РІШЕННЯ

12 вересня 2019 року Справа № 913/428/19

Провадження №19/913/428/19

Розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації (проспект Центральний, б.59, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93405)

до відповідача 1 - Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" (проспект Гвардійський, б.33, офіс 2, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93406)

до відповідача 2 - Управління власності Лисичанської міської ради (вул.Штейгерська, б.31, м.Лисичанськ Луганської області, 93100)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація Північ" (вул.Науки, б.5, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Луганська обласна державна адміністрація (проспект Центральний, б.59, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93405)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу; визнання недійсним свідоцтва про право власності; скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно; визнання права власності на нерухоме майно за територіальними громадами сіл, селищ, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - Парфьонов О.О., представник за довіреністю б/н від 08.01.2019; Кукушкіна Т.О., представник за довіреністю б/н від 05.02.2019;

від відповідача 1 - представник не прибув;

від відповідача 2 - представник не прибув;

від 3-ї особи (КП "Луганська обласна "Фармація Північ") - представник не прибув;

від 3-ї особи (Луганська обласна державна адміністрація) - представник не прибув

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» та Управління власності Лисичанської міської ради про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу окремого індивідуального визначеного майна - приміщення, що підлягає відчуженню шляхом викупу від 22.05.2007 року реєстровий номер 1241, посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського округу Поджарою Л.П.;

- визнання недійсним свідоцтва про право власності від 20.07.2007 року реєстраційний № 351, видане Управлінням власності Лисичанської міської ради;

- скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - нежиле вбудоване приміщення літер «А1, а» загальною площею 154,40 кв.м, розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що складається із приміщень: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 та знаходиться за адресою: 93193, Луганська область, м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул. Куйбишева, 31, реєстраційний номер майна - 12696754, номер запису: 395 в книзі: 24, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 31.08.2007, дата внесення запису: 31.08.2007, власник: Комунальне підприємство «Луганська обласна «Фармація», форма власності комунальна, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, реєстр № 1241, 22.05.2007, приватний нотаріус по Лисичанському міському нотаріальному округу; акт приймання-передачі 20.07.2007; свідоцтво про право власності, реєстраційний № 351, 20.07.2007, Управління власності Лисичанської міської ради;

- визнання за територіальними громадами сіл, селищ, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради (ідентифікаційний код 24046449) права власності на нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення літер «А1, а» загальною площею 154,40 кв.м, розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що складається з приміщень: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 та знаходиться за адресою: 93193, Луганська область, м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул. Куйбишева, 31.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при проведенні контролю за державною реєстрацією правочинів щодо нерухомого майна, яке належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Луганської області позивачем встановлено, що власником нерухомого майна - нежитлового вбудованого приміщення літер «А1, а» загальною площею 154,40 кв.м, розташованого на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що складається із приміщень: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, знаходиться за адресою: 93193, Луганська область, м. Лисичанськ, м.Новодружеськ, вул. Куйбишева, 31, є Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація".

Позивач вважає, що державна реєстрація права власності на вказане майно за Комунальним підприємством «Луганська обласна «Фармація» суперечить його статуту, порушує приписи ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.78 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 12.08.2019 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 29.08.2019; залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація Північ" та Луганську обласну державну адміністрацію.

КП "Луганська обласна "Фармація Північ" у письмових поясненнях №01-30/124 від 14.08.2019 зазначило, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідач 1 у заяві №08/14-02 від 14.08.2019 визнав позовні вимоги.

Луганська обласна державна адміністрація у письмових поясненнях б/н від 28.08.2019 зазначила, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 29.08.2019 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 12.09.2019.

10.09.2019 від відповідача 2 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення №1021/01-02 від 06.09.2019, в яких він зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Просить розглянути справу без участі його представника.

Клопотання про розгляд справи без участі його представника, викладене у письмових поясненнях №1021/01-02 від 06.09.2019, розглянуто та задоволено судом.

Представник позивача в судовому засіданні 12.09.2019 просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів та третіх осіб в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 12.09.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) до державної власності в Українській РСР належать загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).

Пунктом 4 постанови Верховної Ради Української РСР від 08.12.1990 "Про порядок введення в дію Закону Української PCP "Про місцеві ради народних депутатів та місцеве самоврядування" доручено Раді Міністрів Української РСР до 1 квітня 1991 року визначити порядок передачі і перелік майна, яке за плату або безоплатно передається до складу комунальної власності різних територіальних рівнів.

На виконання вказаної постанови Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 05.11.1991 №311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)" (далі - Постанова КМУ №311).

Пунктом 1 постанови КМУ №311 затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), що додається.

Пунктом 3 постанови КМУ № 311 установлено, що:

розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів;

розмежування майна між власністю районів, міст обласного підпорядкування та власністю інших адміністративно-територіальних одиниць провадиться виконкомами районних і міських Рад народних депутатів з участю виконкомів районних у містах, міських районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів.

Розділом І Переліку державного майна України, що передасться до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), (Додатку до Постанови № 311) визначено, що до власності областей (галузь: "Охорона здоров'я, соціальне забезпечення") відносяться аптечні склади, магазини аптечні та оптики.

На виконання Постанови №311 виконавчим комітетом Луганської обласної ради народних депутатів прийняте рішення від 29.02.1992 №56 "Про розмежування комунального майна між власністю області та власністю районів, міст обласного підпорядкування" (далі - Рішення № 56).

Відповідно до вказаного рішення та згідно з Переліком державного майна, що приймаються у комунальну власність обласної ради народних депутатів (додаток №1 до Рішення №56) до комунальної власності обласної ради народних депутатів передано Обласне виробниче об'єднання "Фармація", правонаступником якого є Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" (відповідач 1 у справі), а також аптеки обласного виробничого об'єднання "Фармація" у кількості 376 одиниць.

Відповідно до додатку №2 до рішення №56, а саме: до Переліку державного майна, що передається до комунальної власності міських та районних Рад народних депутатів, до комунальної власності міських та районних Рад народних депутатів було передано, зокрема, житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів (крім майнових вбудовано -прибудованих комплексів та інших приміщень, що відносяться до обласної комунальної власності, строком на 1992-1993 роки).

На підставі розпорядження Представника Президента України від 21.10.1992 №336 "Про створення підприємств обласної комунальної власності" на базі Виробничого об'єднання "Фармація" було створено Луганське обласне державне комунальне виробниче підприємство "Фармація", яке зареєстроване рішенням міської комісії з реєстрації та перереєстрації державних підприємств, об'єднань від 06.11.1992 №293 "Про реєстрацію Луганського обласного державного комунального виробничого підприємства "Фармація". Протоколом міської комісії з реєстрації та перереєстрації державних підприємств, об'єднань від 06.11.1992 №42 затверджено Статут Луганського обласного державного комунального виробничого підприємства "Фармація". Згідно додатку №1 до Статуту визначено перелік структурних підрозділів, один з яких - Центральна міська аптека №43, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Гарибальді, 46. До складу Центральної міської аптеки №43 входило 12 структурних підрозділів, один з яких - спірне майно, що підтверджується додатком №1 до Положення Центральної міської аптеки №43, зареєстроване рішенням №373 від 17.09.1993 виконконом Лисичанської міської ради народних депутатів та затверджене в.о. генерального директора Луганського обласного державного комунального виробничого підприємства «Фармація» Гудзенко А.П.

В подальшому рішенням Луганської обласної ради від 20.02.1998 №22/5 "Про перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, якими управляє обласна рада" затверджений перелік об'єктів комунальної власності області, у відповідності з яким до обласної комунальної власності було віднесено Обласне виробниче об'єднання "Фармація" та структурні підрозділи. Цим рішенням встановлено, що відчуження здійснюється лише за наявності згоди обласної Ради.

Рішенням Луганської обласної ради від 18.12.2003 № 11/31 "Про делегування деяких повноважень з управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, які знаходяться в управлінні обласної ради" делеговано керівникам підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області повноваження щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

Департаментом комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації, який створений на підставі розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації-керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11.11.2015 №551 "Про внесення змін до структури та численності структурних підрозділів облдержадміністрації" та зареєстрований 24.12.2015, номер запису - 0004026, під час проведення контролю за державною реєстрацією правочинів нерухомого майна, яке належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, встановлено, що нерухоме майно - нежиле вбудоване приміщення літер «А1, а» загальною площею 154,40 кв.м, розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що складається із приміщень: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 та знаходиться за адресою: 93193, Луганська область, м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул. Куйбишева, 31, належить на праві власності Комунальному підприємству "Луганська обласна "Фармація" на підставі договору купівлі-продажу окремого індивідуально - визначеного майна - приміщення, що підлягає відчуженню шляхом викупу від 22.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Поджарою Л.П. 22.05.2007 за реєстраційним №1241, яке було зареєстроване Лисичанським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007 № 15776041.

За умовами договору купівлі-продажу індивідуального визначеного майна - приміщення, що підлягає відчуженню шляхом викупу, укладеного 22.05.2007 між Управлінням власності Лисичанської міської ради та Комунальним підприємством "Луганська обласна "Фармація", Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" прийняло у власність окреме індивідуально визначене майно - нежиле вбудоване приміщення літер «А1, а» загальною площею 154,40 кв.м, розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що складається із приміщень: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 та знаходиться за адресою: 93193, Луганська область, м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул. Куйбишева, 31.

Управлінням власності Лисичанської міської ради відповідачу видано свідоцтво від 20.07.2007, реєстраційний №351 про право власності на нежитлове вбудоване приміщення літер «А1, а» загальною площею 154,40 кв.м, розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що складається із приміщень: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 та знаходиться за адресою: 93193, Луганська область, м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул. Куйбишева, 31.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 24.07.2019 №174957731 підставою виникнення права власності на вказану будівлю за Комунальним підприємством "Луганська обласна "Фармація" є договір купівлі-продажу, який посвідчений 22.05.2007 приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Поджарою Л.П., реєстраційний №1241.

На даний час будівля, що розташована за вказаною адресою, відповідно до розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації-керівника військово-цивільної адміністрації від 16.05.2016 №272 перебуває на балансі третьої особи - Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ", яке згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано шляхом виділу 02.10.2015, номер запису - 0003928.

Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" згідно п.1.2 Статуту є комунальним унітарним підприємством та об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, управління яким здійснює Луганська обласна рада або уповноважений нею орган. Згідно п.1.4 Статуту засновником підприємства є Луганська обласна рада. В п.5.2 Статуту визначено, що нерухоме майно підприємства є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, управління яким здійснюється Луганською обласною радою, і закріплюється за підприємством на праві господарського відання. З положень Статуту Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" прямо витікають правові норми, які визначають право власності на об'єкти нерухомого майна за територіальними громадами сіл, селищ, міст Луганської області.

Оскільки Управління власності Лисичанської міської ради не мало права здійснювати відчуження майна на користь Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", а Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація", в свою чергу, не є законним власником на даний час, а майно є власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради позивач просить визнати недійсним договір купівлі - продажу, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, визнати за територіальними громадами сіл, селиш, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради право власності на нежиле вбудоване приміщення літер «А1, а» загальною площею 154,40 кв.м, розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що складається із приміщень: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 та знаходиться за адресою: 93193, Луганська область, м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул. Куйбишева, 31.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Звернення до господарського суду з позовною заявою є засобом захисту порушених прав і охоронюваних законом інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом (ч.1 ст.5 ГПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст.55).

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Комунальну власність, як вид державної власності, було визначено ст.31 Закону України "Про власність", який був прийнятий 26.03.1991 та почав діяти з 15.04.1991.

Спірний об'єкт нерухомості будувався до 1991 року і належав до державної власності, оскільки до того часу державна власність не розподілялась на загальнодержавну та комунальну власність.

Як чинним Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", так і законодавством, яке було чинним на час виникнення правових конструкцій права комунальної власності в Україні, суб'єктів та об'єктів цього права, передбачались правові підстави набуття права комунальної власності відповідними суб'єктами.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до Розділу І Переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), затвердженого постановою КМУ №311, житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов'язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду, підлягали передачі до комунальної власності областей.

Відповідно до п.3 постанови КМУ №311 розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів.

Ані Конституцією України, ані Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", ані будь-якими іншими законодавчими актами не передбачено право міських рад та їх посадових осіб приймати рішення про перехід об'єктів загальнодержавної власності у комунальну власність.

В порушення постанови КМУ №311 та рішення №56, прийнятого на виконання вказаної постанови, спірне майно не було передане до обласної комунальної власності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзац 3 ч.2 ст.331 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 затверджено Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за №157/6445.

Пунктом 1 вказаного наказу встановлено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об'єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень, визначені Законом України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі - Закон № 1952).

Відповідно до ст.2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульований ч.1 ст.15 Закону №1952, яка передбачає, зокрема, прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав, а також видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Відповідно до ст.18 Закону №1952 свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається: 1) фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна; 2) членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески; 3) юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками); 4) фізичним особам та юридичним особам, які в разі ліквідації (реорганізації) юридичної особи отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно юридичної особи, що ліквідується (реорганізується); 5) фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників (учасників) юридичної особи за рішенням органу, уповноваженого на це установчими документами, отримали у власність об'єкт нерухомого майна, переданий їм; 6) реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об'єкти нерухомого майна; 7) у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів; 8) фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені з житлових у нежитлові і навпаки; 9) в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором прав і засвідчується печаткою.

Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності, зокрема, органами місцевого самоврядування. Підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити бюро технічної інвентаризації (за змістом п.п.6.1, 6.2 зазначеного Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно).

Приписами ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Оскільки Луганська обласна рада набула право власності на спірний об'єкт нерухомого майна 29.02.1992, суд при вирішенні цього спору керується ст. 90 ЦК УРСР (ст. 34 Закону України "Про власність"), яка була чинною на вказану дату та згідно якої земля, її надра, води і ліси є у виключній власності держави і надаються тільки у користування. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв'язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Таким чином, Луганська обласна рада станом на 29.02.1992 у порядку та у спосіб, встановлені чинним на той час законодавством, правомірно набула право власності на спірне майно.

Спірне майно територіальною громадою Лисичанської міської ради набуто всупереч ч. 2 ст. 60 чинного Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", якою встановлено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Матеріали справи свідчать, що державне майно, яке стало предметом купівлі-продажу на підставі спірного договору від 22.05.2007, територіальній громаді Лисичанської міської ради у власність не передавалось, а тому Управління власності Лисичанської міської ради, яке є самостійним виконавчим органом Лисичанської міської ради і створено з метою здійснення функцій і повноважень власника комунального майна територіальної громади м. Лисичанська, не мало права його відчужувати шляхом укладення цього договору.

Згідно частин 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 названого Кодексу встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ураховуючи викладене, спірний договір не відповідає вимогам закону і підлягає визнанню недійсним.

Позивач довів правомірність набуття права власності на спірне нерухоме майно за територіальними громадами сіл, селиш, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради, а також доведеність факту порушення вказаного права власності, яке підлягає захисту.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду, були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частинами 1, 2, 4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Надаючи оцінку заяві відповідача про визнання позову, господарський суд, враховуючи вищевикладені висновки про обґрунтованість позовних вимог, вважає, що таке визнання не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Обмежень повноважень у представника Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", який підписав заяву про визнання позовних вимог - в.о. генерального директора Бохана О.С., на вчинення відповідної процесуальної дії судом не встановлено.

Відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Розв'язуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з того, що при зверненні з позовом до суду позивачем за платіжним дорученням №105 від 25.07.2019 сплачений судовий збір у сумі 7684 грн 00 коп.

Згідно з ч.1 ст.130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічний припис міститься у ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 3842 грн 00 коп.

Решта судових витрат позивача зі сплати судового збору у розмірі 3842 грн 00 коп. підлягає стягненню на його користь з відповідачів відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.123, 129, 130, 185, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" та Управління власності Лисичанської міської ради задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі - продажу окремого індивідуально визначеного майна - приміщення, що підлягає відчуженню шляхом викупу від 22.05.2007 реєстровий номер 1241, посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Поджарою Л.П.

3. Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 20.07.2007 року реєстраційний № 351, видане Управлінням власності Лисичанської міської ради.

4. Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежиле вбудоване приміщення літер "А1, а" загальною площею 154,40 кв.м, розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що складається із приміщень: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 та знаходиться за адресою: 93193, Луганська область, м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул. Куйбишева, 31, реєстраційний номер майна - 12696754, номер запису: 395 в книзі: 24, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 31.08.2007, дата внесення запису: 31.08.2007, власник: Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація", форма власності комунальна, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, реєстр № 1241, 22.05.2007, приватний нотаріус по Лисичанському міському нотаріальному округу; акт приймання-передачі 20.07.2007; свідоцтво про право власності, реєстраційний № 351, 20.07.2007, Управління власності Лисичанської міської ради.

5. Визнати за територіальними громадами сіл, селищ, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради (ідентифікаційний код 24046449) право власності на нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення літер "А1, а" загальною площею 154,40 кв.м, розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що складається з приміщень: № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 та знаходиться за адресою: 93193, Луганська область, м. Лисичанськ, м. Новодружеськ, вул. Куйбишева, 31.

6. Стягнути з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" (проспект Гвардійський, б.33, офіс 2, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93406, ) на користь Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації (проспект Центральний, б.59, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93405, ) судовий збір у сумі 1921 грн 00 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Стягнути з Управління власності Лисичанської міської ради (вул.Штейгерська, б.31, м.Лисичанськ Луганської області, 93100, ) на користь Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації (проспект Центральний, б.59, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93405, ) судовий збір у сумі 1921 грн 00 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

8. Повернути з державного бюджету України Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації (проспект Центральний, б.59, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93405, ) судовий збір у сумі 3842 грн 00 коп., сплачений за платіжним дорученням №105 від 25.07.2019.

Повернення судового збору здійснюється на підставі даного рішення, підписаного та засвідченого гербовою печаткою господарського суду.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.09.2019.

Суддя Т.В. Косенко