначений у Додатках до даного Договору (Протоколах погодження орієнтовної ціни), а Покупець зобов`язується прийняти його та оплатити згідно даного Договору для постачання в інтересах Міністерства оборони України.

Згідно з п. 3.2. Договору відвантаження товару проводиться в термін 30 днів з моменту отримання попередньої плати Постачальником за товар. Датою поставки товару вважається дата підписання Покупцем видаткової накладної. На отриманий товар Покупець повинен видати Постачальнику довіреність.

Пунктом 4.1. Додаткової угоди № 1 від 08.08.2016 року до Договору передбачено, що орієнтовна вартість товару зазначається у Додатках до даного Договору (протоколах погодження орієнтовної ціни) з досягненням надалі домовленостей за договірною ціною.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата товару здійснюється за договірною ціною, яка підлягає погодженню з ГПЗ № 4104 Постачальника. Постачальник надає Покупцю і ГПЗ № 1285, ГПЗ № 4104 протокол узгодження договірної ціни і розрахунково-калькуляційні матеріали, сформовані на підставі фактичних і прогнозованих витрат. На підставі висновку ГПЗ № 4104 за договірною ціною, договірна ціна одиниці товару і загальної вартості товару за Договором остаточно погоджується сторонами шляхом оформлення Протоколу погодження договірної ціни (при цьому сторонами оформляється відповідна додаткова угода).

В силу п. 5.1. Договору оплата товару здійснюється Покупцем шляхом сплати попередньої оплати в розмірі 50% від суми товару, який повинен бути поставлений та кінцевого розрахунку протягом 10 днів з моменту приймання товару за якістю Покупцем за умови підписання сторонами протоколу погодження договірної ціни.

У зв`язку з вище наведеним, Позивач згідно з рахунком № 325 від 25.05.2016 року попередньо здійснив оплату по даному Договору, що підтверджується платіжним дорученням № 7980 від 27.05.2019 року на суму 209237,94 грн., за цінами, які наведені у протоколі погодження орієнтовної ціни.

В свою чергу, на виконання умов Договору Відповідачем було здійснено постачання товару, що підтверджується видатковими накладними за цінами, які наведені у протоколі погодження орієнтовної ціни, а саме:

- видаткова накладна № 1079 від 08.06.2016 року на суму 15248,16 грн.;

- видаткова накладна № 1072 від 08.06.2016 року на суму 12569,40 грн.;

- видаткова накладна № 1068 від 08.06.2016 року на суму 6721,92 грн.;

- видаткова накладна № 1070 від 08.06.2016 року. на суму 33508,44 грн.;

- видаткова накладна № 1071 від 08.06.2016 року на суму 79907,22 грн.;

- видаткова накладна № 1074 від 08.06.2016 року на суму 10733,40 грн.;

- видаткова накладна № 1075 від 08.06.2016 року на суму 12144,60 грн.;

- видаткова накладна № 1076 від 08.06.2016 року на суму 4811,40 грн.;

- видаткова накладна № 1077 від 08.06.2016 року на суму 10426,32 грн.;

- видаткова накладна № 1078 від 08.06.2016 року на суму 6419,88 грн.;

- видаткова накладна № 1080 від 08.06.2016 року на суму 11538,36 грн.;

- видаткова накладна № 1069 від 08.06.2016 року на суму 5208,84 грн.;

- видаткова накладна № 1346 від 07.07.2016 року на суму 12099,46 грн.;

- видаткова накладна № 1347 від 07.07.2016 року на суму 9375,91 грн.;

- видаткова накладна № 1348 від 07.07.2016 року на суму 60315,19 грн.;

- видаткова накладна № 1349 від 07.07.2016 року на суму 143833,00 грн.;

- видаткова накладна № 1350 від 07.07.2016 року на суму 22624,92 грн.;

- видаткова накладна № 1351 від 07.67.2016 року на суму 27595,80 грн.;

- видаткова накладна № 1352 від 07.07.2016 року на суму 21860,28 грн.;

- видаткова накладна № 1353 від 07.07.2016 року на суму 8660,52 грн.;

- видаткова накладна № 1354 від 07.67.2016 року на суму 18767,38 грн.;

- видаткова накладна № 1355 від 07.07.2016 року на суму 11555,78.грн.;

- видаткова накладна № 1356 від 07.07.2016 року на суму 27446,69 грн.;

- видаткова накладна № 1357 від 07.07.2016 року на суму 20769,05 грн.

Таким чином, Відповідачем було здійснено постачання товару за Договором за вказаними видатковими накладними на суму 594141,92 грн.

Позивачем було здійснено кінцевий розрахунок за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями № 8332 від 15.06.2016 року на суму 87833,01 грн. та № 8973 від 27.07.2016 року на суму 297070,96 грн. за цінами, які наведені у Протоколі погодження орієнтовної ціни.

Таким чином, Позивачем було сплачено за вказаними платіжними дорученнями за Договором кошти на суму 594141,91 грн.

На виконання п. 4.2. Договору Покупець та Постачальник погодили протокол погодження договірної ціни до Договору від 05.10.2016 року, де ціни на товар менші ніж погоджені в протоколі погодження орієнтовної ціни. Різниця між протоколом погодження орієнтовної ціни та протоколом погодження договірної ціни становить 175068,01 грн.

Відповідно до п. 4.6. Договору у випадку, якщо Постачальник отримав від Покупця на виконання умов договору суму більшу, ніж погоджену ГПЗ № 4104 і зазначену сторонами у протоколі погодження договірної ціни, Постачальник протягом 10 днів з дати підписання протоколу повертає різницю Продавцю на його поточний рахунок.

Окрім того, Відповідачем було надіслано рахунок № 513 від 11.08.2016 року за Договором на загальну суму 31693,68 грн. з найменуванням товару та ціною, що передбачено у протоколі погодження орієнтовної ціни.

В свою чергу, Позивачем було сплачено кошти у розмірі 31693,68 грн. по даному рахунку, що підтверджується платіжним дорученням №9356 від 17.08.2016 року.

У зв`язку з наведеним вище, Відповідачем було здійснено постачання товару за Договором на суму 31693,68 грн., підтвердженням чого є видаткові накладні, а саме:,

- видаткова накладна № 1945 від 02.09.2016 року на суму 23038,56 грн.;

- видаткова накладна № 1946 від 07.09.2016 року на суму 8655,12 грн.

Водночас, згідно з протоколом погодження договірної ціни до Договору від 01.11.2016 року погоджена ціна на Товар менша ніж погоджені в протоколі погодження орієнтовної ціни, та становить 3025,08 грн.

На підставі викладеного, Позивач вважає, що Відповідач був зобов`язаний повернути різницю у сумі 178093,09 грн. (175068,01 грн. + 3025,08 грн.) на поточний рахунок Позивача протягом 10 днів з дати підписання Протоколів, що не було зроблено Відповідачем.

Крім того, позивач зазначає, що Відповідачем було надіслано рахунок №804 від 12.12.2016 року за Договором на загальну суму 1851,23 грн. з найменуванням товару, що передбачена у протоколі погодження орієнтовної ціни та протоколі погодження договірної ціни за цінами, що передбачено у протоколі погодження договірної ціни, крім другої, третьої, четвертої, п`ятої, шостої позиції у даному рахунку, так як дане найменування товару та ціна не передбачені протоколом погодження орієнтовної ціни та протоколом погодження договірної ціни.

Позивачем було сплачено кошти по даному рахунку, що підтверджується платіжним дорученням № 1122 від 19.12.2016 року.

Оскільки Відповідачем було вказано у рахунку № 804 від 12.12.2016 року, що даний рахунок виписаний для виконання Договору № 68-260 від 11.05.2016 року, то Позивач вважає, що дану оплачену суму по рахунку треба вважати сумою сплаченою саме по оспорюваному Договору. Однак, Відповідачем не було здійснено постачання товару, а отже Відповідач не виконав свої зобов`язання перед Позивачем щодо постачання Товару на суму у розмірі 1851,23 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору відвантаження товару проводиться в термін 30 днів з моменту отримання попередньої плати Постачальником за товар. Датою поставки товару вважається дата підписання Покупцем видаткової накладної. На отриманий Товар Покупець повинен видати Постачальнику довіреність.

Таким чином, Відповідач зобов`язаний був здійснити постачання товару Позивачу до 18.01.2017 р., що не було зроблено Відповідачем.

Позивач, посилаючись на приписи статті 1212 ЦК України, вважає, що Відповідач повинен повернути безпідставно набуте майно (грошові кошти в сумі 1851,23 грн.).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з умов Договору, сторони передбачили, що ціна товару остаточно погоджується сторонами шляхом оформлення протоколу погодження договірної ціни.

При цьому різниця між новою ціною та сплаченими позивачем коштами склала 178093,09 грн. на користь останнього.

Відповідно до п. 4.6. Договору у випадку, якщо Постачальник отримав від Покупця на виконання умов договору суму більшу, ніж погоджену ГПЗ № 4104 і зазначену сторонами у протоколі погодження договірної ціни, Постачальник протягом 10 днів з дати підписання протоколу повертає різницю Продавцю на його поточний рахунок.

Таким чином, відповідач мав повернути позивачу надмірно сплачені кошти у сумі 178093,09 грн. протягом 10 днів з дати підписання протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірних протоколах не вказано дати їх підписання сторонами по справі, втім у них містяться дати їх підписання начальником Головного представництва замовника № 4104. Отже, саме ці дати суд визначає, як дати підписання протоколів.

Зазначене вище спростовує доводи відповідача про відсутність дати підписання протоколів погодження договірної ціни. При цьому суд не вбачає підстав для встановлення сум, на які було перевищено ціну поставленого товару по кожній із видаткових накладних, оскільки повернення грошей відбувається після підписання протоколу погодженої договірної ціни, а не по кожній накладній окремо.

Щодо наданих позивачем копій платіжних доручень, суд зазначає, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами отримання від позивача грошових коштів у сумі 594141,91 грн. Більш того, відповідач у відзиві проти вимог про стягнення основної заборгованості взагалі не заперечує.

За таких підстав, заперечення відповідача позбавленими фактичного та правового обґрунтування, є такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв`язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у відзиві, що порушує умови ч.1 ст. 74 ГПК України, за приписами якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Протокол погодження договірної ціни на суму 419073,90 грн. був підписаний 05.10.2016 року, тому відповідач вважається судом таким, що прострочив зобов`язання з повернення коштів у сумі 175068,01 грн. з 16.10.2016 року.

Протокол погодження договірної ціни на суму 28668,60 грн. був підписаний 01.11.2016 року, тому відповідач вважається судом таким, що прострочив зобов`язання з повернення коштів у сумі 3025,08 грн. з 12.11.2016 року.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, відповідач надмірно сплачені позивачем кошти у розмірі 178093,09 грн. не повернув, внаслідок чого його заборгованість, склала 178093,09 грн.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та відсутність доказів на підтвердження сплати відповідачем суми боргу за Договором в сумі 178093,09 грн., суд визнає вимогу позивача про стягнення з відповідача 178093,09 грн. заборгованості належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні витрати.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України гарантовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, зазначає, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

3% річних нараховані на заборгованість у сумі 175068,01 грн. за період з 16.10.2016 року по 28.02.2019 року становить 12457,98 грн.

3% річних нараховані на заборгованість у сумі 3025,08 грн. за період з 12.11.2016 року по 28.02.2019 року становить 208,57 грн.

Отже, загальний розмір 3% річних становить 12666,55 грн.

Інфляційні втрати нараховані на заборгованість у сумі 175068,01 грн. за період з 16.10.2016 року по 28.02.2019 року становлять 52696,47 грн.

Інфляційні втрати нараховані на заборгованість у сумі 3025,08 грн. за період з 12.11.2016 року по 28.02.2019 року становлять 910,57 грн.

Отже, загальний розмір інфляційних втрат становить 53607,04 грн.

Щодо вимоги про стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів у сумі 1851,23 грн.), суд враховує таке.

Інститут безпідставного набутого майна передбачено статтею 1212 Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно із зазначеною статтею особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Судом не встановлено, що позивач в односторонньому порядку відмовлявся від Договору або що Договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку.

Зазначене унеможливлює застосування до спірних відносин між сторонами цієї норми, адже між сторонами існували договірні зобов`язання, на виконання яких позивач і сплатив оспорювану суму грошей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висвітлювалась Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у справах №№ 910/9072/17 та 910/1238/17. Так, Верховний Суд зазначив, що оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути як невикористаний аванс, набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову частині стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів у сумі 1851,23 грн.) та звертає увагу на те, що права позивача можуть бути захищені на підставі правових норм, які регулюють договірні відносини сторін та стосуються наслідків порушення умов укладеного договору.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 6, 11, 525, 530, 626, 712, 1212, ч. 3 ст. 509, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 629, ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Коннектор" (61140, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 98, ) на користь Державного підприємства "Київський бронетанковий завод" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 34-А, ) основний борг у сумі 178093,09 грн., інфляційні втрати у сумі 53607,04 грн. та 3% річних у сумі 12666,55 грн. та судовий збір у розмірі 3672,31 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено 13.09.2019 року.

Суддя О.В. Смірнова