ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1055/18
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Діброви Г.І.,

Ярош А.І.,

секретар судового засідання Клименко О.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк та Національного банку України

на ухвалу Господарського суду Одеської області

від 22 серпня 2018 року

про призначення експертизи (повний текст складено 23.08.2018р.)

по справі № 916/1055/18

за позовом Національного банку України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Гаджибей

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк

про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

суддя суду першої інстанції: Д`яченко Т.Г.

час та місце винесення ухвали: 22.08.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 11.09.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Національний банк України (НБУ) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Гаджибей", в якій просив суд в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (ПАТ КБ) «Приватбанк» за кредитним договором від 02.10.2014 року №54 (зі змінами та доповненнями) перед Національним банком України, в загальній сумі 856 944 000 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 06.10.2014 року №81, укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гаджибей", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстрованим в реєстрі за №4476, а саме:

- на земельну ділянку площею 9, 9992 га (кадастровий номер :01:001:0730) розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив «Золотий берег», земельна ділянка 194, 195, 196, 197, 198 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, право власності на Предмет іпотеки зареєстроване за Іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності: 7217066;

- встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 10 288 000 грн. без ПДВ, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання умов кредитного договору №54 від 02.10.2014р. укладеного між Національним Банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційним Банком «Приватбанк».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.06.2018 року відкрито провадження у справі № 916/1055/18 та призначено справу до розгляду, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк, м.Київ.

ТОВ «Гаджибей» звернулось до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової оціночно-земельної експертизи, яке обґрунтовано тим, що із наявного у справі звіту про експертну грошову оцінку предмета іпотеки від 12.12.2017р. не вбачається безпосередньо дослідження оцінщиком об`єктів іпотеки.

Посилання позивача на визначення в звіті в розділі Ідентифікація об`єкта оцінки про огляд земельної ділянки (без здійснення спеціальної технічної експертизи) не свідчить про здійснення оцінщиком дій по вивченню земельних ділянок, та з врахуванням цього не вбачається застосування належних методів по визначенню їх ринкової вартості.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.08.2018 року у справі №916/1055/18 призначено судову оціночну-земельну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «яка ринкова вартість об`єкту нерухомості, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №81 від 06.10.2014 року, укладеного між Національним банком України та ТОВ „Гаджибей, а саме земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0730, площею 9,9992 га, з цільовим призначенням: для будівництва, експлуатації об`єктів рекреаційно-оздоровчого призначення та обслуговування жителів територіальної громади Овідіопольського району, категорія земель: землі рекреаційного призначення, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив „Золотий берег, земельна ділянка 194, 195, 196, 197, 198?»

Національний банк України з ухвалою суду не погодився, тому звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.08.2018 року про призначення судової оціночно-земельної експертизи скасувати, а справу № 916/1055/18 направити для продовження розгляду справи по суті до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, позивач зазначив, що позивачем до справи надано належним чином завірену копію Звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок, які належать ТОВ Гаджибей. Копія Звіту надана в повному об`ємі зі всіма додатками. Крім того, в судовому засіданні для огляду надавався оригінал зазначеного звіту. Отже, висновок суду першої інстанції, що до матеріалів справи наданий неповний Звіт не відповідає дійсності.

НБУ зауважує, що в силу вимог Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінку діяльності в Україні оцінювач, яким складено Звіт про експертну грошову оцінку земельних ділянок, які належать відповідачу, обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Також, форма звіту, наданого до матерів справи, повністю відповідає вимогам Національного стандарту № 1 та № 2.

Апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції при призначені судової експертизи порушено вимогу ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачем не зазначено, що він не згоден з вартістю предмета іпотеки, відображеного у висновках, не надано іншого експертного висновку про вартість предмета іпотеки та взагалі не мотивовано неможливість надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів. Відповідачем не надано жодних спростувань наявних висновків про оцінку предметів іпотеки, не здійснено їх рецензування та/або оскарження до суду, а лише висловлено сумніви щодо правильності оцінки предмету іпотеки.

Посилаючись на практику Верховного Суду НБУ зауважує, що суд першої інстанції має право без призначення судової оціночної експертизи вирішити справу, оскільки призначення експертизи суттєво затягне розгляд справи, що є порушенням розумних строків розгляду, а також сторони не позбавлені можливості заявити клопотання про визначення вартості майна безпосередньо перед реалізацією цього майна на стадії виконавчого провадження, якщо вартість майна змінилась.

Апелянт вважає, що доводи клопотання відповідача про призначення експертизи та висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про те, що початкова вартість продажу предмета іпотеки має визначатись не інакше як на підставі судової оціночно-будівельної експертизи нерухомого майна та необхідності зазначення у Звіті попередження суб`єкта оціночної діяльності про відповідальність за завідомо неправдивий висновок спростовується положеннями ч. 6 ст. 38 Закону України Про іпотеку.

На думку, позивача при призначенні у справі судової експертизи, господарським судом не обґрунтовано дійсної необхідності в її призначені, неможливості розгляду позовних вимог по суті за результатами оцінки наявних у справі доказів, зокрема, актуального Звіту про грошову оцінку предмета іпотеки.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" з ухвалою суду першої інстанції про призначення експертизи також не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.08.2018 року у справі № 916/1055/18 скасувати та справу № 916/1055/18 направити для продовження розгляду справи по суті до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга АТ КБ Приватбанк обґрунтована тим, що судова експертиза призначається за умови дійсної потреби у спеціальних знаннях, які необхідні для з`ясування обставин, що мають значення для справи та коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, а наданий сторонами висновок експерта викликає обґрунтовані сумніви щодо його правильності. Апелянт вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України з огляду на відсутність необхідної сукупності умов, передбачених вказаною статтею.

Апелянт зауважує про порушення місцевим господарським судом положень ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, так як господарський суд не дослідив належним чином зміст звітів про оцінку предметів іпотеки, складених уповноваженою експертною установою, що має спеціальні знання та відповідне свідоцтво.

Також АТ Комерційний банк Приватбанк вважає, що Господарським судом в оскаржуваній ухвалі були порушені та/або неправильно застосовані норми матеріального права ст.ст. 3, 5, 18, 32 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінку діяльності в Україні та норми процесуального права - ст.ст. 2, 99 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції, не було враховано та належним чином досліджено той факт, що відповідальність суб`єкта оціночної діяльності встановлена спеціальним законом, а саме, ст. 32 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінку діяльності в Україні, а отже господарський суд безпідставно та неправомірно дійшов висновку щодо невідповідності Звіту про оцінку майна вимогам ст. 98 Господарського процесуального кодексу України.

Також, апелянт не згоден з обраною судом першої інстанції експертною установою, оскільки господарським судом при призначенні у справі судової оціночно-земельної експертизи не було запропоновано сторонам за взаємною згодою обрати експерта або експертну установу, не було надано сторонам час на узгодження кандидатури експертної установи або експерта, а також не наведено мотивів, якими Господарський суд Одеської області керувався при самостійному призначенні експертної установи, а саме - Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Крім того, на думку АТ КБ «Приватбанк», клопотання відповідача про призначення у справі судової оціночно-земельної експертизи, яке було задоволено господарським судом, мотивовано порушеннями допущеними при складанні Звіту про оцінку майна та неправильними висновками щодо вартості спірної земельної ділянки. При цьому, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували недостовірність чи необ`єктивність оцінки або порушення вимог Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінку діяльності в Україні. Крім того, матеріали справи не містять взаємно суперечливих доказів на підтвердження ринкової вартості земельної ділянки, що є предметом іпотеки.

З урахуванням зазначеного апелянт вважає, що, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 235/3619/15-ц, виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку", можна зробити висновок, що у розумінні норми ст. 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 цього Закону. З урахуванням наведеного, Велика Палата Верхового Суду дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

З огляду на наведену позицію Великої Палати Верховного Суду, АТ КБ «Приватбанк» вважає необґрунтованим мотивування Господарським судом Оскаржуваної ухвали щодо необхідності призначення у справі судової оціночно-земельної експертизи для встановлення дійсної ринкової вартості предмету іпотеки.

Отже, скаржник вважає, що безпідставне призначення Господарським судом оціночно-земельної експертизи у даній справі за наявності чинного Звіту про незалежну грошову оцінку предмету іпотеки лише затягне розгляд справи та не матиме своїм наслідком встановлення обов`язкових обставин, необхідних для ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення у справі.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з ч.6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018р. в газеті Голос України опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

На виконання положень абз. 2 ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, ч.5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи №916/1055/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

10.10.2018 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ Гаджибей надійшов відзив на апеляційну скаргу Національного банку України, в якому відповідач по справі просив суд, зокрема, залишити останню без задоволення, а ухвалу від 22.08.2018р. про призначення експертизи - без змін.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції неодноразово зупинялося у зв`язку з надсиланням матеріалів справи до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду для розгляду численних касаційних скарг.

Крім того, однією з підстав цих зупинень була заява ТОВ «Гаджибей» про відвід головуючого судді - Савицького Я.Ф., який був визнаний необґрунтованим.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 року новий склад колегії прийняв апеляційні скарги до свого провадження та призначив розгляд справи №916/1055/18 на 11.09.2019 року.

В судове засідання представники сторін не з`явились. До Південно-західного апеляційного господарського суду від НБУ та ПАТ КБ «Приватбанк» надійшли заяви про розгляд апеляційних скарг без участі їх представників. ТОВ «Гаджибей» повідомлене належним чином про судове засідання 11.09.2019р., що вбачається з рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення від 11.07.2019р., яким відповідачу була направлена відповідна ухвала, але не скористалось правом на участь в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про судові експертизи» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

З вказаної процесуальної норми вбачається, що призначення судової експертизи можливе за наявності існування двох умов.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду було надано належним чином завірену копію Звіту про експертну грошову оцінку станом на 01.11.2017 рік від 12.12.2017 року № АЕ/2017/240-1-41, яким визначено грошову оцінку вартості об`єктів нерухомого майна, які належать ТОВ «Гаджибей», в тому числі земельної ділянки площею 9,9992 га за кадастровим номером :01:001:0730, з місцем розташування: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив «Золотий берег», яка є предметом іпотеки за іпотечним договором №81 від 06.10.2014, що є предметом спору у даній справі. Термін дії звіту 12 місяців, тобто, наданий позивачем звіт про оцінку предмета застави був актуальним на час розгляду клопотання про призначення експертизи.

На думку Господарського суду Одеської області, звіт про експертну грошову оцінку предмета іпотеки від 12.12.2017р. не містить дослідження оцінщиком об`єктів іпотеки, а саме в змісті звіту відсутнє зазначення про це та викликає у суду сумніви щодо обґрунтованості висновків.

Крім цього, посилання позивача на визначення в звіті в розділі Ідентифікація об`єкта оцінки про огляд земельної ділянки та в розділі "Конфлікт інтересів" про огляд земельної ділянки (без здійснення спеціальної технічної експертизи) не свідчить про здійснення оцінщиком дій по вивченню об`єктів, зокрема, земельних ділянок №№194, 195, 196, 197, 198, та з врахуванням цього не вбачається застосування належних методів по визначенню їх ринкової вартості.

Натомість, як встановлено колегією суддів при дослідженні Звіту оцінки об`єкту договору іпотеки, п. 1.2 та п. 1.5 спростовують твердження суду першої інстанції щодо відсутності безпосереднього дослідження суб`єктом оціночної діяльності об`єкту іпотеки. Наявність фототаблиці до вищевказаного звіту також підтверджує безпосереднє дослідження оцінювачем об`єкта іпотеки.

За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що у вищезазначеному Звіті суб`єкта оціночної діяльності, належним чином підтверджено виконання оцінювачем вимог Національного стандарту №1.

Крім того, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що термін дії Звіту, складає 12 місяців (при збереженні поточних ринкових умов).

За положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Судова колегія зауважує, що виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку про те, що в розумінні норми ст.39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що початкова вартість продажу предмета іпотеки має визначатись не інакше як на підставі судової оціночно-земельної експертизи об`єкта нерухомості.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що неправомірним є твердження суду першої інстанції про те, що наданий позивачем звіт про оцінку не може бути прийнятий у якості доказу вартості предмету іпотеки для визначення судом початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Апеляційний господарський суд зауважує, що сама лише незгода відповідача з розміром вартості предметів іпотеки не може бути підставою для призначення експертизи.

Судова колегія зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів, в розумінні ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу, в підтвердження своєї позиції.

Так, відповідач мав право надати альтернативний звіт про вартість предметів іпотеки або звернутися до суб`єкта оцінювання з вимогою щодо рецензування звіту про оцінку майна в порядку, визначеному ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

При цьому, судова колегія зауважує, що суд першої інстанції також мав право ініціювати проведення рецензування звітів про оцінку в порядку, передбаченому ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Таким чином, проаналізувавши всі обставин справи, приймаючи до уваги приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку про відсутність підстав для призначення у справі оціночно-будівельної експертизи з мотивів, визначених судом першої інстанції.

Крім того, судова колегія зауважує, що при винесенні рішення про задоволення позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, суд може не зазначати початкову ціну предмета іпотеки, вказавши, що остання визначається на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії проведення виконавчих дій. У випадку, якщо суд вирішить зазначити таку початкову ціну, чинне законодавство не вимагає проведення судової експертизи майна. При цьому, апелянт зазначає, що у разі непогодження іпотекодавця із визначеною судом початковою ціною предмета іпотеки (якщо така була зазначена), він має право заявляти клопотання про визначення вартості іпотечного майна на етапі проведення виконавчих дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 21.03.2018р. у справі № 235/3619/15-ц.

Згідно з п.6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема, має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали не було в повному обсязі враховано усі обставини справи, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що в силу дії пункту 4 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування оспорюванного рішення на підставі пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційних скаргах, знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 22.08.2018 року про призначення експертизи у справі №916/1055/18 не відповідає вимогам процесуального законодавства і є достатні правові підстави для її скасування з направленням справи до місцевого господарського суду для розгляду, оскільки місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали не було в повному обсязі враховано усі обставини справи, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Апеляційний господарський суд зазначає, що розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, п. 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України», зокрема, встановлено, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ГПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.08.2018 року про призначення судової оціночно-земельної експертизи у справі №916/1055/18 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.08.2018 року про призначення судової оціночно-земельної експертизи у справі № 916/1055/18 скасувати.

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджибей" про призначення у справі судової оціночно-земельної експертизи - відмовити.

Справу №916/1055/18 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст складено 16.09.2019 року

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Ярош А.І.