СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа № 905/871/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Крестьянінов О.О.;

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська (вх.№2260Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2019 (повний текст рішення складено 27.06.2019 у приміщенні господарського суду Донецької області суддею В.І.Матюхіним) у справі №905/871/19

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця, м. Лиман, Донецька обл.,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська, с.Сергіївка, Донецька обл.,

про стягнення 24640,00 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство Українська залізниця звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська 24640,00 грн штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній №53036695 масу вантажу за відправкою Удачна Донецької залізниці Сартана Донецької залізниці, вагон №56357387. Позов обґрунтовано даними залізничної накладної, комерційного акту №484809/387 від 29.11.2018, а також ст.118, 122, 129 Статуту залізниць України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.06.2019 у справі №905/871/19 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця 24640,00 грн штрафу, 1921,00 грн - відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обов`язком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобов`язанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України; розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України, і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має; ст.122 Статуту залізниць України не пов`язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника; відповідачем не доведена винятковість випадку; до клопотання відповідачем не додано ніяких документів на підтвердження його обґрунтування.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2019 у справі №905/871/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, заявник вказав про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невірно застосував норми процесуального права. Вважає, що згідно з накладною №53036695 від 26.11.2018 маса відноситься до опису предмета застави у відповідності з частиною 1 ст.584 Цивільного кодексу України, та стверджує, що, прийнявши вантаж до перевезення за накладною, залізниця визнала наявність вантажу у кількості, передбаченій накладною, для цілей договору застави. Оскільки зважування вантажу у вагоні за накладною №53036695 від 26.11.2018 здійснювалось вантажовідправником, вантаж прийнятий до перевезення згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажу до перевезення та ніяких зауважень з боку залізниці відправлення (ст.Удачна Донецької залізниці) при оформленні перевізних документів, при прийнятті вантажу до перевезення - 26.11.2018 не було, відповідач не убачає ніяких порушень чинного законодавства. На думку заявника, твердження перевізника про неправильність заповнення накладної можуть бути спростовані тим, що, прийнявши вантаж до перевезення, він набув договір застави і визнав масу, зазначену у накладній, частиною опису предмета застави. Відповідач вважає, що штраф у розмірі п`ятикратної плати за перевезення за неправильно вказану масу вантажу у накладній №53036695 від 26.11.2018 у вагоні №56357387 відповідачем порівняно зі штрафом за пред`явлення вантажу, забороненого до перевезення, є надмірно великим, що не відповідає цілям та принципам правосуддя. Позивачу не завдано матеріальної шкоди у результаті порушення, а тому відповідач вважає, що сума штрафу повинна бути значно меншою.

06.08.2019 від позивача до суду надійшов відзив (вх.№7376) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що згідно з вимогами Статуту залізниць України, Правил приймання вантажів до перевезення залізницею були перевірені лише дані, внесені до накладної (відповідність внесення даних вимогам додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів), а не відповідність фактичної ваги вантажу даним, внесеним в графу 24 накладної, що не входить до кола обставин, які з`ясовуються при перевірці перевізних документів (пункт 1.6 Правил). Оскільки залізниця отримала від відповідача в електронному вигляді усі вказані у розділі 9 документи та перевірила їх, вантаж був прийнятий до перевезення, що жодним чином не підтверджує факту перевірки ваги вантажу залізницею. Правильність визначення ваги вантажу та внесених до накладної відомостей щодо ваги вантажу при перевірці перевізних документів не передбачена. Щодо способу зважування вантажу по станції Сартана не суперечить вимогам Правил видачі вантажів. Та обставина, що спірний вагон прослідував через пункт комерційного огляду поїздів (вагонів) по станції Чаплине Придніпровської залізниці, де було виявлено комерційну несправність та складено акт загальної форми №8494 від 27.11.2018, про що зазначено у розділі Д комерційного акту №484809/387 від 29.11.2018, не спростовує факт невірного зазначення вантажовідправником ваги вантажу у накладній №53036695, оскільки вантажу у вагоні при видачі вантажоодержувачу по станції Сартана стало не менше, як зазначає відповідач, а навпаки більше, ніж зазначено у перевізному документі на 950 кг і зверх вантажопід`ємності на 950 кг, і є лише припущенням відповідача. Щодо розміру штрафу то відповідно до пункту 5.5 розділу 4 Правил перевезення вантажів, ст.112, 118 Статуту залізниць України, вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, відповідальність за невірно зазначену масу вантажу встановлена у ст.112 Статуту залізниць України незалежно від її (маси) заниження чи завищення. Розмір штрафу встановлений у ст.118 Статуту залізниць України і залежить від розміру провізної плати за всю відстань перевезень.

Відповідно до пункту 10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська (вх.№2260Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2019 у справі №905/871/19. Встановлено учасникам справи строк не пізніше ніж 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту. Попереджено сторони, що апеляційна скарга на рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2019 у справі №905/871/19 розглядатиметься за правилами пункту 10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

26.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська (вантажовідправник) на адресу ПрАТ МК Азовсталь (вантажоодержувач) у напіввагоні №56357387 за залізничною накладною на групу вагонів №53036695 (усього 5 вагонів) зі станції Удачна Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажило концентрат вугільний.

За накладною вага нетто у вагоні - 70000 кг, брутто - не зазначено, тари 22900 кг.

У накладній також зазначено, що вантаж маркований катком-ущільнювачем і поперечними смугами 1,5 2 м.

Після прибуття 29.11.2018 вагону на станцію Сартана Донецької залізниці (станція призначення) на підставі акту загальної форми АРМ ПКО №8494, який складений станцією Чаплине Придніпровської залізниці (попутна станція), зазначено, що по прибутті виявлено виїмки над 1, 2 люками праворуч довжиною 1,8 м, шириною 1,2 м, глибиною 0,3 м, над 2, 3, 4, 5, 6, 7 люками довжиною 9 м, шириною вагону, глибиною 0,2 м навантаження у вагоні 30 - 40 см нижче бортів, марковано поперечними борознами, у місцях виїмок маркування відсутнє, двері, люки зачинені, течі вантажу немає, здійснено перевірку маси вантажу на справних 150-тонних вагах вантажоодержувача, приписаних до залізниці і повірених 07.09.2018, виявилось: вага брутто 93850 кг, вага тари (з документа) 22900 кг, вага нетто 70950 кг, що більше проти даних залізничної накладної на 950 кг та вантажопідйомності вагону на 950 кг.

Зважування вагону з вантажем здійснювалось у статичному режимі з повною зупинкою та розчепленням два рази, при повторному зважуванні дані не змінились.

Факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом №484809/387 від 29.11.2018, який підписаний 4-ма особами, а саме: з боку залізниці - заступником начальника станції ОСОБА_1 , комерційним агентом ОСОБА_2 , комерційним агентом ОСОБА_3 , з боку одержувача провідним інженером комбінату ОСОБА_4 .

У комерційному акті, зокрема, зазначено, що: -фактично навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 30-40 см, вантаж маркований поперечними борознами; - по ходу руху потягу є виїмки над 1, 2 люками з правої сторони довжиною 1,8 м, шириною 1,2 м, глибиною 0,3 м, над 2, 3, 4, 5, 6, 7 люками довжиною 9 м на ширину вагону, глибиною 0,2 м; - у місцях виїмок маркування відсутнє; - двері та люка зачинені; - вагон технічно справний, витікання вантажу немає; - комісійне зважування здійснювали вагар і старший прийомоздавальник ПрАТ МК Азовсталь, а також заступник начальника станції ОСОБА_5 Ю ОСОБА_6 і комерційний агент залізниці ОСОБА_3 ; - посада завідувача вантажного двору за штатним розкладом відсутня.

Відповідно до пункту 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці. Отже, пункт 10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що усі три особи з боку залізниці мали право на підписання комерційного акту, зокрема, заступник начальник станції (за посадою) та комерційні агенти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як працівники станції, яким наказом начальника станції №136 від 29.12.2017, надано право підписувати комерційні акти (заступник начальник станції і комерційний агент залізниці ОСОБА_3 особисто здійснювали перевірку). При цьому посада начальника вантажного району (завідувача вантажного двору) за штатним розкладом на станції Сартана Донецької залізниці не передбачена. Таким чином, комерційний акт з боку залізниці та з боку вантажоодержувача підписаний належними особами.

На підставі ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем нарахований штраф у сумі 24640,00 грн із розрахунку 4928,00 грн (тариф) х 5.

Відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138), вантажовідправник (у даному випадку відповідач) при заповненні перевізних документів повинен був зазначити масу вантажу; відповідно до частини 1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; частиною 2 ст.24 Статуту залізниць України передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній; згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (згідно зі статтею 118 Статуту); ст.129 Статуту залізниць України встановлено: "Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць". Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п."а"); пунктом 10 Правил складання актів передбачено: "Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці"; відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%; норма надлишку за спірним перевезенням становить 140,0 кг, що менше виявленого надлишку 950 кг.

За зазначеним перевезенням провізна плата становить 4928 грн, у зв`язку з чим на виконання вказаних норм сума штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу складає 24640,00 грн із розрахунку: 4928,00 грн (тариф) х 5,

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду Донецької області з даним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська 24640,00 грн штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній №53036695 масу вантажу.

Отже, спір у справі виник між Акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця та Товариством з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська щодо правомірності пред`явлення залізницею до стягнення з відповідача як відправника вантажу до станції призначення позивача, штрафу у зв`язку з неправильним зазначенням у накладних маси вантажу на підставі пунктів 118, 122 Статуту залізниць.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі-Правила), Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, Правилами приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №861/5082, Правилами видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №862/5083.

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Відповідно до статті 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 Статуту залізниць України залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів (частини 1, 2, 4, 5 статті 23 Статуту залізниць України).

Відповідно до пункту 2.1 Правил відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 "Найменування вантажу" вноситься відмітка "навалом", "насипом" або "наливом".

У додатку 3 до цих Правил встановлено, що графа "маса вантажу, визначена відправником" заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); у графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником); у графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається: відправником або залізницею; у графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Пунктом 2.3 Правил визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.

Відповідно до пункту 5.5 Правил, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Правильність внесених до накладної №53036695 відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил, у тому числі щодо маси вантажу, своїм підписом підтвердив представник відправника майстер ОСОБА_7 .А. "ЄЦП" 26.11.2018, а саме, у вагоні №56357387 маса вантажу - 70000 кг (а.с.8).

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Тобто, зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Згідно з пунктом 105 Статуту залізниць України вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

За пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (ст.118 Статуту залізниць України).

Пунктом 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

З наведеними вище приписами кореспондуються положення пункту 129 Статуту залізниць України, якими визначено, що обставини, які можуть бути підставою для застосування матеріальної відповідальності за порушення, допущені під час перевезення вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

За змістом вищенаведених положень, залізничні перевезення оформляються накладною як обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Законодавцем встановлено матеріальну відповідальність вантажовідправника за пред`явлення до перевезення вантажу з неправильним зазначенням його маси у накладній та її невідповідності фактичній масі вантажу, який надійшов до станції призначення, у вигляді штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за все перевезення.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, у розумінні частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Як вже було зазначено вище, на додаток до загального акта станції Чаплино Придніпровської залізниці від 27.11.2018 №8494 за результатами контрольної перевірки на станції Чаплине Придніпровської залізниці складено комерційний акт від 29.11.2018 №484809/387 про невідповідність маси вантажу вказаної у перевізному документі з масою вантажу навантаженого фактично. А саме у розділі Д Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку встановлено, що у вагоні №53036695: нетто 70000 кг, фактично після зважування виявилось нетто 70950 кг, що більше ваги, вказаної в документі, на 950 кг.

Заперечуючи проти відомостей щодо маси вантажу, зазначених у комерційному акті від 29.11.2018 №484809/387, відповідач зазначає, що застосовані сторонами способи визначення маси вантажу не є однаковими та можуть привести до невідповідності результатів зважування.

Колегія суддів вважає такі твердження апелянта безпідставними, з огляду на таке.

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до пункту 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Отже, вказана умова щодо видачі вантажів не містить імперативного припису щодо перевірки маси вантажу саме таким способом, яким остання визначалась на станції відправлення.

Порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, що за своїм змістом кореспондується зі статтею 37 Статуту залізниць України.

Згідно з пунктами 5, 7 цих Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 за №442, та інших нормативно-правових актів.

Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Отже, зважування на вагонних вагах є одним із передбачених Правилами способів визначення маси вантажу.

При цьому, саме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.18 роз`яснень президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею».

Ураховуючи наведене, судова колегія зазначає, що можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Разом з тим, залізниця, користуючись правом, передбаченим статтею 24 Статуту, під час перевірки на станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.07.2018 у справі 925/1256/17.

Як убачається з графи 26 накладної за спірним перевезенням вантажовідправник-відповідач визначав масу вантажу у вагоні способом зважування на вагах, тобто таким же самим способом, як і залізниця-позивач на станції призначення.

Відповідно до комерційного акта від 29.11.2018 №484809/387 комісійне зважування з розчепленням вагону здійснювали: вагар і старший прийомоздавальник ПрАТ МК Азовсталь Аксьонова та Максименко, а також заступник начальника станції ОСОБА_8 .Ю. і комерційний агент залізниці ОСОБА_3 на 150-Т вагонних вагах вантажоодержувача №1, ваги повірені згідно з технічним паспортом 07.09.2018 (а.с.7, 12).

Згідно з пунктом 10 Правил зважування вантажів га вагонних вагах провадиться із зупинкою і розчепленням вагонів або із зупинкою без розчеплення.

Із зупинкою і розчепленням зважуються такі вантажі: картопля, овочі, баштанні культури, макуха, сіль харчова, метали усіх найменувань, лом кольорових металів, які перевозяться навалом. Зважування на вагонних вагах інших вантажів провадиться із зупинкою вагонів без розчеплення або під час руху на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування. Маса тари вагонів у цих випадках може прийматись за трафаретом на вагоні.

Отже, у даному випадку вантаж вугілля не зважується згідно з пунктом 10 Правил не зазначений як такий, що зважується із зупинкою і розчепленням.

Відповідно до інформації, зазначеній у комерційному акті від 29.11.2018 №484809/387, зважування вагону з вантажем проводилось у статиці (зважування проводилось з розчепленням, чого не можна зробити у русі).

Ураховуючи зазначене, маса вантажу за даним перевезенням як при відправленні, так і під час контрольного зважування, визначена способом, що не суперечить вимогам Правил, тому твердження апелянта щодо різного способу зважування вантажу, що опосередковано зумовлює невідповідність результатів зважування, є безпідставними.

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

У даному випадку санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17.

Факт невідповідності ваги, вказаної вантажовідправником у накладній №53036695 70000 кг, маси вантажу у вагоні №56357387 з фактичною масою - 70950 кг, що на 950 кг більше, підтверджено комерційним актом від 29.11.2018 №484809/387, який є належним та допустимим доказом у справі.

Встановлення цих обставин відповідно до наведених положень законодавства є підставою для відповідальності вантажовідправника - сплати штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, розрахунок якого є правильним (4928,00*5 =24640,00 грн).

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що застосування позивачем до відповідача штрафних санкцій у розмірі п`ятикратної всієї суми провізної плати, визначеної вищевказаною накладною, у зв`язку з невиконанням відправником зобов`язання зазначити у накладній вірну масу всього вантажу, який знаходився у вказаному вагону, відповідає ст.118, 122 Статуту залізниць України.

Щодо твердження апелянта про те, що розмір штрафу є надто великим колегія судді зазначає, що розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням суд апеляційної інстанції не убачає.

З огляду на вищезазначене, господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Керуючись статтями 254, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2019 у справі №905/871/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.09.2019.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов