РІШЕННЯ

16 вересня 2019 року Справа № 913/454/19

Провадження №19/913/454/19

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськ Збут" (вул. Гагаріна, 87 к.307, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400)

до Лисичанського професійного торгово-кулінарного ліцею (вул. ім.Д.І.Менделєєва, б.47, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100)

про стягнення 320628 грн 53 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - Славич В.І.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганськ Збут» звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Лисичанського професійного торгово-кулінарного ліцею про стягнення суми боргу у розмірі 320628 грн 53 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем відповідно до актів споживання природного газу: № 1118 від 31.01.2019 на суму 67045 грн 75 коп., № 2241 від 28.02.2019 на суму 145776 грн 70 коп., № 2783 від 31.03.219 на суму 107806 грн 08 коп. станом на 22.07.2019 обліковується заборгованість за спожиті обсяги природного газу.

Ухвалою суду від 16.08.2019 відкрито провадження у справі та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.09.2019.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н та б/д, якій надійшов через канцелярію суду 29.08.2019, визнав позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що акт звірки №127 на суму заборгованості у розмірі 320628 грн 53 коп. та лист - згода були направлені позивачу на електронну адресу 15.05.2019 та 24.06.2019, та рекомендованим листом з описом 08.08.2019. Також, у зв`язку з визнанням позову, просить стягнути з відповідача 50 % сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2404 грн 72 коп.

29.08.2019 від відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/н та б/д.

Використання електронних документів і цифрових підписів в Україні регулюється на підставі Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу, є електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується утворення електронного документа (ст.6 зазначеного Закону).

Отже, за відсутності Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та впровадження відповідного електронного документообігу документи, які надійшли на електронну пошту суду, повинні бути підписані електронним підписом.

Ураховуючи те, що відзив на позовну заяву не підписано електронним цифровим підписом, про що складено відповідний акт від 29.08.2019, суд не приймає його до розгляду.

Представники сторін в судове засідання 16.09.2019 не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.

21.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськгаз збут» (постачальник, позивач) та Лисичанським професійним торгово - кулінарним ліцеєм (споживач, відповідач) укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансується з державного та місцевих бюджетів) №2018/Б-ЛИС/23, за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2018 році товар - природний газ (код за ДК 021:2015-09120000-6 - газове паливо), в обсягах, строках, порядку та на умовах, передбачених цим договором, а споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Постачальник передає споживачу у період з 01.02.2018 по 31.12.2018 (включно) природний газ в планових річних обсягах постачання газу до 49,041 м3, які визначаються як сума місячних планових обсягів, зазначених у п.1.3 цього договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.1.3 договору планові обсяги постачання газу по місяцях визначаються у м3 і становлять:

1 квартал2 квартал3 квартал4 квартал
Січень-Квітень2Липень-Жовтень7
Лютий12Травень-Серпень-Листопад10
Березень8Червень-Вересень-Грудень10,041

Відповідно до п.4.2 договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, визначений постачальником з урахуванням вимог чинного законодавства, згідно рахунків постачальника та з урахуванням підписаних актів приймання - передачі природного газу.

Згідно з п.11.1 договору він набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами в частині поставки природного газу з 01.02.2018 до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

18.01.2019 сторони підписали додаткову угоду №3 до договору №2018/Б-ЛИС/23 від 21.02.2018 про наступне: "Продовжити дію договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного 2019 року, в обсязі, що не перевищує 20 % суми, визначеної у договорі. Продовжити строк дії договору на період, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2019 року до 31.03.2019, в обсязі, що не перевищує 20 % суми, визначеної у договорі, укладеному в 2018 році. Постачальник передає споживачу природний газ, у січні - березні 2019 року, в обсягах 7,679 тис. куб. м. Загальна сума договору на 2018 рік становить 596558 грн 26 коп. Загальна сума додаткової угоди становить на період з 01.01.2019 по 31.03.2019 119311 грн 65 коп.

Згідно з п.7 додаткової угоди №3 від 18.01.2019, вона є невід`ємною частиною договору №2018/Б-ЛИС/23 від 21.02.2018 і діє до 31.03.2019, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань за цим договором.

Обсяг природного газу, передбачений Додатковою угодою №3 від 18.01.2019 був використаний відповідачем у січні 2019 року.

За спожитий природний газ, визначений у додатковій угоді №3 від 18.01.2019, відповідач розрахувався у повному обсязі.

27.12.2018 відповідач звернувся до позивача з листом, у якому просив не відключати його об`єкти від системи газопостачання на час проведення тендерної процедури щодо закупівлі природного газу на 2019 рік та гарантував повне відшкодування коштів за спожитий газ.

У зв`язку з тим, що Лисичанський професійний торгово-кулінарний ліцей є соціально значимим об`єктом, ТОВ «Луганськгаз збут» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ відповідачу без укладання договору на час проведення останнім процедури відкритих торгів для укладення нового договору, про що зазначив у листі №2368 від 27.12.2018.

Як свідчать матеріали справи, послуги з постачання газу документально оформлювалися актами приймання-передачі природного газу.

Таким чином, згідно домовленостей, Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" передано у власність відповідача природний газ в:

- січні 2019 року обсягом 4,3154370 тис. куб.м. за ціною 12946 грн 88 коп. за 1000 куб.м. на суму 67045 грн 75 коп. (з ПДВ);

- лютому 2019 року обсягом 9,383 тис. куб.м. за ціною 12946 грн 88 коп. за 1000 куб.м. на суму 145776 грн 70 коп. (з ПДВ);

- березні 2019 року обсягом 6,939 тис. куб.м. за ціною 12946 грн 88 коп. за 1000 куб.м. на суму 107806 грн 08 коп. (з ПДВ).

Факт поставки природного газу підтверджується актами приймання - передачі природного газу №1118 від 31.01.2019 на суму 67045 грн 75 коп., №2241 від 28.02.2019 на суму 145776 грн 70 коп., №2783 від 31.03.2019 на суму 107806 грн 08 коп. Загальна суму поставленого газу складає 320628 грн 53 коп.

Зазначені акти були вручені споживачу через контакт точку у м. Лисичанську, але не були підписані споживачем.

Відповідач листом №184 від 14.05.2019 повідомив, що за результатами проведення процедури відкритих торгів закупівлі природного газу на 2019 рік переможцем торгів визнано ПП «ОККО КОНТРАКТ», а також підтвердив обсяги спожитого природного газу у кількості 20638 тис. куб. м. на загальну суму 320628 грн 52 коп. згідно акту звірки №127, зазначив про готовність сплатити борг за рішенням суду.

Листом №212 від 18.07.2019 відповідачу повторно надіслано акти приймання-передачі природного газу та рахунки на оплату.

Отже, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо повної оплати спожитого природного газу у січні - березні 2019 року не виконав, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 320628 грн 53 коп., за стягненням якої позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд враховує, що відповідно до ст.207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Факт поставки позивачем природного газу відповідачу підтверджується матеріалами справи, в т.ч. актами приймання-передачі природного газу, технічними актами про фактичне споживання природного газу (а.с.32-37).

Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ураховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача про фактичне укладання договірних відносин між сторонами у спрощений спосіб, шляхом обміну листами та виникнення зобов`язання з оплати природного газу у відповідача.

Оскільки між сторонами у справі не було чітко визначено строку оплати спожитого природного газу, позивач обґрунтовано звернувся до відповідача з листом №212 від 18.07.2019, який є вимогою про сплату боргу у відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України, якою передбачено, якщо строк/термін/виконання боржником обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 320628 грн 53 коп.

Частинами 1, 2, 4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Надаючи оцінку заяві відповідача про визнання позову, викладеній у відзиві на позовну заяву б/н та б/д, господарський суд, враховуючи вищевикладені висновки про обґрунтованість позовних вимог, вважає, що таке визнання не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що при зверненні з позовом до суду, позивачем за платіжним дорученням №4378 від 04.07.2019 сплачений судовий збір у сумі 4809 грн 44 коп.

Згідно з ч.1 ст.130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічний припис міститься у ч. 3 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 2404 грн 72 коп.

Решта судових витрат позивача зі сплати судового збору у розмірі 2404 грн 72 коп. підлягає стягненню на його користь з відповідача відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.123, 129, 130, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськ Збут" до Лисичанського професійного торгово-кулінарного ліцею задовольнити повністю.

2. Стягнути з Лисичанського професійного торгово-кулінарного ліцею (вул. ім.Д.І.Менделєєва, б.47, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськ Збут" (вул. Гагаріна, 87 к.307, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ) заборгованість в сумі 320628 грн 53 коп., судовий збір у сумі 2404 грн 72 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути з державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Луганськ Збут" (вул. Гагаріна, 87 к.307, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ) судовий збір у сумі 2404 грн 72 коп., сплачений за платіжним дорученням №4378 від 04.07.2019.

Повернення судового збору здійснюється на підставі даного рішення, підписаного та засвідченого гербовою печаткою господарського суду.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.09.2019.

Суддя Т.В. Косенко