РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2019 м. Київ Справа № 910/14567/18

За позовом: заступника генерального прокурора України - головного військового прокурора в інтересах держави в особі:

позивача: міністерства оборони України;

до: ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА ДЕРЖАВНОЇ КОМПАНІЇ "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"-"ДЕРЖАВНА ГОСПРОЗРАХУНКОВА ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ТА ІНВЕСТИЦІЙНА ФІРМА "УКРІНМАШ";

про: стягнення 2.713.071,04 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Радецька Ю.О.

Представники:

прокурор у справі: Волошенюк О.Г.;

позивача: Ковальчук І.В.;

відповідача: Глотова С.О.

С У Т Ь С П О Р У :

Заступник генерального прокурора України - головний військовий прокурор звернувся до господарського суду міста Києва із позовом в інтересах держави в особі міністерства оборони України (далі - позивач) до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА ДЕРЖАВНОЇ КОМПАНІЇ "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"-"ДЕРЖАВНА ГОСПРОЗРАХУНКОВА ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ТА ІНВЕСТИЦІЙНА ФІРМА "УКРІНМАШ" (далі - відповідач) про стягнення 2.713.071,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за укладеним між позивачем та відповідачем державним контрактом від 12.12.2014 № 247/1/14/36, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в розмірі 2.713.071,04 грн., з яких: 536.035,36 грн. - 3 % річних та 2.177.035,68 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14567/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 05.12.2018.

До господарського суду надійшов відзив відповідача в якому останній вказує на відсутність обов`язку сплати 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки нараховані на суму попередньої оплати. Також позивачем не надіслано на адресу відповідача вимогу про сплату нарахованих сум, відтак строк виконання вказаного зобов`язання не настав.

В підготовчому засіданні 05.12.2018 оголошено перерву до 09.01.2019.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що правомірність заявлених вимог підтверджена рішенням суду.

Прокурор скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що правомірність заявлених вимог підтверджена рішенням суду. Водночас, 3 % річних та інфляційні втрати нараховані не на суму попередньої оплати за Контрактом, а на суму неповернутого залишку попередньої оплати, у зв`язку з закінченням строку дії Контракту. Пред`явлення вимоги про сплату сум 3 % річних та інфляційних втрат не є обов`язковою умовою, оскільки зобов`язання сплатити суму боргу у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат покладено на боржника відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про те, що обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України. Посилання прокурора на рішення у справі № 910/22116/16 не стосується предмету спору у даній справі. Вимога про сплату 3 % річних та інфляційних втрат в сумі 2.713.071,04 грн. відповідачу не виставлялась.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.01.2019 провадження у справі № 910/14567/18 - зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва у справі № 910/15888/18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2019 провадження у справі № 910/14567/18 - поновлено. Підготовче засідання призначено на 03.07.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.07.2019 провадження у справі № 910/14567/18 - зупинено до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 905/600/18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.07.2019 провадження у справі № 910/14567/18 - поновлено. Підготовче засідання призначено на 14.08.2019.

В підготовчому засіданні 14.08.2019 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04.09.2019.

В закритому судовому засіданні 04.09.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши прокурора, уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як постачальником, укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням від 12.12.2014 № 247/1/14/36 (далі - Контракт), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язується передати у власність позивача продукцію/Вироби, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити продукцію.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.11.2017 у справі № 910/22116/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2018 позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 9.343.500,77 грн., інфляційні нарахування в сумі 429.801,00 грн., 3% річних в сумі 69.116,30 грн. за неналежне виконання умов Контракту.

Враховуючи тривале невиконання відповідачем рішення господарського суду м. Києва від 22.11.2017 у справі № 910/22116/16 прокурор звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача 2.713.071,04 грн., з яких: 2.177.035,68 грн. - інфляційні втрати (в період з 01.11.2016 по 01.10.2018) та 536.035,36 грн. - 3 % річних (в період з 30.11.2016 по 29.10.2018).

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Відтак, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, вимоги прокурора про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

Наданий прокурором розрахунок суми 3 % річних в період з 30.11.2016 по 29.10.2018 та інфляційних втрат в період з 01.11.2016 по 01.10.2018 є арифметично вірним, відтак вимога прокурора про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 536.035,36 грн. та інфляційних втрат в сумі 2.177.035,68 грн. підлягає задоволенню повністю.

Заперечення відповідача, викладені в поданих до суду заявах судом відхилені з огляду на наступне:

- правомірність заявлених вимог підтверджена рішенням суду, яке набрало законної сили;

- 3 % річних та інфляційні втрати нараховані прокурором не на суму попередньої оплати за Контрактом, а на суму неповернутого залишку попередньої оплати, у зв`язку з закінченням строку дії Контракту;

- пред`явлення вимоги про сплату сум 3 % річних та інфляційних втрат не є обов`язковою умовою, оскільки зобов`язання сплатити суму боргу у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат покладено на боржника відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА ДЕРЖАВНОЇ КОМПАНІЇ "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"-"ДЕРЖАВНА ГОСПРОЗРАХУНКОВА ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ТА ІНВЕСТИЦІЙНА ФІРМА "УКРІНМАШ" (04119, м.Київ, ВУЛИЦЯ ДЕГТЯРІВСЬКА, будинок 36, ідентифікаційний код: 14281072) на користь міністерства оборони України (03168, М.КИЇВ, СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОН, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, БУДИНОК 6, ідентифікаційний код: 00034022) 2.177.035 (два мільйони сто сімдесят сім тисяч тридцять п`ять) грн. 68 - інфляційних втрат, 536.035 (п`ятсот тридцять шість тисяч тридцять п`ять) грн. 36 - 3 % річних.

3. Стягнути з ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА ДЕРЖАВНОЇ КОМПАНІЇ "УКРСПЕЦЕКСПОРТ"-"ДЕРЖАВНА ГОСПРОЗРАХУНКОВА ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ТА ІНВЕСТИЦІЙНА ФІРМА "УКРІНМАШ" (04119, м.Київ, ВУЛИЦЯ ДЕГТЯРІВСЬКА, будинок 36, ідентифікаційний код: 14281072) на користь генеральної прокуратури України (01001, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, ідентифікаційний код: 00034051) 40.696 (сорок тисяч шістсот дев`яносто шість) грн. 07 коп. - витрат по сплаті судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16 вересня 2019 року

Суддя С.В. Балац