ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1042/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Широбокової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.07.2019 (суддя Науменко А.О., повне рішення складено 16.07.2019) у справі № 908/1042/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Знам`янка, Кіровоградської області

до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя

про стягнення 33430,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" із позовом про стягнення штрафу в розмірі 33430,00 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.07.2019 року у справі № 908/1042/19 позовні вимоги задоволено.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у розмірі 33430,00 грн (тридцять три тисячі чотириста тридцять грн 00 коп.) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн 00 коп.).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції посилаючись у судовому рішенні на результати зважування вагону на вагах ФОП Деркач О.А. , а саме на протокол зважування від 06.12.2018р., як на доказ невірного визначення маси вантажу відправником, взагалі не з`ясував на яких підставах цей протокол зважування був замовлений (одержаний) Позивачем, оскільки, підтверджень законності залучення та використання вагонних ваг третьої особи для зважування вантажів залізниця не надала, і в матеріалах справи вони відсутні.

Крім цього, вказаний протокол зважування не містить жодних підтверджень взяття участі у зважуванні вагону № 53575072 на станції призначення Одеса-Застава ані представниками залізниці, ані одержувача вантажу, оскільки протокол зважування вагону оформлений фізичною- особою Деркач О.А. одноособово в односторонньому порядку, доказів участі залізниці та вантажоодержувача під час зважування вагону вказаний протокол зважування не містить.

Апелянт посилається на те, що у даному випадку, приймаючи в якості доказу виготовлений ФОП Деркач О.А. протокол зважування від 06.12.2018р. суд першої інстанції проігнорував вимоги ст. ст. 77, 78 ГПК України щодо допустимості та достовірності доказів, оскільки питання дотримання законності одержання даного доказу Позивачем не підтверджено, а судом не встановлено та не досліджено.

Таким чином, суд надав перевагу протоколу зважування ФОП Деркач О.А , тобто документу, по-перше, походження якого не з`ясоване, по-друге, в якому відсутні підписи представників залізниці та вантажоодержувача стосовно виявлення різниці маси вантажу, та разом з цим суд залишив поза увагою документально обґрунтований протокол зважування ПАТ «Запоріжсталь».

Також апелянт посилається на те, що під час розгляду справи Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення суми штрафу з 33 430,00 грн. до 6 686,00 грн. з огляду на явну неспіврозмірність суми штрафу, враховуючи відсутність негативних наслідків для Позивача та ступінь виконання Відповідачем зобов`язання щодо вірного визначення маси вантажу у вагоні.

В клопотанні відповідач належним чином обґрунтував наявність підстав для зменшення штрафу, зазначивши: що ним вжито всіх необхідних заходів для недопущення помилок у визначені маси вантажу у вагоні, навів докази вжиття ним таких заходів; обґрунтував надмірність суми штрафу порівняно з допущеним порушенням та сумою, що отримав відповідач від реалізації шлаку; що в даному випадку мало місце недовантаження вагону, а не перевантаження вагону понад масу зазначену в накладній та вантажопідйомність вагону, що не створило загрози руху поїздів; відсутність негативних наслідків для залізниці чи третіх осіб; наявність негативних наслідків для відповідача.

Однак, у задоволенні клопотання судом було відмовлено.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін, у зв`язку з тим, що воно є законним, обґрунтованим, ухваленим у відповідності до вимог чинного законодавства України, постановленим з врахуванням всіх фактичних обставин справи, в межах наданих суду повноважень ( заперечення на апеляційну скаргу).

Відповідно до частин 1, 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даному спорі ціна позову становить 33430 грн., що менше від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01.01.2019 ця сума дорівнює 192100 грн.), отже, справа в суді апеляційної інстанції підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 908/1042/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.07.2019 (суддя Науменко А.О., повне рішення складено 16.07.2019) .

Розгляд апеляційної скарги визначено провести відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" відправив зі станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за накладною №45972635 на адресу ТОВ "Цемент" станція призначення - Одеса-Застава І Одеської залізниці вагон №53575072 із вантажем - шлаки гранульовані у вологому стані, зазначивши у накладній масу вантажу - 69700 кг, тара 23500 кг.

12.11.2018 на попутній станції Тимкове Одеської залізниці здійснено огляд пред`явленого вагона №53575072 та складено акт №27 про технічний стан вагона, яким зафіксовано, що вагон технічно справний, глуходвірний, люки закриті щільно, втрата вантажу неможлива.

14.11.2018 на станції Тимкове Одеської залізниці проведено перевірку маси вантажу у вагоні №53575072 та виявлено різницю в масі вантажу.

Зазначені обставини зафіксовані актом загальної форми №194 форми ГУ-23 (зваж. по ГУ-78) від 14.11.2018, яким зафіксовано, що фактична маса брутто вагона склала 82660 кг, тара вагона за перевізним документом 23500 кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом - 69700 кг. Фактична маса вантажу нетто 59160 кг, що менше документу на 10540 кг. При огляді виявлено навантаження навалом, поверхня вантажу не розрівнена нижче бортів 500 - 1800 мм. Глуходвірний, люка закриті щільно, витоку вантажу немає. Вагон відчеплено для перевірки.

Згідно виписки з книги контрольних зважувань по станції Тимкове Одеської залізниці за 14.11.2018 недовантаження вагону №53575072 склало 10540 кг.

Контрольне зважування вагону здійснено на вагонних вагах Пульсар ВТВ-1СТ №87.

Як вбачається з технічного паспорту засобу вимірювальної техніки, 26.10.2018 проведено профілактичний огляд та повірку цих ваг.

Для засвідчення вказаних обставин складено комерційний акт від 14.11.2018 №414115/66/19.

В комерційному акті наведено наступний опис виявленого порушення:

"На підставі акта загальної форми №194 від 14.11.2018 станції Тимкове Одеської залізниці проведено комісійне зважування вагону №53575072 на справних 150-тонних тензометричних статичних вагах станції Тимкове Одеської залізниці ВТВ-1СТ (держповірка 26.10.2018) у присутності ДСЗ Ванда Д.І. , старшого приймальника поїздів ОСОБА_3 , приймальника поїздів ОСОБА_9

В документі зазначено: "Навалом. Шлаки гранульовані. Тара вагону 23500 кг, маса вантажу 69700 кг". Фактично виявилось: маса вантажу брутто 82660 кг, тара за перевізним документом 23500 кг, нетто 59160 кг, що менше документу на 10540 кг. Навантаження у вагоні насипом, поверхня вантажу не розрівнена, нижче бортів 500-1800мм. Вагон глуходвірний, вивантажувальні люки закриті щільно, просипання вантажу немає. Вантаж, якого не вистачає, у вагоні поміститися міг. Згідно технічного акту форми ГУ-106 №27 від 12.11.2018 станції Тимкове Одеської залізниці вагон в технічному відношенні справний. Зважування вагону проводилося двічі, нестача 10540 кг підтвердилась".

При прибутті вагону на станцію призначення Одеса-Застава І Одеської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі "Є" комерційного акту. Різниці проти комерційного акту не виявлено.

Звертаючись до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" із позовом про стягнення 33430,00 грн., позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" посилався на те, що відповідачем було невірно зазначено в накладній №45972635 (вагон №53575072) маса вантажу, що є підставою для стягнення штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт невірного зазначення маси вантажу у вагоні № 3575072, відправленому за накладною № 45972635, а тому за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 122 Статуту залізниць України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 33430,00 грн. за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній з огляду на наступне.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до статті 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з частиною 1 статті 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (частини 1, 2, 3 статті 23 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (частини 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України).

Як встановлено судом першої інстанції, згідно даних накладної, вантаж завантажений у вагон засобами відправника (гр. 28). Маса вантажу визначена на вагах - відправником (гр. 24, 26). В графі «правильність внесених у накладну відомостей підтверджую» підпис представника відправника (гр. 55).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (частина 4 статті 52 Статуту залізниць України).

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

В комерційному акті від 14.11.2018 №414115/66/19 зазначені всі необхідні відомості відповідно до абз. 1 - 3 п. 9 Правил складання актів.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

На виконання п.10 Правил складання актів комерційний акт від 14.11.2018 №414115/66/19 підписаний на попутній станції Тимкове Одеської залізниці ДСЗ Ванда Д.І. , старшим приймальником поїздів ОСОБА_3 та приймальником поїздів ОСОБА_9

Наказом №ДН-3-01/45 від 01.02.2018 по виробничому підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" "Про покладення обов`язків щодо підписання комерційних актів по станції Тимкове" під час відсутності начальника станції Тимкове Лаврукович Л.В. покладено виконання обов`язків начальника станції Тимкове на заступника начальника станції Тимкове Ванду Д.І. У зв`язку з відсутністю по станції Тимкове посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика), покладено на старшого приймальника поїздів ОСОБА_3 обов`язки щодо участі у комісійній перевірці кількості та стану вантажу (багажу), підписання оформлених комерційних актів.

На станції призначення Одеса-Застава І комерційний акт підписали начальник станції Кригін А.С. , начальник вантажного району Зайков Є.В. , працівник станції ОСОБА_7 .

Також комерційний акт підписаний представником вантажоодержувача ОСОБА_8 на підставі довіреності №13/18 від 04.06.2018 з правом підпису та отримання комерційних актів.

Отже, комерційний акт було підписано відповідальними особами залізниці та вантажоодержувача, які приймали участь у перевірці. Зауважень зі сторони вантажоодержувача під час перевірки матеріали справи не містять.

Згідно з абз. 1, 2 п. 12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

В даному випадку на станції призначення Одеса-Застава І в розділі "Є" комерційного акту проставлено відмітку, що перевірка не виявила різниці проти комерційного акту.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів, затверджена наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантажі, завантажені відправником, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона без перевірки маси та кількості вантажу.

Зважування вагону №53575072 при відправленні здійснювалося позивачем без участі представників залізниці. Подальші зважування цього вагону на попутній станції та на станції призначення, результат якого засвідчено представником вантажоодержувача, виявило невірність заявленої позивачем маси вантажу.

Щодо зауважень відповідача про те, що зважування вантажу на станції призначення здійснено без участі представника одержувача за шість днів до дня видачі вантажу одержувачу колегія суддів зазначає, що зважування вантажу та його видача вантажоодержувачу були проведені у відповідності до вимог законодавства.

Так, відповідно до п. п. 1, 8 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 18 червня 2011 року № 138) (далі - Правила оформлення перевізних документів). При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді.

Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Відповідно до п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.

Накладна в електронному вигляді (далі - електронна накладна) складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис.

Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Згідно з додатком № 3 до цих Правил в графі 52 "Календарний штемпель видачі вантажу" календарний штемпель з датою видачі вантажу на станції призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата видачі.

В даному випадку дата видачі вантажу 12.12.2018 в паперовій накладній засвідчена календарним штемпелем станції призначення Одеса-Застава І. У наданій позивачем роздруківці електронної залізничної накладної в графі 52 зазначена дата видачі вантажу 05.12.2018. Втім, аналіз наданих у справу доказів у їх сукупності свідчить, що вантаж був виданий вантажоодержувачу саме 12.12.2018.

Із телефонограми вих. №36 від 17.12.2018 станції Одеса-Застава І, яка адресована станції Запоріжжя-Ліве та іншим станціям, з приводу складеного комерційного акту, вбачається, що вагон №53575072 прибув на станцію Одеса-Застава І 05.12.2018. При цьому зазначено, що 12.12.2018 під час комісійної видачі вантажу різниці проти акту не виявлено.

Зазначеними доказами підтверджується, що видача вантажу відбулась саме 12.12.2018.

Зважування вантажу на станції призначення здійснено 06.12.2018, що підтверджується протоколом зважування вагона №53575072. Тобто зважування проведено до видачі вантажу вантажоодержувачу, що не суперечить вищенаведеним приписам законодавства.

Відповідач не навів норм законодавства, які встановлюють строки проведення зважування, та які, на його думку, були порушені залізницею.

Щодо доводів відповідача про те, що зважування вагону на станції призначення проводилось без участі вантажоодержувача, суд зауважує, що відповідач не навів норм законодавства, які, на його думку, були порушені залізницею при такому зважуванні.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 862/5083, визначено, що зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Відповідно до п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджених Наказ Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктами 2.1, 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, яка затверджена наказом Міністерства інфраструктури України31.07.2012 № 442, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 за № 1716/22028, засоби вимірювальної техніки (надалі - ЗВВТ), які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (далі - сторонні організації), підлягають обліку залізницями.

Якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, вони беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, який відповідно до вимог пункту 2.2 розділу 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854 (далі - ПТЕ), оформлює технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (далі - технічний паспорт ЗВВТ) згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. У технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку або державну метрологічну атестацію, вказується нормована похибка для різних режимів зважування згідно з вимогами пункту 1.9 розділу I цієї Інструкції, зазначається можливість зважування небезпечних вантажів згідно з наданими документами та робиться запис про придатність ЗВВТ для зважування відповідних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом.

Технічний паспорт ЗВВТ надається начальнику станції, на якій будуть оформлятися перевізні документи за результатами зважування на цих ЗВВТ.

Як вбачається з протоколу зважування від 06.12.2018, зважування вагону №53575072 на станції призначення здійснено на вагонних вагах Пульсар ВТВ-1СБ №266 оператором ФОП Деркач О.А .

Згідно технічного паспорту на ці ваги власником ваг є ФОП Деркач О.А. Ваги обліковуються на станції Одеса-Застава І. Профілактичний огляд та повірку ваг здійснено 10.10.2018. Зважування на вагах дозволено 25.10.2018 на підставі акту обстеження.

Таким чином, доводи апелянта про те, що результат зважування на вагах, належних ФОП Деркач є неналежним доказом, є неспроможними, оскільки дані ваги взяті на облік залізницею, придатні для зважування та можуть застосовуватися залізницею для зважування у встановленому порядку. Результати зважування засвідчені підписом особи, яка безпосередньо проводила зважування (ФОП Деркач О.А. ).

Згода представників залізниці із результатами зважування засвідчена підписами уповноважених осіб залізниці та штемпелем станції призначення Одеса-Застава І в розділі "Є" комерційного акту, що відповідає вимогам абз. 1, 2 п. 12 Правил складання актів, згідно з якими, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17.

Доводи апелянта про те, що суд необгрунтовано відмовив у зменшенні розміру штрафу, не грунтуються на вимогах законодавства.

Так, посилання відповідача при зверненні з клопотанням про зменшення розміру штрафу на відсутність негативних наслідків для залізниці, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України.

Таким чином, мова йде не про порушення зобов`язання з боку відповідача, а про порушення ним порядку, встановленого нормативно-правовим актом і сума штрафу не залежить від форми такого порушення та не пов`язана зі збитками залізниці, а тому підстави для зменшення розміру штрафу відсутні.

Отже, оцінюючи докази у справі у їх сукупності суд дійшов правильного висновку про підтвердження матеріалами справи факту невірного зазначення маси вантажу у вагоні № 53575072, відправленому за накладною № 45972635.

Оскільки за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення ( стаття 118 Статуту залізниць України), то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягення суми штрафу у розмірі 33430,00грн.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, означене у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 15.07.2019 у справі № 908/1042/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 24.09.2019року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя Л.П.Широбокова