Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/768/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , , розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп",

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід"

про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 31 266 грн 89 к.

без повідомлення (виклику) сторін

встановив: Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід" про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 31266 грн 89 к.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

26.07.2019 суд відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням.

12.08.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх.№13903/19 в якому просить суд розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши подане клопотання суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 6 наведеної статті Господарського процесуального кодексу України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд встановив, що предметом позову у цій справі є стягнення грошової суми (ціна позову 31266 грн 89 к.), розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192100,00 грн.), а також те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Наведене, в свою чергу, свідчить про одночасне існування двох умов, визначених частиною 6 наведеної статті Господарського процесуального кодексу України, за наявності яких суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи приписи ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, які підлягають застосуванню судом при розгляді поданого позивачем клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд відмовляє у задоволенні цього клопотання.

20.08.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд приєднав до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Згідно з ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд дослідив позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неповерненням відповідачем у добровільному порядку виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 31226 грн 89 к. та обґрунтовані статтею 1191 Цивільного кодексу України та статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В якості заперечень проти викладених у відзиві на позовну заяву доводів та аргументів відповідача вказав, що факт невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу, яким керував водій відповідача, існуючим вимогам Правил дорожнього руху встановлений Долинським районним судом Івано-Франківської області у постанові від 12.07.2016 у справі №343/1303/16-п, що набрала законної сили, копія якої приєднана до матеріалів справи. Крім того, зазначив що дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок невідповідності технічного стану причепа Kron SPD 24 д.н. НОМЕР_1 , що також є забезпеченим позивачем транспортним засобом, згідно полісу обов"язкового страхування №АЕ/7927271. Доказів перевірки технічного стану якого відповідач не подав. Просив суд позовні вимоги задоволити.

Заперечення відповідача.

В обґрунтування викладених у відзиві на позовну заяву заперечень представник відповідача зазначив, що транспортний засіб Renault Premium д.н.з. НОМЕР_2 13.06.2016 пройшов передрейсовий технічний огляд; жодних несправностей вказаного транспортного засобу не виявлено, що підтверджується підписами механіка по випуску транспортних засобів та водія в журналі передрейсового технічного огляду автомобілів та напівпричепів, копія якого приєднана до матеріалів справи. Також вказав, що водій ОСОБА_1 пройшов передрейсовий інструктаж водіїв на підприємстві, що підтверджується підписами особи, яка провела інструктаж і водія в журналі обліку передрейсових інструктажів водіїв, копія приєднана до матеріалів справи. Факт невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу Renault Premium д.н. НОМЕР_2 існуючим вимогам Правил дорожнього руху не визнає, оскільки його не доведено, а саме не надано висновку експертизи про технічну несправність транспортного засобу.

Крім того, вказав що у п.4 Полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зазначено, що страхова сума складає 100000 грн, що в повному обсязі покриває заявлену позивачем суму відшкодування.

Вважає позов необґрунтованим, безпідставним та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи, оцінка доказів.

25.10.2015 ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", як страховик та відповідач ТОВ "Транс-Захід", як страхувальник уклали договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлені полісами №АЕ / 5775923 та № АЕ/7927271 строком дії з 26.10.2015 до 25.10.2016, за якими забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Renault Premium д.н.з НОМЕР_2 та причіп Kron SPD 24 д.н. НОМЕР_1 .

15.06.2016 близько 19:30 год в с.Брониця по вул.Дрогобицькій, Дрогобицького району Львівського області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Premium (д.н.з НОМЕР_2 ), причіп Kron SPD 24 (д.н.з НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_1 та автомобіля "Fiat Dukato" (д.н.з. НОМЕР_4 ), яким керував ОСОБА_3 .

Долинський районний суд Івано-Франківської області у постанові від 12.07.2016 встановив, що зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення п.2.3. а) Правил дорожнього руху України водієм автомобіля Renault Premium (д.н.з НОМЕР_2 ), причіп Kron SPD 24 (д.н.з НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 .

Згідно приписів ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведену норму закону, суд приймає постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області як доказ, що саме внаслідок порушення п.2.3.а) ПДР України, яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов"язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, водієм ОСОБА_1 , який керував автомобілем Renault Premium (д.н.з НОМЕР_2 ), причіп Kron SPD 24 (д.н.з НОМЕР_1 ) пошкоджено автомобіль "Fiat Dukato" (д.н.з. № НОМЕР_4 ), яким керував ОСОБА_3 .

З приєднаних до матеріалів справи копій наказу №132/к від 01.07.2015 про прийняття на роботу, наказу №46/К/1 від 03.07.2015 про закріплення транспортного засобу за працівником та подорожного листа вантажного автомобіля № 001308 від 13.06.2016, підписаних ТОВ "Транс-Захід" вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом на законних підставах, у зв"язку з виконанням своїх трудових обов"язків на підставі трудового договору з ТОВ "Транс-Захід", який є законним володільцем вищевказаного транспортного засобу.

Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на підставі ремонтної калькуляції №16-72050 від 01.07.2016, заяви ОСОБА_3 від 05.07.2016 на виплату, страхового акта № 50 від 03.08.2016, розрахунку суми страхового відшкодування від 03.08.2016 Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" виплатило страхове відшкодування в розмірі 31266 грн 89 к., що підтверджується платіжним дорученням від 04 серпня 2016 року №ЗР043113 та реєстром платежів, копії яких приєднані до матеріалів справи.

01.02.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію вих.№50 про страхове відшкодування в порядку регресу на суму 31266 грн 89 к., докази направлення знаходяться в матеріалах справи.

Проте, станом на 23.07.2019 страхове відшкодування від відповідача на рахунок позивача не надійшло, у зв"язку із чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування").

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду

за певних умов, зокрема якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З наведеного вбачається, що до страховика перейшло право зворотної вимоги, що є підставою для стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч.1. ст. 1172 ЦК України).

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Суд враховує, що у справі "Серявін та інші проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов"язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Висновок суду.

Враховуючи вищезазначені обставини справи та наведені обґрунтування, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 31266 грн 89 к.

Отже, позов належить до задоволення.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 1921 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід" про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 31266 грн 89 к. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Захід" ( 77503, Івано-Франківська обл., Долинський район, м.Долина, вул.Обліски,139, ) на користь Приватного акціонерного товариства " Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44, ) 31266 (тридцять одну тисячу двісті шістдест шість гривень) 89 к. - страхового відшкодування в порядку регресу, а також 1921 (одну тисячу дев"ятсот двадцять одну гривню) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.09.2019

Суддя Т. В. Максимів