ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" вересня 2019 р. Справа № 924/418/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В., за участю секретаря судового засідання Фрей В.В. , розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ

до комунального підприємства "Ізяславтепломережа", Хмельницька область , м.Ізяслав

про стягнення пені у сумі 145 007,38 грн., 3% річних у сумі 176 685,08 грн. та інфляційні втрати у сумі 637 210,03 грн.

Представники сторін: не з`явились

Рішення ухвалюється 09.09.2019р. оскільки в судовому засіданні 06.09.2019р. було оголошено перерву.

В судовому засіданні відповідно до ч.6 ст.233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини.

Процесуальні дії по справі.

На адресу суду надійшла позовна заява акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до комунального підприємства "Ізяславтепломережа", Хмельницька область , м.Ізяслав про стягнення 3 334 685,21 грн. заборгованості, у тому числі: основний борг у сумі 2 375 782,73 грн., пеню у сумі 145 007,38 грн., 3% річних у сумі 176 685,08 грн. та інфляційні втрати у сумі 637 210,03 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2019 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заярнюку І.В.

Ухвалою суду від 07.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11:00 год. 27 травня 2019 р.

Ухвалою суду від 16.05.2019 року виправлено описку в ухвалі суду від 07.05.2019 року та вказано час та дату судового засідання у справі №924/418/19 - 12:00 год. 30 травня 2019 року.

Ухвалою суду від 30.05.2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 924/418/19 на тридцять днів відкладено підготовче засідання на 12:00 год. "11" червня 2019 р.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Заярнюка І.В. (наказ господарського суду Хмельницької області від 31.05.19р. №52) підготовче засідання, яке призначено на 12:00 год. "11" червня 2019 р. призначено на 05 липня 2019 року.

У судовому засіданні від 05.07.2019р. судом оголошено перерву на "06" серпня 2019 р.

Ухвалою суду від 06.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на "06" вересня 2019 року.

06.09.2019р. в судовому засіданні оголошено перерву до 09.09.2019р.

Ухвалою від 09.09.2019р. задоволено заяву відповідача та закрито провадження у справі в частині позовних вимог акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до комунального підприємства "Ізяславтепломережа", Хмельницька область , м.Ізяслав про стягнення 2 375 782,73 грн. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано позов до комунального підприємства "Ізяславтепломережа", Хмельницька область , м.Ізяслав про стягнення пені у сумі 145 007,38 грн., 3% річних у сумі 176 685,08 грн. та інфляційні втрати у сумі 637 210,03 грн. (із врахуванням ухвали суду від 09.09.2019р. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до комунального підприємства "Ізяславтепломережа", Хмельницька область , м.Ізяслав про стягнення 2 375 782,73 грн. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує ,що АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України» та КП «ІзяславТМ» 12.09.16 року укладено договір № 2384/1617-ТЕ-34 купівлі - продажу природного газу , на виконання якого Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 13 455 081,29 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу. Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Наголошує на тому, що оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору, а саме розрахувався за поставлений природний газ у сумі 11 079 298,56 грн., сума основного боргу за спірним правочином складає 2 375 782.73 гри.

Стверджує, що з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання Відповідачем умов Договору складає 145 007,38 грн., загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 176 685.08 грн., сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 637 210.03 грн.

Повноважний представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у попередніх судових засіданнях позов підтримав та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у попередніх судових засіданнях проти позову заперечував. У відзиві на позов від 01.07.2019р. зазначає, що починаючи з лютого 2019 року - початку дії Постанови КМУ №62 від 06.02.2019 року „Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України в результаті монетизації субсидій кошти, які раніше надходили централізовано на казначейський рахунок підприємства в повному обсязі, тепер поступають в розмірі 70 - 72% від перерахованих на рахунки отримувачів субсидії. Станом на 01.01.2019 року сума непогашеної різниці в тарифах КП «Ізяславтепломережа» становить 12884,4 тис. грн. Головною причиною виникнення різниці в тарифах є те, що при затвердженні тарифу на теплову енергію для населення була закладена нульова рентабельність, а сам тариф не переглядався в цілому при зміні складових собівартості, а лише проводилось коригування тарифу на зміну ціни на енергоносії.

Стверджує , що при зростанні ціни на газ з 01.10.2018 року тариф був скоригований лише 13.11.2018 року згідно з рішенням міської ради № 113 де було вказано про введення його в дію з 01.12.2018 року. В результаті цього підприємством було понесено збитки в сумі близько 1,2 млн. грн. 14 грудня 2017 року Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації, Позивачем та Відповідачем було прийнято Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №4260 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України. В даному рішенні сторонами визначено суму боргу Відповідача за Договором №2384/1617-ТЕ-34 в загальному розмірі 2 375 782, 73 грн. та встановлено порядок взаєморозрахунків між сторонами.

Щодо стягнення штрафних санкцій відповідач зауважує, що розмір нарахованих штрафних санкцій становить практично 1/3 усіх заявлених позовних вимог (всього 958 902,49 грн.) та у випадку задоволення позовних вимог неминуче призведе до ще складнішої фінансової ситуації в підприємстві.

Щодо графіку погашення заборгованості відповідач зазначає, що після проведених переговорів Позивачем шляхом надсилання електронного листа запропоновано затвердити Графік погашення заборгованості, що і було зроблено. Даний графік передбачає погашення основної суми

боргу у період з 01.01.2017 року по 31.12.2020 року.

Щодо зменшення штрафних розміру нарахованих штрафних санкцій відповідач звертає увагу суду на те, що обігових коштів для покриття суми нарахованих штрафних санкцій в Відповідача немає. Різниця в тарифах 2015 року в сумі 1262164,00 грн. була погашена згідно з Договором №41/332-в від 06.11.2017 року та профінансована 15.11.2017 року, що було узгоджено Протоколом засідання Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах при Хмельницькій ОДА №01-04-53/2017 від 17.05.2017 року і з незалежних від Відповідача причин відсутності державного фінансування більш як півроку.

Відповідно до Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування розподілу природного газу № 4260 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 13.12.2017 року було здійснено оформлення документів для повного остаточного погашення заборгованості за Договором 2384/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016 року на суму 2 375 782,73 грн., проте, з незалежних від Відповідача причин дане СПР не було профінансовано.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України» та КП «Ізяславтепломережа» 12.09.2016 року укладено договір № 2384/1617-ТЕ-34 купівлі - продажу природного газу, на виконання якого Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 13 455 081,29 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу.

У розділі 1 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтобаз України" на митну територію України).

У розділі 2 договору сторони також погодили, що Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 р. по 31 березня 2017 р. (включно) природний газ обсягом до 2435,0 тис. куб. метрів у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): жовтень - 184, 0; листопад 360,0; грудень 448,0; січень 528,0;, лютий - 480.0; березень 435,0 . Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором, повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього договору.

У розділі 3 договору сторони також погодили, що Постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; імпортованого природного газу (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, що ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на плановані обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися планованими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 цього договору, на відповідний місяць.

Приймання-передача природного газу протягом місяця здійснюється рівномірно з припустимим відхиленням добових обсягів від середньодобового не більш як на ± 5 відсотків.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

П. 5.1. передбачено, що регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758. Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4 942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять грн. 40 коп.).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100- відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постановиКабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором. Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим.

Оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 19і Закону України "Про теплопостачання"; 2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу; 3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку у разі коли на споживача не поширюється дія статті 19і Закону України у частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання; 4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості споживача за цим договором, 5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Розділом 8 сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку У країни, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу 01 жовтня 2016 р. до 31 березня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Договір підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

Також між сторонами підписано ряд Додаткових угод до Договору, зокрема Додаткову угоду № 1 від 12.09.2016 р., № 2 від 12.09.2016 р., якими внесено зміни до Договору щодо обсягів природного газу, що поставляється, порядку та умов пер6едачі природного газу, ціни газу, відповідальності сторін та строку дії договору.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем у період з жовтня 2016 р. по квітень 2017 р. передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 13 455081,29грн., на підтвердження чого у справі містяться обопільно підписані та скріплені печатками сторін акти приймання-передачі природного газу .

Позивачу було сплачено за природний газ 11 079 298,56 грн. та 2 375 782,73 грн. після відкриття судом провадження у справі. Відповідно ухвалою суду від 09.09.2019р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до комунального підприємства "Ізяславтепломережа", Хмельницька область , м.Ізяслав про стягнення 2 375 782,73 грн. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Також між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації, комунальним підприємством "Ізяславтепломережа" та національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 17.01.2017р. № 191 на суму 4596088,99 грн. (в т.ч. 4021741,03 грн. за договором від 12.09.2016р. № 2384/1617-ТЕ-34), 17.01.2017р. № 12 на суму 1 600 000грн., 02.09.2017р. № 803 на суму 1 950 0000грн., 02.09.2017р. № 804 на суму 833 545,36 грн., 14.03.2017 № 1576 на суму 195 539,23 грн. , 10.11.2017р. на суму 1 000 000грн. , 13.12.2017р. № 4260 на суму 2 375 782 ,73 грн.

Вказаними рішеннями сторонами погоджено, що предметом такого рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Згідно з розділом 2 сторони погоджують перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання Сторонами Спільного протокольного рішення. Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні 1 у сумі вказаній у протокольному рішення з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20". Сторона 1 перераховує на рахунок Сторони 2 кошти із записом у графі "призначення платежу" "за тепло із вказівкою на розрахунковий місяць 2016, 2017 року ", Постанова Уряду від 11.01.2005 №20". Сторона 2 перераховує Стороні 3 кошти за пільги та субсидії із записом у графі "призначення платежу" "за тепло із вказівкою на розрахунковий місяць 2016, 2017 року", Постанова Уряду від 11.01.2005 №20". Сторона 3 перераховує Стороні останній кошти за природний газ за 2016, 2017 рік згідно з договором від 12.09.2016 року №2384/1617-ТЕ-34 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення за природний газ за 2016, 2017 рік. Сторона остання перераховує кошти до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

У розділі 3 визначено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення Сторони зобов`язуються, в тому числі, перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

У п. 4 спільного протокольного рішення зазначено, що сторони, що підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 року №20 та Порядку проведення розрахунків за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

За п. 5.2 спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України» та КП «ІзяславТМ» 12.09.2016 року укладено договір № 2384/1617-ТЕ-34 купівлі - продажу природного газу, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

На підставі договору купівлі-продажу природного газу від 12.09.2016р. позивач продав відповідачу природний газ на загальну суму 13 455 081,29 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу.

Як зазначав позивач та не заперечував відповідач, КП "Ізяславтепломережа" станом на травень 2019 року заборгувало позивачу 2 375 782,73 грн. за договором купівлі-продажу природного газу №2384/1617-ТЕ-34 від 12.09.2016р., що також підтверджується зведеним реєстром актів звіряння заборгованості.

Відповідач оплатив 2 375 782,73 грн. за отриманий газ, однак оплата здійснювалась невчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим позивачем подано позов про стягнення з відповідача пені у сумі 145 007,38 грн., 3% річних у сумі 176 685,08 грн. та інфляційні втрати у сумі 637 210,03 грн.

Як вбачається із наданих сторонами розрахунків, відповідачу слід було сплатити за жовтень 2016 року 1 420 935,70 грн. до 25 листопада 2016 року (включно), за листопад 2016 року 2 033 824,75 грн. до 25 грудня 2016 року (включно), за грудень 2016 року 2 483 455,81 грн. до 25 січня 2017 року включно, за січень 2017 року 2 849 308,13 грн. до 25 лютого 2017 року включно, за лютий 2017 року 2 379 353,58 грн. до 25 березня 2017 року включно, за березень 2017 року 1 628 108,29 грн. до 25 квітня 2017 року включно, за квітень 2017 року 660 095,03 грн. до 25 травня 2018 року включно.

Відповідно до наданих відповідачем копій платіжних доручень №250 від 17.05.2019 року на суму 450000. 00 грн., №259 від 27.05.2019 року на суму 300000, 00 грн., №261 від 29.05.2019 року на суму 250 000. 00 грн., №19 від 29.05.2019 року на суму 372 495. 62 грн., №273 від 31.05.2019 року на суму 200000. 00 грн.; №277 від 05.06.2019 року на суму 400 000. 00 грн.: №283 від 07.06.2019 року на суму 130863. 69 грн., №1 від 26.06.2019 року на суму 270 823.42 грн., від 05.07.2019 на суму 1600 грн., всього: 2 375 782,73 грн. відповідач сплатив заборгованість за договором від 12.09.2016 року №2384/1617-ТЕ-34. При цьому суд також звертає увагу на те, що відповідач здійснював оплату частини коштів субсидованого населення відразу після надходження коштів на казначейський рахунок відповідача з державного бюджету, чим і зумовлено сплату відповідачем коштами більшої суми у певні місяці та меншої - у наступні.

При цьому, між головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів ХОДА, комунальним підприємством "Ізяславтепломережа" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України в т.ч. від 13.12.2017р. № 4260 на суму 2 375 782,73 грн.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З зазначених положень наслідки у вигляді застосування штрафних санкцій та ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню у випадку прострочення виконання зобов`язання з вини контрагента.

Згідно ст. 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Положеннями пункту 1.2. Порядку від 03.08.2015 №493/688, яким сторони керувались при підписанні відповідних спільних протокольних рішень (розділ 3 спільних протокольних рішень), визначено, що розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Суд зазначає, що спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків підписуються усіма учасниками розрахунків: відповідним департаментом фінансів, відповідним головним управлінням Казначейства, постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг), ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України"" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 12.09.2016 року №2384/1617-ТЕ-34.

Суд також звертає увагу на протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків від 13.12.2017р. № 4260 на суму 2 375 782,73 грн. (укладене між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації, Комунальним підприємством "Ізяславтепломережа" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", яким сторонами погоджено, що предметом такого рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Так згідно із розділом 2 сторони погоджують, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні 1 у сумі 2 375 782,73 грн. з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20". Сторона 1 перераховує на рахунок Сторони 2 - 2 375 782,73 грн. із записом у графі "призначення платежу" "за тепло за листопад 2017 року ", Постанова Уряду від 11.01.2005 №20". Сторона 2 перераховує Стороні 3 кошти за пільги та субсидії із записом у графі "призначення платежу" "за тепло за листопад 2017 року, Постанова Уряду від 11.01.2005 №20". Сторона 3 перераховує Стороні останній кошти за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 12.09.2016 року №2384/1617-ТЕ-34. За п. 5.2 спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в тому числі щодо оплати за переданий газ в сумі 2 375 782,73 грн. зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору від 12.09.2016 року №2384/1617-ТЕ-34, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. Аналогічна правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 31.05.2019р. у справі №924/296/18, Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №906/790/16.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, вимоги позивача в частині проведених донарахувань на грошові зобов`язання у розмірі, який врегульовано спільними протокольними рішеннями у даній справі, заявлені безпідставно, тому задоволенню не підлягають.

Статтею 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків, а отже суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат. Аналогічна правова позиція щодо встановлення іншого порядку розрахунків наведена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 31.05.2019р. по справі №924/296/18.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до комунального підприємства "Ізяславтепломережа", Хмельницька область , м.Ізяслав про стягнення пені у сумі 145 007,38 грн., 3% річних у сумі 176 685,08 грн. та інфляційних втрат у сумі 637 210,03 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.09.2019р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддруков. 3 прим. (рек. з пов. про вруч.):

1 - для суду;

2 - позивачу (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6);

3 - відповідачу (30300, Хмельницька обл., м. Ізяслав, вул. Шевченка, 10-а).