РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.09.2019Справа № 910/8673/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження

справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» (вул. Лепцігська, буд. 2/37, оф. 111, м. Київ, 01015) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, м. Київ, 04119), третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації,

Представники сторін:

від позивача: Гузіков Василь Васильович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5056 від 27.06.2012, довіреність від 02.08.2019);

від відповідача: Шепель Жанна Анатоліївна (довіреність № 8664/9/28-10-10-18 від 05.08.2019);

від третьої особи: не прибув;

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа ОСОБА_1 , в якому просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» на захист ділової репутації, інформацію, поширену Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби шляхом направлення на адресу ДП «НЕК Укренерго» вимоги (в порядку ст.ст. 9, 40, 93 КПК України) в рамках кримінального провадження № 0000012 без номеру та дати, а саме «Встановлено, що ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» являється переможцем тендерної процедури на замовлення ДП «НЕК «Укренерго» () на суму близько 30 млн. грн. щодо надання наступних послуг «Відстеження, моніторинг забруднень і відновлення. Послуги по знешкодженню нафтозабруднень на грунтах при цьому формуючи податковий кредит від підприємств з ознаками «фіктивності» ймовірно за результатами безтоварних фінансово-господарських операцій, що призводить до ухилення від сплати податків до Державного бюджету України»; зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби протягом п`яти календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену про Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» у вимозі без номеру та дати (в порядку ст.ст. 9, 40, 93 КПК України) в рамках кримінального провадження № 0000012, шляхом направлення на адресу ДП «НЕК Укренерго» відповідного цінного листа у якому викласти вступну та резолютивну частини рішення у даній справі під заголовком «Спростування».

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що позивачу стало відомо, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 04.02.2019 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України. В рамках вказаного досудового розслідування старшим слідчим з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС В. Топоровським складено вимогу (в порядку ст.ст. 9, 40, 93 КПК України) адресовану ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій». У зазначеній вимозі слідчим зазначено, що відповідне розслідування розпочато у зв`язку з тим, що начебто невстановлені особи створили (придбали) суб`єкти господарської діяльності ТОВ «Інтербізнесконсалт» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» з метою покриття незаконної діяльності. Позивач не має та не мав будь-яких господарських відносин з відповідними суб`єктами господарювання. Також, позивачу стало відомо, що тим же слідчим в рамках того самого кримінального провадження направлено вимогу (в порядку ст.ст. 9, 40, 93 КПК України керівнику ДП «НЕК Укренерго». У вказаній вимозі слідчим зазначено наступну інформацію: «В ході досудового розслідування досліджуються обставини фінансово-господарської діяльності ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» (). Встановлено, що ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» являється переможцем тендерної процедури на замовлення ДП «НЕК «Укренерго» () на суму близько 30 млн. грн. щодо надання наступних послуг «Відстеження, моніторинг забруднень і відновлення. Послуги по знешкодженню нафтозабруднень на грунтах при цьому формуючи податковий кредит від підприємств з ознаками «фіктивності» ймовірно за результатами безтоварних фінансово-господарських операцій, що призводить до ухилення від сплати податків до Державного бюджету України». Зазначена інформація, поширена старшим слідчим з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС не відповідає дійсності, є негативною, неправдивою, порушує особисті немайнові права позивача, є такою, що підлягає спростуванню. Оскільки у фразі «Встановлено, що ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» являється переможцем тендерної процедури на замовлення ДП «НЕК «Укренерго» () на суму близько 30 млн. грн. … при цьому формуючи податковий кредит від підприємств з ознаками «фіктивності» ймовірно за результатами безтоварних фінансово-господарських операцій, що призводить до ухилення від сплати податків до Державного бюджету України» вказуються ідентифікаційні дані позивача, зазначені відомості дають підстави для висновку про те, що інформація, яка зазначається у вимозі стосується саме позивача, а вказані твердження фактично становлять обвинувачення позивача та його посадових осіб у здійсненні кримінальних правопорушень. Використання у тексті вимоги зазначених тверджень стосовно позивача свідчить, що нібито стосовно позивача або його посадових осіб порушено кримінальне провадження та проводиться досудове розслідування злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України. Посилання на конкретну особу у контексті її зв`язку з кримінальним провадженням та його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного. Інформація, що наведена у відправлених відповідачем вимогах є недостовірною, оскільки її було подано адресату як перелік конкретних фактів, що відбулися, які негативно характеризують позивача в очах адресата. Тобто, відповідачем стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства, які передбачають кримінальну відповідальність (ухилення від сплати податків і т.д.). Разом з тим, відповідачем не доведено фактів наявності обвинувальних вироків суду щодо доведеності таких злочинів, а позивач звільняється від обов`язку доведення своєї невинуватості у скоєнні таких злочинів. Відтак, на думку позивача, така інформація порушує охоронювану законом недоторканість ділової репутації позивача. З огляду на характер використаних мовних засобів, інформація, яка була поширена відповідачем є твердженням про факти, яких не існувало, а вживання слів «Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» за результатами безтоварних операцій формуючи податковий кредит від підприємств з ознаками фіктивності», «призводить до ухилення від сплати податків» свідчить про наявність підстав вважати позивача або його посадових осіб винним у вчиненні злочину, незважаючи на те, що проводиться лише досудове розслідування, під час якого перевіряється інформація і встановлюються особи, причетні до вчинення злочину. Крім того, відповідачем не проводилась в межах чинного законодавства будь-яка перевірка господарських операцій позивача із його контрагентами. При цьому усі господарські операції з нібито «фіктивними» підприємствами були реальними, такими, що спрямовані на настання реальних наслідків, що підтверджується укладеними договорами, актами прийому-передачі товарів/виконаних робіт та іншими первинними бухгалтерськими документами. Запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен містити конкретні підстави, тобто чітко окреслені обставини які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження. Наявність у підприємства одного або кількох ознак фіктивності не означає що фінансові операції цього підприємства є фіктивними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.08.2019. Відповідачу запропоновано у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такий буде подано) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання пояснень третьою особою щодо позову - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Копію ухвали суду про відкриття провадження отримано позивачем - 15.07.2019, відповідачем - 12.07.2019, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 37-38).

01.08.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень щодо позовних вимог відповідач у відзиві зазначає, що доводи позивача є логічно необґрунтованими та безпідставними, так як недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В даному випадку проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 04.02.2019 і поширення інформації у законодавчо визначених вимогах ніяким чином не є складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації. В межах досудового розслідування досліджуються обставини діяльності позивача. У позовних вимогах позивач сам зазначає «наявність у підприємства одного або кількох ознак фіктивності» підтверджуючи необхідність проведення аналізу діяльності такого клієнта на предмет підтвердження або спростування відповідних вимог. У зв`язку з тим, що встановлення достовірної інформації та фактичних обставин по справі мають важливе значення по кримінальному провадження № 0000012 були складені вимоги та адресовані позивачу та керівнику ДП «НЕК Укренерго».

Ухвалою суду від 05.08.2019 підготовче засідання у справі № 910/8673/19 відкладено на 15.08.2019.

15.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання представника позивача адвоката - Гузікова В.В. про розгляд справи без участі позивача, в якому представник просить суд розглянути справу за наявними у матеріалах справи доказами без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 підготовче провадження у справі № 910/8673/19 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.09.2019.

В судове засідання 12.09.2019 з`явилися представник позивача Гузіков В.В. та представник відповідача Шепель Ж.А. Третя особа в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 12.09.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Статтею 194 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Як вбачається з вимоги старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 (в порядку ст.ст. 9, 40, 93 КПК України), адресовану керівнику ДП «НЕК Укренерго» Ковальчуку В.В., слідчим управлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 04.02.2019, за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205 КК України, процесуальне керівництво у якому проводиться Генеральною прокуратурою України.

Третій абзац вказаної вимоги викладений як: «Встановлено, що ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» являється переможцем тендерної процедури на замовлення ДП «НЕК «Укренерго» (код за ) на суму близько 30 млн. грн. щодо надання наступних послуг «Відстеження, моніторинг забруднень і відновлення. Послуги по знешкодженню нафтозабруднень на грунтах» при цьому формуючи податковий кредит від підприємств з ознаками «фіктивності» ймовірно за результатами безтоварних фінансово-господарських операцій, що призводить до ухилення від сплати податків до Державного бюджету України».

Аналогічні відомості викладені у вимозі (в порядку ст. ст. 9, 40, 93 КПК України) старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1, адресовану керівнику ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» ОСОБА_4 .

Згідно даної вимоги слідством встановлено, що невстановлені особи створили (придбали) суб`єкти господарської діяльності ТОВ «Інтербізнесконсалт» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» з метою покриття незаконної діяльності. Поряд з цим, встановлено, що ОСОБА_5 являвся одним із учасників ТОВ «Інтербізнесконсалт» та володів 100 відсотковою часткою статутного капіталу підприємства у період перерахування та отримання грошових коштів, що свідчить про причетність останнього до незаконної діяльності. Протягом 2016-2019 років на рахунки ТОВ «Інтербізнесконсалт» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес Факторинг» надходили грошові кошти, які стягувались із ПАТ «Укрнафта» для погашення заборгованості перед ТОВ «Індустрія Феросплавів» згідно договорів відступлення права вимоги та договором факторингу. Однак, фактично вказані кошти не направлялися за призначенням (тобто в рахунок погашення заборгованості), а перераховувались на рахунки підприємств, підконтрольних ОСОБА_5 , де останній являється їх кінцевим бенефіціарним власником, серед яких: ТОВ «Промислово-інноваційний союз», ТОВ «Укртрансзв`язок», ТОВ «Трансзалізничсервіс» під виглядом фінансової допомоги, відступлення права вимоги. З метою встановлення повної суми привласнених коштів, а також їх подальшого використання та ймовірної легалізації, досліджуються обставини діяльності підприємств, де кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_5 , серед яких ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій».

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач у позовній заяві зазначає, що вимога, направлена на адресу ДП «НЕК Укренерго», стосується саме позивача, а вказані у ній твердження фактично становлять обвинувачення позивача та його посадових осіб у здійснення кримінальних правопорушень. Крім того, інформація у наданих вимогах є недостовірною, поширена інформація є твердженням про факти, яких не існувало, які не були перевірені відповідачем та які не можуть бути підтверджені, з огляду на відсутність кримінальних проваджень щодо позивача та його посадових осіб, відсутність будь-яких доказів здійснення позивачем безтоварних операцій. Вважає, що така інформація підлягає стростуванню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Статтею 94 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 N 1 під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджується направлення вимоги старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 (в порядку ст.ст. 9, 40, 93 КПК України), адресовану керівнику ДП «НЕК Укренерго» ОСОБА_2 ., третій абзац якої викладено як: «Встановлено, що ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» являється переможцем тендерної процедури на замовлення ДП «НЕК «Укренерго» (код за ) на суму близько 30 млн. грн. щодо надання наступних послуг «Відстеження, моніторинг забруднень і відновлення. Послуги по знешкодженню нафтозабруднень на грунтах» при цьому формуючи податковий кредит від підприємств з ознаками «фіктивності» ймовірно за результатами безтоварних фінансово-господарських операцій, що призводить до ухилення від сплати податків до Державного бюджету України».

Вказану вимогу розцінено позивачем як недостовірну, таку що порушує особисті немайнові права позивача та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно із ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Частиною 2 статті 93 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту вимоги, зміст якої позивач вважає недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права, вбачається, що остання адресована керівнику ДП «НЕК Укренерго» та стосується витребування у даного підприємства відповідних документів, які мають важливе значення по кримінальному провадженню № 0000012 від 04.02.2019, за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205 КК України.

Зі змісту вимоги слідчого, адресованої позивачу вбачається, що остання також стосується витребування у даного підприємства відповідних документів, які мають важливе значення по кримінальному провадженню № 0000012 від 04.02.2019, за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205 КК України.

Таким чином, вказані вимоги направлені слідчим з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Топоровським В. в порядку ст.93 Кримінального процесуального кодексу України в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 04.02.2019 та стосуються витребування відповідних документів для проведення досудового розслідування.

Підставою для задоволення позову у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи є сукупність усіх обставин юридичного складу правопорушення, а саме: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. За відсутності хоча б однієї із наведених обставин підстав для задоволення позовних вимог немає.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Норма частини 1 статті 30 Закону України "Про інформацію", яка встановлює підстави для звільнення від відповідальності за порушення законодавства про інформацію, має оцінюватися в загальному контексті цього Закону, зокрема статті 5, яка визначає право кожного на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

У свою чергу, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.08.2019 у справі 910/19082/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання. Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (Заява N 16404/03) від 19 лютого 2009 року 921, зазначається, що хоча стаття 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії", від 12 липня 1988 року, серія A, N 140, с. 29, пп. 45 - 46, та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії", від 9 червня 1998 року, Reports 1998-IV, с. 1462, п. 34).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Вказана правова позиція взаємоузгоуджється із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 927/313/18.

Враховуючи зміст вимоги слідчого, який позивачем розцінено як такий, що порушує його особисті немайнові права, суд доходить висновку, що оскаржувана вимога не містить зазначення винуватості позивача у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, в контексті висловлювання слідчого: «Встановлено, що ТОВ «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» являється переможцем тендерної процедури на замовлення ДП «НЕК «Укренерго» (код за ) на суму близько 30 млн. грн. щодо надання наступних послуг «Відстеження, моніторинг забруднень і відновлення. Послуги по знешкодженню нафтозабруднень на грунтах» при цьому формуючи податковий кредит від підприємств з ознаками «фіктивності» ймовірно за результатами безтоварних фінансово-господарських операцій, що призводить до ухилення від сплати податків до Державного бюджету України», судом не встановлено фактичного твердження слідчого щодо кримінального правопорушення, вчиненого саме позивачем. Крім того, зі змісту такого висловлювання також не встановлення фактичних даних про відповідні дії позивача щодо проведення фінансово-господарських операцій із зазначенням відповідних дат, підприємств, з якими проводилась спільна господарська діяльність, що б у своїй сукупності надавало можливість позивачу розцінювати вказані висловлювання як факт вчинення відповідних кримінальних правопорушень. При цьому інших належних та допустимих доказів на підтвердження позиції позивача стороною позивача суду не надано.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та досліджені надані суду докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог про визнання інформації недостовірною, її спростування та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр інноваційних біотехнологій» (вул. Лепцігська, буд. 2/37, оф. 111, м. Київ, 01015) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, м. Київ, 04119), третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації - відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання повного тексту рішення 23.09.2019.

Суддя В.О.Демидов