УХВАЛА

19 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/1908/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) про зупинення апеляційного провадження у справі № 916/1908/17 Господарського суду Одеської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" та Селянського (фермерського) господарства "Павел"

про стягнення солідарно 104 907,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Совагро" через Південно - західний апеляційний господарський подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у справі № 916/1908/17.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу без розгляду на підставі статті 43 Господарського процесуального кодексу України через те, що розцінює її подання зловживанням процесуальними правами і в обґрунтування своєї позиції зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 зупинено апеляційне провадження у справі № 916/1908/17 до перегляду ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 в порядку касаційного провадження та повернення матеріалів справи.

Ухвалою Верховного Суду від 01.08.2019 визнано подання касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2019 у справі № 916/1908/17 зловживанням процесуальними правами, касаційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду та стягнуто штраф за неодноразове зловживання процесуальними правами.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 поновлено апеляційне провадження у справі № 916/1908/17 та призначено справу до розгляду на 19.08.2019.

За таких обставин, касаційну скаргу у даному випадку подано на судове рішення дія якого закінчилася (вичерпана).

При цьому, судом встановлено, що копію ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро", зазначену в апеляційній скарзі і яка міститься в ЄДРПОУ, а саме: 65012, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 2-А, що свідчить про належне повідомлення скаржника судом апеляційної інстанції.

Проте, 19.08.2019 до апеляційного суду повернулося поштове відправлення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019, повернуте поштовим відділенням 15.08.2019 з відміткою на довідці ф.20 - "фирма выбыла", "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

Крім того, на адресу скаржника надіслано ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 про відкладення розгляду справи на 09.09.2019.

Проте, 28.08.2019 до апеляційного суду повернулося поштове відправлення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019, повернуте поштовим відділенням 23.08.2019 з відміткою на довідці ф.20 - "фирма отсуствует", "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За таких обставин, апеляційним господарським судом було надіслано копії ухвал від 13.08.2019 та від 19.08.2019 за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, та зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність особи (адресата), то вважається, що адресат повідомлений належним чином.

Отже, днем вручення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 про поновлення апеляційного провадження та призначення справи до розгляду є 15.08.2019, а днем вручення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 про відкладення розгляду справи є 23.08.2019.

Отже, на час подання 31.08.2019 даної касаційної скарги на ухвалу суду від 11.08.2019 скаржнику мало бути достеменно відомо про поновлення провадження, яке свідчить, що дія оскаржуваної ухвали на день подання касаційної скарги вичерпана.

Водночас, колегія суддів враховує інші поштові повернення, які були надіслані судами попередніх інстанцій на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" та повернуті поштовим відділенням з відміткою на довідці ф.20 "фирма выбыла", "фирма отсутствует" - "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення", що розцінюється Судом як дії, спрямовані на свідоме неотримання судової кореспонденції.

Окрім цього, статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

За приписами пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Зміст касаційної скарги по суті являє собою набір не пов`язаних між собою логікою та змістом речень з вкрапленнями загальних норм цивільного законодавства та викладення обставин справи, суть яких в кінці зводиться до того, що Верховний Суд просто повинен прийняти касаційну скаргу до розгляду та скасувати ухвалу апеляційного господарського суду.

З огляду на викладене, Суд не може визнати такі обґрунтування належним виконанням вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення наведених приписів до поданої касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору або документів, що підтверджують підстави звільнення від такої сплати, про що Південно-західним апеляційний господарським судом складено Акт від 04.09.2019.

Крім того, статтею 291 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особа яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником до поданої касаційної скарги не надано доказів надсилання копії касаційної скарги з додатками іншим учасникам даної справи, що також підтверджується Актом від 04.09.2019.

Таким чином, описані у цій ухвалі обставини могли би стати підставою для залишення касаційної скарги без руху на підставі положень статті 290 Господарського процесуального кодексу України, однак Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу з підстав передбачених статтею 43 Господарського процесуального кодексу України через те, що розцінює її подання зловживанням процесуальними правами і в обґрунтування своєї позиції зазначає таке.

За приписами частин 1, 2, 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Так, Судом встановлено, що під час розгляду цієї справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Совагро" неодноразово зверталося до судів з безпідставними апеляційними та касаційними скаргами.

Чергове подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Совагро" завідомо безпідставної касаційної скарги у даній справі є яскравим прикладом неодноразового, систематичного зловживання процесуальними правами і полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Згідно з частино 2 статті 135 Господарського процесуального кодексу України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" за неодноразове зловживання процесуальними правами заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 38 420, 00 грн.

Керуючись статтями 43, 131, 135, 234, 290, 314 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати подання касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у справі № 916/1908/17 зловживанням процесуальними правами.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у справі № 916/1908/17 повернути.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" - боржник (65012, Одеська область, місто Одеса, вул. Мала Арнаутська, 2-А, ) в дохід державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) за неодноразове зловживання процесуальними правами штраф у розмірі 38 420,00 грн (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять гривень).

4. Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання, не може бути оскаржена та підлягає негайному виконанню.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.