ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/1067/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання Озерчук М.М.

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Квазар"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 (головуючий - Доманська М.Л., судді: Отрюх Б.В., Верховець А.А.)

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 (суддя Івченко А.М.)

у справі № 910/1067/19

за заявою Акціонерного товариства "Сбербанк"

до Приватного акціонерного товариства "Квазар"

про банкрутство

Учасники справи:

представник АТ "Сбербанк" - Разумов М.А. (адв.), Кізленко В.А. (арбітр.керуючий);

представник ПрАТ "Квазар" - Чабан Д.Ф. (адв.), Півчук Т.В.;

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 30.01.2019 Акціонерного товариства "Сбербанк" (далі - АТ "Сбербанк", ініціюючий кредитор) подало до суду заяву про порушення справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Квазар" (далі - ПрАТ "Квазар", боржник) відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство), у зв`язку з неможливістю ПрАТ "Квазар" погасити заборгованість, яка за твердженням заявника складає 33342114,94 грн.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій

2.1 Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 прийнято заяву АТ "Сбербанк" про порушення справи про банкрутство до розгляду та призначено підготовче засідання суду.

2.2 06.03.2019 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Квазар", залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019, якою визнано грошові вимоги АТ "Сбербанк" до ПрАТ "Квазар" у розмірі 33342114,94 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ПрАТ "Квазар"; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кізленка Вадима Андрійовича; встановлено оплату послуг арбітражного керуючого у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг розпорядника майна; офіційно оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство ПрАТ "Квазар" у встановленому законодавством порядку; вирішено інші процесуальні питання.

2.3 При постановлені оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було враховано надані ініціюючим кредитором документи, зокрема, рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 у справі №910/15888/17, наказ від 14.05.2018, постанову Верховного Суду від 28.08.2018, постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2018.

За висновком місцевого господарського суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, боржником не доведено наявності спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, не спростовано факт наявності простроченої заборгованості перед заявником станом на 06.03.2019, а також не надано доказів належного виконання прострочених грошових зобов`язань. Наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Квазар", перелічених у ч.7 ст. 16 Закону про банкрутство, не доведено.

3. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини

3.1 Рішенням Господарського суду міста Києва з ПрАТ "КВАЗАР" на користь ПАТ "Сбербанк" стягнуто заборгованість, а саме: 6340000 євро боргу за кредитом, 1159730,60 євро боргу по процентах, 69796202,40 грн пені за прострочення повернення кредиту, 8637102,03 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 240000 грн витрат по оплаті судового збору.

14.05.2018 Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання вказаного рішення.

3.2 15.06.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮ України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП№56618119, боржник - ПрАТ "Квазар") по примусовому виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 у справі №910/15888/17.

3.3 28.08.2018 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду винесено постанову №910/15888/17, якою рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 у справі №910/15888/17 скасовано в частині стягнення 1159730,60 євро боргу по процентах, 69796202,40 грн пені за прострочення повернення кредиту, 8637102,03 грн пені за несвоєчасну сплату процентів та в цій частині справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. В іншій частині названі судові рішення (щодо стягнення 6340000 євро боргу та відмови у задоволенні зустрічного позову) залишено без змін.

3.4 27.12.2018 головним державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчих дій в частині стягнення з ПрАТ "КВАЗАР" 1159730,60 евро боргу по процентах, 69796202,40 грн пені за прострочення повернення кредиту, 8637102,03 грн пені за несвоєчасну сплату процентів.

Виконанню підлягав наказ Господарського суду міста Києва від 14.05.2018 №910/15888/17 в частині стягнення 6340000,00 євро боргу та 240000,00 гривень витрат по оплаті судового збору.

3.5 22.02.2018 банком здійснено договірне списання коштів з рахунок у боржника, внаслідок чого заборгованість за основним боргом за Кредитним договором була зменшена на 360,00 євро. За рахунок прийняття у власність трьох об`єктів нерухомого майна боржника, банком було здійснено погашення заборгованості за основним боргом за Кредитним договором, в наслідок чого, заборгованість була зменшена на 3976603,00 євро.

З урахуванням погашення заборгованості шляхом договірного списання та реєстрації банком права власності на нерухоме майно, яке виступало предметом іпотеки, станом на 23.01.2019 безспірна заборгованість ПрАТ "КВАЗАР" (згідно рішення суду у справі №910/15888/17) становила 2363037,00 євро, що в еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ становить 74844314,94 грн.

3.6 При виконанні вказаного рішення суду державним виконавцем винесено постанови про опис та арешт майна боржника від 19.09.2018 ВП №56618119, за якими описано та арештовано обладнання боржника у кількості 10 одиниць, що перебуває в заставі кредитора на теперішній час, проведено оцінку вказаного обладнання на суму 41502200 грн та після доведення оцінки до відома сторін виконавчого провадження передано на примусову реалізацію до ДП "СЕТАМ", внаслідок чого сума заборгованості у розмірі 74844314,94 грн зменшилася на суму вартості вказаного майна у розмірі 41502200,00 грн, і сума безспірних вимог кредитора, не забезпечена заставою, склала 33342114,94 грн.

3.7 За рахунок прийнятого кредитором у власність нерухомого майна боржника, враховуючи суму ПДВ, банком було здійснено часткове погашення заборгованості за основним боргом за Кредитним договором, внаслідок чого, заборгованість ПрАТ "Квазар" за вказаним судовим наказом від 14.05.2018 у справі №910/15888/17 у сумі 6340000,00 євро зменшено на 3976603,00 євро, на підтвердження чого заявником надано довідку від 14.02.2019 №2919/5/23-1 про облік майна, яке перейшло у власність банку, як заставодержателя та погашення заборгованості.

3.8 Боржник заперечував проти заяви банку та зазначав, що загальна сума стягнення на три об`єкти нерухомого майна боржника 181787050,80 грн, що у валюті кредиту (євро) на день такого стягнення складає 5680861,42 євро. Заставне майно боржника за оцінкою Банка складає 41502200,00 грн., що станом на дату подання заяви становить 1310336,45 євро. Таким чином, за наявності заборгованості боржника перед Банком на суму 6340000,00 євро, Банк звернув стягнення на майно боржника на суму 5680861,42 євро, а відтак залишок заборгованості складає 659138,58 євро, вартість заставного майна боржника - 1310336,45 євро, у зв`язку з чим вимоги банку забезпечені заставним майном боржника повністю, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство. Окрім того, у справі №910/15888/17 Господарським судом міста Києва, за твердженням боржника, мало б вирішуватися питання черговості погашення заборгованості за основним боргом та процентів, пені.

Суди відхилили дане твердження з посиланням на подані Банком докази, відповідно до яких відбувалося погашення заборгованості саме за основним боргом. Так зокрема, відповідно до листа ПрАТ "Квазар" від 23.10.2017 №250/А, боржник просив направляти суми грошових коштів за укладеним договором про відкриття кредитної лінії №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 на погашення тіла кредиту. Розглянувши вказане питання, банком прийнято рішення про зміну черговості погашення заборгованості за Кредитним договором шляхом здійснення першочергово погашення заборгованості за тілом кредиту.

3.9 У справі №910/289/18 до Господарського суду міста Києва оскаржувався виконавчий напис №5704, вчинений 30.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі №910/289/18 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 у справі №910/289/18 вказане рішення суду скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5704, вчинений нотаріусом 30.12.2016.

21.02.2019 постановою Об`єднаної Палати у складі Верховного Суду скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018, чим підтверджено законність вчиненого виконавчого напису про звернення стягнення на нежилу будівлю (літ. Л), загальною площею 16578,7 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

У справі №910/1802/19 господарським судом міста Києва вирішується питання застосування ст. 49 Закону України "Про іпотеку".

На час постановлення ухвали місцевим господарським судом не існує будь-яких судових рішень, що набрали законної сили, якими спростовано розмір погашеної заборгованості за рахунок вищевказаного іпотечного майна боржника, що спростовує доводи останнього відносно наявності спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

3.10 Автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство визначено кандидатуру арбітражного керуючого Кізленка В.А. для призначення розпорядником майна ПрАТ "Квазар".

До місцевого господарського суду надійшли заяви на участь у справі про банкрутство від арбітражних керуючих Кізленка В.А., Сиволобова М.М., Тущенка С.В. та Карасюка О.В.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви арбітражного керуючого Кізленко В.А. на участь у справі про банкрутство та призначення його розпорядником майна боржника у даній справі виходячи з того, що: арбітражний керуючий, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів; має дозвіл на провадження діяльності арбітражних керуючих; управління боржником раніше не здійснював; судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльності арбітражного керуючого не має; має досвід роботи та п`ятий рівень кваліфікації; відповідальність застрахована відповідно до договору добровільного страхування відповідальності арбітражного керуючого. У задоволенні заяв арбітражних керуючих Сиволобова М.М., Тущенка С.В. та Карасюка О.В. відмовлено.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1 22.05.2019 ПрАТ "Квазар" подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви АТ "Сбербанк" про порушення справи про банкрутство ПрАТ "Квазар".

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5.1 АТ "Сбербанк" звернувся до суду із заявою від 23.01.2018 про порушення справи про банкрутство ПрАТ "Квазар", яку було повернуто без розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2018 №910/808/19, у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження безспірних вимог заявника. У справі №910/1067/19 розглядається та ж сама заява, яка була подана повторно, хоча ухвала суду від 28.01.2018 про повернення раніше поданої заяви є остаточним рішенням та вирішеною справою відносно розгляду заяви АТ "Сбербанк" про порушення справи про банкрутство ПрАТ "Квазар".

5.2 Наведена АТ "Сбербанк" сума безспірних вимог у сумі 33342114,94 грн. не є безспірною, оскільки щодо неї ведуться спори у справі №910/1588/17 щодо нарахування боргу по процентах, пені за прострочення сплати процентів по Кредитному договору та у справі №910/1802/19 про визнання зобов`язання частково припиненим у зв`язку з виконанням.

5.3 20.06.2019 Господарським судом міста Києва ухвалено рішення у справі №910/1802/19, яким визнано частково припиненими зобов`язання ПрАТ "Квазар" перед АТ "Сбербанк" за кредитним договором від 29.04.2010 у розмірі 181.787.050,80 грн. у зв`язку з їх виконанням. У разі набрання вказаним рішенням законної сили, сума погашення заборгованості боржника перед кредитором за кредитним договором від 29.04.2010, з урахуванням прийняття у власність іпотечного майна, становитиме 5680861,42 євро, що разом з розрахованою боржником погашеною частиною заборгованості за названим договором складе 6991197,87 євро, тоді як розмір вимог банку за рішенням у справі №910/15888/17, з посиланням на яке банк обґрунтовує наявність своїх безспірних вимог, становить лише 6340000,00 євро. Тобто має місце переплата боржника за кредитним договором на суму 651197,87 євро.

5.4 Оскільки в даному випадку відсутні безспірні вимоги банку, то підстави для порушення провадження про банкрутство ПрАТ "Квазар" також відсутні і суди мали застосувати ч.7 ст. 16 Закону про банкрутство та відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство.

6. Позиція викладена у відзивах інших учасників на касаційну скаргу

6.1 Відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до ч.3 ст. 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

7.1 Відповідно до ч.6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч.1 ст. 2, ст. 9 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

7.2 Відповідно до положень ст. 1 Закону про банкрутство:

банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури;

неплатоспроможність - це неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності;

учасники провадження у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб`єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

7.3 В ч.3 ст. 10 Закону про банкрутство встановлено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Безспірність вимог кредитора повинна підтверджуватись документами, які боржник зобов`язаний додати до заяви про порушення справи про банкрутство.

7.4 Згідно з ч.2 ст. 11 Закону про банкрутство до заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова державного виконавця або приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

7.5 Відповідно до ст. 16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Основне завдання підготовчого засідання полягає у з`ясуванні ознак неплатоспроможності боржника, наявності чи відсутності перешкод для подальшого руху справи про банкрутство. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження. За наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство або відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Норми частини 7 названої статті визначають, що суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо: заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство; вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника; вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду; відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною третьою статті 10 цього Закону; за наявності підстав, передбачених статтею 15 цього Закону.

Зазначений перелік є вичерпним.

7.6 Таким чином, завдання підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство полягає у перевірці обґрунтованості заяви кредитора або боржника щодо наявності ознак неплатоспроможності, а заяви боржника - також і загрози його неплатоспроможності. Крім того, господарський суд перевіряє правовий статус боржника та відсутність перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство. Предметом підготовчого засідання є з`ясування наявності підстав, які надають кредитору чи боржнику можливість ініціювати порушення провадження у справі про банкрутство, тобто ознак загрози неплатоспроможності та виникнення обставин неплатоспроможності боржника. Критеріями загрози неплатоспроможності є: наявність кредиторських вимог, розмір яких перевищує 300 мінімальних заробітних плат; їх конкуренція задоволення вимог одного з кредиторів призведе до неможливості задоволення вимог іншого (інших); наявність відкритого виконавчого провадження. Визначальним для вирішення питання про порушення справи про банкрутство боржника, який наполягає на загрозі неплатоспроможності, є дослідження обставин конкуренції кредиторських вимог, співставлення їх розміру з майном боржника, за рахунок якого можливо задовольнити кредиторські вимоги.

7.7 Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, заявник посилався на те, що боржником протягом більш ніж трьох місяців не задоволено безспірні вимоги кредитора, які становлять більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати (33342114,94 грн.), що підтверджено судовими рішеннями у справі №910/15888/17, наказом суду від 14.05.2018 та постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2018.

7.8 Однак, розглядаючи питання обґрунтованості вимог заявника щодо наявності у боржника ознак неплатоспроможності, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою істотні обставини, які можуть вплинути на кінцевий результат вирішення заяви ініціюючого кредитора.

Так, суди дійшли висновку про відсутність між сторонами спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. При цьому суди не врахували, що заява про банкрутство обґрунтована невиконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 та наявністю судового рішення про стягнення на користь банку 6340000 євро основного боргу (тіла кредиту).

З наданих сторонами пояснень та доказів вбачається, що наразі триває судовий розгляд справи №910/15888/17, спір у якій стосується нарахування боргу по процентам, пені зі прострочення повернення кредиту та пені за несвоєчасну сплату процентів по вищезгаданому кредитному договору. Предмет дослідження у справі №910/15888/17, серед іншого, включає у себе визначення порядку зарахування коштів від реалізації заставленого майна в рахунок тіла кредиту (6340000 євро) або в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Тобто за результатами розгляду справи №910/15888/17 буде встановлено порядок (черговість) погашення заборгованості за кредитним договором.

Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про те, що сторонами врегульовано питання про зміну черговості погашення заборгованості за кредитним договором №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 та вирішено першочергово здійснювати погашення заборгованості за тілом кредиту, про що за висновком суду свідчить лист боржника від 23.10.2017 №250/А, в якому боржник просив банк направляти кошти за кредитним договором саме на погашення тіла кредиту. Водночас суди не з`ясували ретельно питання про те, чи може змінюватися встановлений у кредитному договорі порядок черговості погашення заборгованості лише шляхом обміну листами чи прийняття рішень банком, чи відповідні зміни можуть бути внесені виключно шляхом їх погодження сторонами договору у додаткових угодах до нього в порядку ст. 654 ЦК України

7.9 Окрім того, суди обмежилися посиланням на те, що у справі №910/1802/19 вирішується питання застосування ст. 49 Закону України "Про іпотеку", не врахувавши, що у названій справі розглядається позовна вимога про визнання припиненим зобов`язання боржника за кредитним договором №05/В/10/47/КЛ від 29.04.2010 у розмірі 181787050,80 грн., тобто за договором, за яким банк заявив свої вимоги у справі про банкрутство №910/1067/19. Вимога у справі №910/1802/19 заявлена на підставі ч.4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", яка передбачає, що припинення у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором у випадку звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку, що у даному випадку і було зроблено кредитором.

7.10 Наведене свідчить про те, що суди не врахували ані факт існування спорів про право, що вирішуються у позовному провадженні, ані того, що результат вирішення вищевказаних судових спорів між кредитором та боржником може вплинути на розмір безспірних вимог ініціюючого кредитора у справі №910/1067/19, а відтак судами не в повному обсязі з`ясовано питання щодо наявності чи відсутності перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство та ознак неплатоспроможності боржника у розумінні ст. ст. 1, 10 Закону про банкрутство.

7.11 Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

7.12 Суд касаційної інстанції вважає, що допущені судами порушення, є такими помилками, які порушують принцип пропорційності господарського судочинства з метою дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника у справі про банкрутство, яка розглядається, та, як наслідок, не забезпечення справедливого розгляду справи на даному етапі, що підтверджує доводи касаційної скарги в частині невірного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.13 Доводи скаржника, наведені у п.5.1 даної постанови, відхиляються судом, оскільки повернення без розгляду заяви не перешкоджає її повторному поданню з дотриманням встановлених законом вимог, а тому в цій частині порушення місцевим господарським судом норм процесуального права відсутні.

Решта доводів скаржника фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ч.2 ст. 300 ГПК України.

7.14 Враховуючи визначені ст. 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, та з урахуванням положень п.2 ч.1 ст. 308 та ст. 310 ГПК України оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду підлягають скасуванню з направленням справи до місцевого господарського суду для вирішення питання щодо прийняття заяви про порушення справи про банкрутство.

7.15 Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Квазар" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 скасувати.

3. Справу № 910/1067/19 направити до Господарського суду міста Києва на стадію прийняття заяви про порушення справи про банкрутство.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді К.М. Огороднік

В.Я. Погребняк