ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

попереднього засідання

"12" вересня 2019 р. Справа № 911/1041/19

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест»

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія»

про банкрутство

Суддя Лутак Т.В.

Секретар судового засідання Гришко В.О.

Представники:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест»: Кравченко С.О.

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія»: Прядко А.М.

від розпорядника майна боржника: не з`явилися

від Головного управління ДФС у м. Києві: не з`явилися

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта8»: не з`явилися

від Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»: Пистогова С.В.

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС»: Гаврилюк С.Г.

від Приватного підприємства «Немо МБ»: Костянецький М .В .

від Головного управління ДФС у Київській області: Вірчак В.Г.

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/1041/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.05.2019 відкрито провадження у справі № 911/1041/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія»; визнано безспірні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» у розмірі 2 842 000, 00 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Дзержинського (Покровська), будинок 1-Б, ідентифікаційний код - 38273786) арбітражного керуючого Балєву Ольгу Олександрівну (свідоцтво арбітражного керуючого № 792 від 18.04.2013, адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ); зобов`язано розпорядника майна боржника в строк до 03.07.2019 подати суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів та складений реєстр вимог кредиторів відповідно до норм статей 22, 23, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; попереднє засідання господарського суду призначено на 15.07.2019; встановлено строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника до 12.07.2019, відомості про що зобов`язано надати суду.

13.05.2019 після судового засідання до господарського суду Київської області від арбітражного керуючого Назаренка Сергія Анатолійовича надійшла заява № 11 від 10.05.2019 (вх. № 9197/19 від 13.05.2019) про участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія».

З метою виявлення усіх кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, суд за допомогою автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» 14.05.2019 здійснив офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет, номер публікації якого 59454.

Після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» до суду звернулися наступні кредитори: Головне управління ДФС у м. Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта8», Товариство з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест», Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС», Приватне підприємство «Немо МБ» та Головне управління ДФС у Київській області.

Ухвалами господарського суду Київської області від 19.06.2019, від 21.06.2019, від 24.06.2019 та від 04.07.2019 прийнято заяви вищезазначених кредиторів, призначено їх до розгляду у судовому засіданні на 15.07.2019 та зобов`язано учасників провадження надати суду певні документи.

До господарського суду Київської області від розпорядника майна боржника надійшли звіт № 02-01/93 від 27.06.2019 (вх. № 12803/19 від 01.07.2015) про надіслані кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та лист № 02-01/97 від 03.07.2019 (вх. № 13313/19 від 08.07.2019) щодо надання реєстру вимог кредиторів.

12.07.2019 через канцелярію господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшли письмові пояснення № 010-0/291 від 10.07.2019 та документи по справі (вх. № 13651/19 від 12.07.2019).

До господарського суду Київської області від Головного управління ДФС у м. Києві надійшли письмові пояснення б/н б/д (вх. № 13764/19 від 15.07.2019) щодо заявлених ним кредиторських вимог.

15.07.2019 до господарського суду Київської області від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Балєвої Ольги Олександрівни надійшло клопотання № 02-01/104 від 15.07.2019 (вх. № 13767/19 від 15.07.2019) про розгляд справи, який відбудеться 15.07.2019, без її участі.

До господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» надійшло клопотання б/н б/д (вх. № 13768/13 від 15.07.2019) про відкладення розгляду справи.

15.07.2019 через канцелярію господарського суду Київської області від Приватного підприємства «Немо МБ» надійшла заява б/н від 15.07.2019 (вх. № 13796/19 від 15.07.2019) про приєднання до матеріалів справи письмових пояснень щодо його кредиторських вимог.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.07.2019, у зв`язку з нез`явленням у судове засідання представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» та розпорядника майна боржника, неналежним виконанням деякими учасниками провадження вимог суду та необхідністю витребування додаткових доказів, враховуючи клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» та Головного управління ДФС у Київській області, розгляд справи у попередньому засіданні відкладено на 29.07.2019.

До господарського суду Київської області від Головного управління ДФС у Київській області надійшла заява б/н б/д (вх. № 14539/19 від 25.07.2019) про уточнення його кредиторських вимог.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.07.2019 призначено розгляд по суті кредиторських вимог осіб, що заявилися у даній справі та відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 02.09.2019.

30.07.2019 через канцелярію господарського суду Київської області від Приватного підприємства «Немо МБ» надійшла заява б/н від 25.07.2019 (вх. № 14788/19 від 30.07.2019), до якої додано документи по справі.

До господарського суду Київської області від розпорядника майна боржника надійшли супровідний лист № 02-01/110 від 28.08.2019 (вх. № 16480/19 від 30.08.2019), до якого додано документи щодо інвентаризації майна боржника, а також супровідний лист № 02-01/112 від 29.08.2019 (вх. № 16494/19 від 02.09.2019), до якого додано уточнений реєстр вимог кредиторів станом на 29.08.2019 та відомості про майно боржника, що є предметом застави.

02.09.2019 до господарського суду Київської області від арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича надійшла заява вих. № 01-13/19 від 02.09.2019 (вх. № 16567/19 від 02.09.2019) про участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія».

До господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшли письмові пояснення № 010-0/365 від 02.09.2019 та документи по справі (вх. № 16571/19 від 02.09.2019).

02.09.2019 через канцелярію господарського суду Київської області від боржника надійшли заперечення б/н від 02.09.2019 (вх. № 16579/19 від 02.09.2019) проти визнання кредиторських вимог Приватного підприємства «Немо МБ».

До господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» надійшов супровідний лист б/н від 02.09.2019 (вх. № 16596/19 від 02.09.2019), до якого додано документи по справі.

У судовому засіданні 02.09.2019 судом, в порядку ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 12.09.2019.

09.09.2019 через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» надійшли письмові пояснення та документи по справі (вх. № 17056/19 від 09.09.2019).

До господарського суду Київської області від розпорядника майна боржника надійшов супровідний лист № 02-01/120 від 11.09.2019 (вх. № 17307/19 від 11.09.2019), до якого додано уточнений реєстр вимог кредиторів станом на 11.09.2019 та інші документи по справі.

12.09.2019 до господарського суду Київської області від розпорядника майна боржника надійшло клопотання № 02-01/121 від 12.09.2019 (вх. № 17330/19 від 12.09.2019) про розгляд справи, який відбудеться 12.09.2019, без її участі.

До господарського суду Київської області від Приватного підприємства «Немо МБ» надійшли додаткові пояснення б/н від 11.09.2019 та документи по справі (вх. № 17328/19 від 12.09.2019).

12.09.2019 через канцелярію господарського суду Київської області від боржника надійшли заперечення б/н б/д (вх. № 17389/19 від 12.09.2019 та вх. № 17390/19 від 12.09.2019) проти визнання кредиторських вимог Приватного підприємства «Немо МБ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС».

У судовому засіданні 12.09.2019 суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, вважає за необхідне залишити без розгляду заяву арбітражного керуючого Назаренка Сергія Анатолійовича № 11 від 10.05.2019 (вх. № 9197/19 від 13.05.2019) та заяву арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича вих. № 01-13/19 від 02.09.2019 (вх. № 16567/19 від 02.09.2019) про участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», оскільки на даний час не ставиться питання про заміну розпорядника майна боржника у справі № 911/1041/19, який був визначений автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Крім того, у судовому засіданні 12.09.2019 продовжується розгляд реєстру вимог кредиторів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія».

Стаття 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює порядок виявлення кредиторів. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство, тобто першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення такого оголошення.

Після офіційного оприлюднення ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство всі кредитори мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, в порядку ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» незалежно від настання строку виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Виходячи зі змісту ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вбачається, що кредитор, звертаючись до господарського суду з відповідною заявою, самостійно визначає розмір своїх кредиторських вимог, підтверджує їх відповідними документами. До обов`язків суду при розгляді відповідних заяв входить саме перевірка їх обґрунтованості та наявності документів, що підтверджують відповідні вимоги.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у відповідності до статей 73-79 та ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки лише наявних у матеріалах справи доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також витребуваних судом.

До суду звернувся кредитор - Головне управління ДФС у м. Києві із заявою б/н б/д (вх. № 11526/19 від 11.06.2019) про визнання кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» у розмірі 13 299, 64 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Грошові вимоги кредитора, з урахуванням пояснень б/н б/д (вх. № 13764/19 від 15.07.2019), обґрунтовані податковими деклараціями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, податковим повідомленням-рішенням № від 14.12.2018, актом камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» № 8773/26-15-12-12-12/38273786 від 09.11.2018 та витягами інтегрованих карток платника з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Загальна сума вимог Головного управління ДФС у м. Києві становить 17 141, 64 грн., з яких:

- 9 925, 80 грн. - основний борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

- 2 995, 88 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- 377, 96 грн. - пеня за порушення термінів сплати самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на нерухоме майно;

- 3 842, 00 грн. - судовий збір, сплачений за подання заяви про визнання кредиторських вимог у даній справі.

Розпорядник майна боржника згідно повідомлення про результати розгляду грошових вимог № 02-01/85 від 24.06.2019 (вх. № 12803/19 від 01.07.2019) та реєстру вимог кредиторів станом на 11.09.2019 (вх. № 17307/19 від 11.09.2019) визнав повністю грошові вимоги Головного управління ДФС у м. Києві та включив 9 925, 80 грн. до третьої черги задоволення вимог кредиторів, 3 373, 84 грн. до шостої черги задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що грошові вимоги Головного управління ДФС у м. Києві документально і нормативно обґрунтовані та правомірно включенні розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає повністю кредиторські вимоги Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на загальну суму 17 141, 64 грн., з яких: 9 925, 80 грн. - третя черга задоволення вимог кредиторів, 3 373, 84 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

До суду звернувся кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» із заявою б/н б/д (вх. № 11893/19 від 14.06.2019) про визнання додаткових кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», з урахуванням визнаних судом безспірних вимог, у розмірі 16 263 600, 00 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Грошові вимоги кредитора обґрунтовані договором № 26/16 про надання зворотної фінансової допомоги від 11.10.2016, рішенням господарського суду Київської області від 13.09.2018 у справі № 911/1855/18, банківською випискою за 13.10.2016 та актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 по 06.06.2019.

Загальна сума вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» становить 16 286 652, 00 грн., з яких:

- 2 842 000, 00 грн. - безспірні вимоги, визнанні ухвалою господарського суду Київської області від 13.05.2019 у даній справі;

- 13 421 600, 00 грн. - основний борг за договором № 26/16 про надання зворотної фінансової допомоги від 11.10.2016;

- 19 210, 00 грн. - судовий збір, сплачений за подання заяви про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» ;

- 3 842, 00 грн. - судовий збір, сплачений за подання заяви про визнання додаткових кредиторських вимог у даній справі.

Розпорядник майна боржника згідно повідомлення про результати розгляду грошових вимог № 02-01/88 від 24.06.2019 (вх. № 12803/19 від 01.07.2019) та реєстру вимог кредиторів станом на 11.09.2019 (вх. № 17307/19 від 11.09.2019) визнав повністю грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» та включив 16 263 600, 00 грн. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів і 23 052, 00 грн. до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, оглянувши оригінали наявних у справі документів, вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» (кредитор - позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (боржник - позичальник) було укладено договір № 26/16 про надання зворотної фінансової допомоги, за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 1.2 договору позика, що надається позикодавцем, є безпроцентною. Позикодавець не отримує будь-якої плати чи винагороди у зв`язку із наданням позики.

Згідно з п. 2.1 договору загальна сума позики, що надається позикодавцем за договором, становить 20 313 000, 00 грн. без ПДВ, яка перераховується позикодавцем за вказаними в договорі реквізитами.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що позикодавець надає грошові кошти в позику у повному обсязі протягом 5-ти банківських днів, що рахуються з дня підписання даного договору.

Відповідно до п. 3.2 договору позичальник повертає надану позикодавцем позику за наступним графіком: частину позики в розмірі 4 091 400, 00 грн. до 31.10.2016; частину позики в сумі 2 800 000, 00 грн. до 20.07.2018; остаточний залишок наданої позики в сумі 13 421 600, 00 грн. позичальник зобов`язується повернути до 31.12.2018.

На виконання умов договору № 26/16 про надання зворотної фінансової допомоги від 11.10.2016 кредитор надав боржнику фінансову допомогу у розмірі 20 313 000, 00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою за 13.10.2016.

Проте, в порушення своїх договірних зобов`язань, боржник лише частково повернув надану кредитором позику, а саме на суму 4 091 400, 00 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 13.09.2018 у справі № 911/1855/18 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» 2 800 000, 00 грн. основного боргу за договором № 26/16 про надання зворотної фінансової допомоги від 11.10.2016 та 42 000, 00 грн. судового збору.

Зі змісту рішення господарського суду Київської області від 13.09.2018 у справі № 911/1855/18 вбачається, що зазначена сума заборгованості, яка стягнута - це позика зі строком повернення до 20.07.2018.

Відповідно до наявних у матеріалах справи документів рішення господарського суду Київської області від 13.09.2018 у справі № 911/1855/18 на даний час набрало законної сили та не виконане боржником.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України рішення є обов`язковим до виконання боржником щодо якого воно винесене. Водночас судові рішення, винесені судами на користь певних кредиторів проти боржника не є обов`язковими ані для інших кредиторів, ані для суду, який розглядає справу про банкрутство, тобто суд не зв`язаний судовими рішеннями, винесеними проти боржника.

З матеріалів справи вбачається, що кредитором заявлено до визнання вимоги, які включать в себе заборгованість, що була стягнута рішенням господарського суду Київської області від 13.09.2018 у справі № 911/1855/18, з урахуванням вищезазначеного часткового погашення, а також заборгованість, що виникла після набрання законної сили вказаним рішенням до моменту порушення провадження у справі про банкрутство боржника, а саме суму позики у розмірі 13 421 600, 00 грн. зі строком повернення до 31.12.2018.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, статтями 173, 175, 193 Господарського кодексу України, статтями 525, 526, 530, 629, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» є обґрунтованими, документально підтвердженими та правомірно включенні розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів.

З огляду на вищевикладене, у відповідності до вимог статей 23, 25, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає повністю додаткові кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» у розмірі 13 425 442, 00 грн., з яких: 13 421 600, 00 грн. (основний борг) - четверта черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. (судовий збір за подання заяви про визнання додаткових кредиторських вимог у даній справі) - перша черга задоволення вимог кредиторів, а, з урахуванням ухвали господарського суду Київської області від 13.05.2019 у даній справі, кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» підлягаю включенню до реєстру вимог кредиторів боржника на загальну суму 16 286 652, 00 грн., з яких: 16 263 600, 00 грн. (основний борг та безспірні вимоги) - четверта черга задоволення вимог кредиторів та 23 052, 00 грн. (судовий збір за подання заяви про порушення справи про банкрутство та заяви про визнання додаткових кредиторських вимог) - перша черга задоволення вимог кредиторів.

До суду звернувся кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» із заявою б/н від 12.06.2019 (вх. № 11987/19 від 18.06.2019) про визнання кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» у розмірі 957 781, 34 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Грошові вимоги кредитора обґрунтовані рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18, наказом господарського суду Київської області від 01.03.2019 у справі № 911/2354/18, платіжним дорученням № 552 від 13.03.2019, договором № 24/17 від 01.08.2017, актом № 1 виконаних робіт за серпень 2017 року, актом № 2 виконаних робіт за вересень 2017 року, банківськими виписками та інформацією про виконавче провадження.

Загальна сума вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» становить 957 781, 34 грн., з яких:

- 717 616, 00 грн. - основний борг, стягнутий рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18;

- 27 959, 07 грн. - 3 % річних, стягнуті рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18;

- 63 955, 96 грн. - інфляційні втрати, стягнуті рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18;

- 111 882, 42 грн. - пеня, стягнута рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18;

- 13 821, 20 грн. - судовий збір, стягнутий рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18;

- 18 704, 69 грн. - авансовий внесок за виконавчим провадженням;

- 3 842, 00 грн. - судовий збір, сплачений за подання заяви про визнання кредиторських вимог у даній справі.

Розпорядник майна боржника згідно повідомлення про результати розгляду грошових вимог № 02-01/87 від 24.06.2019 (вх. № 12803/19 від 01.07.2019) та реєстру вимог кредиторів станом на 11.09.2019 (вх. № 17307/19 від 11.09.2019) визнав частково грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» на суму 939 076, 65 грн., з яких 823 352, 23 грн. включив до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, 111 882, 42 грн. включив до шостої черги задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. включив до першої черги задоволення вимог кредиторів, вимоги у розмірі 18 704, 69 грн. (авансовий внесок за виконавчим провадженням) розпорядником майна відхилені, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу.

Боржник у поданих ним запереченнях б/н б/д (вх. № 17390/19 від 12.09.2019) просить відмовити у визнанні кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» у розмірі 18 704, 69 грн., що були сплачені приватному виконавцю як авансовий внесок за відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу господарського суду Київської області від 01.03.2019 у справі № 911/2354/18, оскільки авансовий внесок у будь-якому випадку повертається стягувачу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, оглянувши оригінали наявних у справі документів, вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2017 між Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (боржник - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» (кредитор - підрядник) було укладено договір № 24/17, за умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання своїми силами та засобами, використовуючи власне або орендоване обладнання та інструмент - організувати, виконати та передати замовнику, а замовник прийняти роботи з улаштування гідроізоляційного покриття паркінгу на об`єкті, що знаходиться по вул. Щербаківського, 52 у Шевченківському районі м. Києва в термін, передбачений п. 3 дійсного договору.

Згідно з п. 2.3 договору замовник перераховує підряднику попередню оплату для початку виконання у розмірі 1 617 616, 00 грн. протягом трьох календарних днів з моменту підписання даного договору. Кожного місяця - 25 числа поточного місяця, сторонами підписується акт прийому виконаних робіт за формою КБ-2в, КБ-3. Замовник на протязі 3 банківський днів після підписання акту виконаних робіт перераховує підряднику вартість виконаних та підписаних робіт.

Рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» 717 616, 00 грн. - основного боргу (авансовий платіж), 27 959, 07 грн. - 3 % річних, 63 955, 96 грн. - інфляційних втрат та 111 882, 42 грн. - пені за договором № 24/17 від 01.08.2017, а також 13 821, 20 грн. - судового збору.

Відповідно до матеріалів справи вказане рішення господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18 на даний час набрало законної сили та не виконане боржником.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України рішення є обов`язковим до виконання боржником щодо якого воно винесене. Водночас судові рішення, винесені судами на користь певних кредиторів проти боржника не є обов`язковими ані для інших кредиторів, ані для суду, який розглядає справу про банкрутство, тобто суд не зв`язаний судовими рішеннями, винесеними проти боржника.

З матеріалів справи вбачається, що кредитором заявлено до визнання вимоги, які включать в себе грошові кошти, що були стягнуті рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18 за договором № 24/17 від 01.08.2017.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС», які виникли з договору № 24/17 від 01.08.2017 та підтвердженні рішенням господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18 є документально і нормативно обґрунтовані та підлягають визнанню.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» заявлено до визнання вимоги у розмірі 18 704, 69 грн. - авансовий внесок за виконавчим провадженням.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2019 на виконання рішення господарського суду Київської області від 24.01.2019 у справі № 911/2354/18 видано відповідний наказ, який Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» було пред`явлено до виконання та 13.03.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. відкрито виконавче провадження № 58613397.

Також, 13.03.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» було сплачено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Гненному Д.А. 18 704, 69 грн. авансового внеску для організації та проведення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 01.03.2019 у справі № 911/2354/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Вказана стаття додатково визначає категорію рішень за якими стягувачі звільняються від сплати авансового внеску та коло осіб - стягувачів, які також звільнені від сплати авансового внеску.

Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску.

Стаття 43 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає й додаткове авансування витрат виконавчого провадження. Так, у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій суб`єктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, пов`язаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобов`язаний додатково здійснити авансування таких витрат. У разі перебування виконавчого провадження на виконанні у приватного виконавця авансування стягувачем зазначених витрат виконавчого провадження є обов`язковим лише на вимогу приватного виконавця.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що кожен стягувач зобов`язаний здійснювати авансування витрат на проведення виконавчих дій саме по виконанню рішення, винесеного на його користь, окрім випадків коли згідно закону він звільнений від сплати авансового внеску. Авансування цих витрат є обов`язковим і здійснюється у два етапи: перший - шляхом сплати авансового внеску при поданні заяви про примусове виконання рішення; другий - шляхом додаткового авансування витрат виконавчого провадження у разі недостатності коштів авансового внеску для вчинення подальших виконавчих дій.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Таким чином, у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу (у тому числі без прийняття до виконання) невикористаний авансовий внесок повертається стягувачу впродовж 3 робочих днів з дня винесення відповідної постанови (повідомлення). Якщо стягнуті з боржника витрати виконавчого провадження були здійснені за рахунок авансового внеску стягувача, ці кошти перераховуються стягувачу як повернення авансового внеску.

Про використання авансового внеску виконавець готує звіт, в якому наводить перелік витрат виконавчого провадження, які було здійснено за рахунок авансового внеску, із зазначенням сум коштів, які було сплачено на фінансування кожної з витрат. Звіт про використання авансового внеску підписується виконавцем та залишається в матеріалах виконавчого провадження.

При поверненні виконавчого документа з підстав, передбачених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», звіт про використання авансового внеску надається стягувачу на його письмову вимогу.

Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що при розподілі стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що в межах виконавчого провадження № 58613397 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. 13.03.2019 та 25.03.2019 накладено арешти на кошти і майно боржника, а 23.05.2019 зупинено вказане виконавче провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що виконавче провадження № 58613397 ще не завершено та відомості щодо використання приватним виконавцем авансового внеску відсутні, суд не вбачає на даний час підстав для покладення на боржника витрат, здійснених кредитором для сплати авансового внеску, а тому відхиляє вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» у розмірі 18 704, 69 грн.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає частково кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на загальну суму 939 076, 65 грн., з яких: 823 352, 23 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів, 111 882, 42 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» у розмірі 18 704, 69 грн. судом відхиляються як необґрунтовані.

До суду звернувся кредитор - Головне управління ДФС у Київській області із заявою б/н б/д (вх. № 11991/19 від 18.06.2019) про визнання кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», з урахуванням заяви б/н б/д (вх. № 14539/19 від 25.07.2019) про уточнення його кредиторських вимог, у розмірі 264 599, 80 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Грошові вимоги кредитора обґрунтовані податковою декларацією з податку на додану вартість за 2018 рік, податковою декларацією з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, рішенням № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10.07.2018, звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року, січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року, квітень 2019 року та витягами інтегрованих карток боржника.

Загальна сума вимог Головного управління ДФС у Київській області становить 268 441, 809 грн., з яких:

- 231 368, 92 грн. - основний борг по податку на додану вартість;

- 16 689, 78 грн. - основний борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

- 7 907, 90 грн. - основний борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- 1 424, 21 грн. - пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- 7 208, 99 грн. - штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- 3 842, 00 грн. - судовий збір, сплачений за подання заяви про визнання кредиторських вимог у даній справі.

Розпорядник майна боржника згідно повідомлення про результати розгляду грошових вимог № 02-01/86 від 24.06.2019 (вх. № 12803/19 від 01.07.2019) та реєстру вимог кредиторів станом на 11.09.2019 (вх. № 17307/19 від 11.09.2019) визнав повністю грошові вимоги Головного управління ДФС у Київській області та включив 7 907, 90 грн. до другої черги задоволення вимог кредиторів, 248 058, 70 грн. до третьої черги задоволення вимог кредиторів, 8 633, 20 грн. до шостої черги задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що грошові вимоги Головного управління ДФС у Київській області документально і нормативно обґрунтовані та правомірно включенні розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 25, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд визнає повністю кредиторські вимоги Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на загальну суму 268 441, 80 грн., з яких: 7 907, 90 грн. - друга черга задоволення вимог кредиторів, 248 058, 70 грн. - третя черга задоволення вимог кредиторів, 8 633, 20 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

До суду звернувся кредитор - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» із заявою № 010-0/246 від 13.06.2019 (вх. № 11986/19 від 18.06.2019) про визнання кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» у розмірі 160 318 018, 01 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Грошові вимоги кредитора обґрунтовані, з урахуванням письмових пояснень № 010-0/291 від 10.07.2019 (вх. № 13651/19 від 12.07.2019) та письмових пояснень № 010-0/365 від 02.09.2019 (вх. № 16571/19 від 02.09.2019), іпотечним договором № 161116Z10 від 28.10.2016, генеральною кредитною угодою № 161114N5 від 25.12.2014 зі змінами та доповненнями, кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 зі змінами та доповненнями, кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 зі змінами та доповненнями, банківськими виписками, вимогами про усунення порушення зобов`язань, рішенням господарського суду Київської області від 14.08.2018 у справі № 911/789/18, наказами господарського суду Київської області від 04.03.2018 у справі № 911/789/18 та рішенням господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі № 910/4779/18.

Загальна сума вимог Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» становить 160 318 018, 01 грн., з яких:

- 1 941 847, 66 доларів США та 11 792 026, 20 грн. - прострочена заборгованість за кредитом за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016;

- 340 200, 95 доларів США та 5 103 627, 67 грн. - проценти за користування кредитом за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016;

- 365 748, 39 грн. - комісія за управління кредитом за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016;

- 7 200, 00 грн. - комісія за зміну умов за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016;

- 5 365 682, 03 грн. - пеня за прострочення зобов`язань за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016;

- 114 092, 94 доларів США та 798 891, 08 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення зобов`язань за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016;

- 2 859 420, 26 грн. - втрати від інфляції за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016;

- 1 200 000, 00 грн. - штрафні санкції за невиконання зобов`язань за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016;

- 1 024 038, 61 доларів США та 9 774 991, 50 грн. - прострочена заборгованість за кредитом за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016;

- 179 405, 86 доларів США та 4 230 942, 14 грн. - проценти за користування кредитом за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016;

- 214 316, 13 грн. - комісія за управління кредитом за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016;

- 7 200, 00 грн. - комісія за зміну умов за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016;

- 3 178 145, 47 грн. - пеня за прострочення зобов`язань за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016;

- 60 167, 24 доларів США та 657 724, 04 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення зобов`язань за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016;

- 2 353 836, 54 грн. - втрати від інфляції за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016;

- 1 200 000, 00 грн. - штрафні санкції за невиконання зобов`язань за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016;

- 13 963 517, 00 грн. - штрафні санкції за невиконання зобов`язань за генеральною кредитною угодою № 161114N5 від 25.12.2014;

- 616 493, 58 грн. - судові витрати, стягнуті рішенням господарського суду Київської області від 14.08.2018 у справі № 911/789/18;

- 3 842, 00 грн. - судовий збір, сплачений за подання заяви про визнання кредиторських вимог у даній справі.

Розпорядник майна боржника згідно повідомлення про результати розгляду грошових вимог № 02-01/89 від 24.06.2019 (вх. № 12803/19 від 01.07.2019) та реєстру вимог кредиторів станом на 11.09.2019 (вх. № 17307/19 від 11.09.2019) визнав повністю грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та включив 160 314 176, 01 грн. окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника і 3 842, 00 грн. до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, оглянувши оригінали наявних у справі документів, вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» (банк - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комелія» (позичальник) було укладено генеральну кредитну угоду № 161114N5 із змінами і доповненнями (далі - генеральна угода).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 генеральної угоди банк здійснює із позичальником кредитні операції в межах лімітів, визначених п. 2.2 цієї генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов кредитних договорів, які укладаються за домовленістю сторін відповідно до положень цієї генеральної угоди.

Додатком 1 до генеральної угоди (в редакції додаткової угоди № 161114N5-5 від 28.07.2016) визначено перелік кредитних договорів, укладених між банком та позичальником, які є такими, що діятимуть у рамках генеральної угоди, і є додатками до неї, до яких, зокрема, віднесено: кредитний договір № 161116К2 від 28.07.2016 та кредитний договір № 161116КЗ від 28.07.2016.

Згідно з пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 2 генеральної угоди (у редакції, викладеній в додатковій угоді № 161114N5-5 від 28.07.2016) ліміт генеральної угоди становить еквівалент 99 900 000, 00 грн.

Ліміт генеральної угоди поширюється на кредитні договори, які будуть укладені в межах цієї генеральної угоди та включені до додатка 1 до цієї генеральної угоди протягом її дії, а також кредитні договори, укладені до моменту набуття чинності цією генеральною угодою, які є відповідними додатками до цієї генеральної угоди згідно з додатком 1 до цієї генеральної угоди.

Підпунктом 2.2.2 п. 2.2 ст. 2 генеральної угоди визначено, що ліміт заборгованості за кредитним договором встановлюється в рамках ліміту генеральної угоди та визначається у відповідному кредитному договорі.

Строк користування кредитом за генеральною угодою до 24.12.2019. При цьому умовами кредитного договору може встановлюватись інший (менший) строк погашення кредиту, що надається згідно з відповідним кредитним договором, який є обов`язковим для дотримання (п. 2.3 ст. 2 генеральної угоди).

Відповідно до п. 2.4 ст. 2 генеральної угоди процентна ставка за кредитом визначається у відповідному кредитному договорі.

В силу положень п.п. 7.2.2 п. 7.2 ст. 7 генеральної угоди позичальник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за генеральною угодою, у тому числі за кредитними договорами.

Пунктом 12.1 ст. 12 генеральної угоди передбачено, що генеральна угода набуває чинності з дати її підписання повноважними представниками обох сторін та скріплення відбитками печаток сторін та діє до 24.12.2019. У разі, якщо у вищезазначений термін зобов`язання за цією генеральною угодою, у тому числі кредитними договорами, не будуть виконані, генеральна угода залишається чинною до дати повного виконання сторонами зобов`язань за генеральною угодою, у тому числі за кредитними договорами.

28.07.2016 в рамках генеральної угоди між банком та позичальником було укладено кредитний договір № 161116К2.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № 161116К2 банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором.

Кредит надається позичальнику шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (п. 2.2 кредитного договору № 161116К2).

Підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 кредитного договору № 161116К2 передбачено, що лімітом кредитної лінії є еквівалент 62 990 000, 00 грн., у тому числі:

- для заборгованості у гривні 62 990 000, 00 грн.;

- для заборгованості у доларах США 2 520 000, 00 доларів США.

Згідно з п. 2.4 ст. 2 кредитного договору № 161116К2 кінцевий термін погашення кредиту - 27.07.2017.

Положеннями п. 6.3 кредитного договору № 161116К2 визначено, що погашення кредиту протягом дії договору здійснюється позичальником згідно з графіком зміни ліміту заборгованості.

Графік зміни ліміту заборгованості був встановлений додатком 1 до кредитного договору № 161116К2 (змінений відповідно до додаткової угоди № 161116К2-3 від 13.06.2017).

У межах цього договору позичальник сплачує банку проценти за кредитом, комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим договором, у розмірах та на умовах цього договору (п. 2.6 кредитного договору № 161116К2).

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 кредитного договору № 161116К2 тип процентної ставки за кредитом - фіксована.

Проценти за кредитом нараховуються протягом усього строку користування кредитом на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожний день користування кредитом на основі банківського року (п. 3.1.4 кредитного договору № 161116К2).

Розмір процентної ставки за кредитом змінюється у випадках та в порядку, що передбачені п. 4.1 кредитного договору № 161116К2, відповідно до якого у випадку зміни грошово-кредитної політики Національного банку України банк має право ініціювати зміну розміру процентної ставки за кредитом, визначеного у підпункті 3.1.2 цього договору. Про зміну розміру процентної ставки за кредитом, визначеного у підпункті 3.1.2 цього договору, укладається додаткова угода до цього договору.

При підписанні кредитного договору № 161116К2 сторонами було погоджено розмір процентної ставки за кредитом (пп. 3.1.2 кредитного договору № 161116К2), а саме:

- для заборгованості у гривні: 22,5 % річних;

- для заборгованості у доларах США: 10,8 % річних.

Додатковою угодою № 161116К2-2 від 28.10.2016 до кредитного договору № 161116К2 було змінено розмір процентної ставки за кредитом:

- для заборгованості у гривні: 21 % річних;

- для заборгованості у доларах США: 8,5 % річних.

Відповідно до п. 3.2.1.1 кредитного договору № 161116К2 встановлено, що розмір ставки комісії за управління кредитом 0,1 % від ліміту кредитної лінії, зазначеного у п.п. 2.3.1 цього договору.

Комісія за управління нараховується починаючи з дати набуття чинності цим договором відповідно до п.п. 14.1.1 кредитного договору № 161116К2 і закінчуючи датою повного виконання зобов`язань з погашення кредиту (включно), але не більше 90 днів з дати повного погашення кредиту, визначеної згідно з п. 6.4. цього договору.

Перший період нарахування комісії за управління починається з дати набуття чинності кредитним договором № 161116К2 і закінчується останнім календарним днем місяця набуття чинності цим договором. Наступні періоди нарахування комісії за управління (крім останнього періоду) - кожний календарний місяць (п.п. 3.2.1.2 кредитного договору)

Підпунктом 3.2.3 п. 3.2 ст. 3 кредитного договору № 161116К2 передбачено комісію за зміну умов кредитного договору (за ініціативою позичальника) за окрему зміну, розмір якої визначається у додатковій угоді до цього договору, якою передбачається внесення відповідних змін до цього договору. Така комісія нараховується разово по факту підписання сторонами додаткової угоди до кредитного договору № 161116К2, якою передбачається внесення змін до цього договору.

Пунктом 3 додаткової угоди № 161116К2-3 від 13.06.2017 до кредитного договору № 161116К2 передбачено, що за внесення змін до кредитного договору № 161116К2 позичальник сплачує банку комісію за зміну його умов (за ініціативою позичальника) за окрему зміну у розмірі 6 000, 00 грн., крім того податок на додану вартість - 1 200, 00 грн., разом - 7 200, 00 грн. Така комісія сплачується протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання цієї додаткової угоди.

Відповідно до умов Кредитного договору № 161116К2 позичальник взяв на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі погашати банку кредит, сплачувати проценти за кредитом-1, комісії та інші платежі за цим договором (пп. 9.2.2 кредитного договору № 161116К2).

Підпунктом 14.1.1 кредитного договору № 161116К2 передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками обох сторін та скріплення відбитками печаток сторін.

Кредитний договір № 161116К2 діє до банківського дня, наступного за терміном, зазначеним у пункті 2.4 цього договору. У разі, якщо у вищезазначений банківський день, зобов`язання за цим договором не будуть виконані, договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (пп. 14.1.2 кредитного договору № 161116К2).

28.07.2016 в рамках генеральної угоди між банком та позичальником було укладено також кредитний договір № 161116К3.

Відповідно до умов кредитного договору № 161116К3 банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором.

Кредит надається позичальнику шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (п. 2.2 кредитного договору № 161116К3).

Підпунктом 2.3.1 кредитного договору № 161116К3 передбачено, що ліміт кредитної лінії становить еквівалент 36 910 000, 00 грн., у тому числі:

- для заборгованості у гривні 36 910 000, 00 грн.;

- для заборгованості у доларах США 1 480 000, 00 доларів США.

Згідно з п. 2.4 кредитного договору № 161116К3 кінцевий термін погашення кредиту - 27.07.2017.

Положеннями п. 6.3 кредитного договору № 161116К3 визначено, що погашення кредиту протягом дії договору здійснюється позичальником згідно з графіком зміни ліміту заборгованості.

Графік зміни ліміту заборгованості був встановлений додатком 1 до кредитного договору № 161116К3 (змінений відповідно до додаткової угоди №161116К3-4 від 13.06.2017).

У межах цього договору позичальник сплачує банку проценти за кредитом, комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим договором, у розмірах та на умовах цього договору (п. 2.6 кредитного договору № 161116К3).

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору № 161116К3 тип процентної ставки за кредитом - фіксована.

Проценти за кредитом нараховуються протягом усього строку користування кредитом на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожний день користування кредитом на основі банківського року (п. 3.1.4 кредитного договору № 161116К3).

Розмір процентної ставки за кредитом змінюється у випадках та в порядку, що передбачені п. 4.1 кредитного договору № 161116К3, відповідно до якого у випадку зміни грошово-кредитної політики Національного банку України банк має право ініціювати зміну розміру процентної ставки за кредитом, визначеного у п. 3.1.2 цього договору. Про зміну розміру процентної ставки за кредитом, визначеного у п. 3.1.2 цього договору, укладається додаткова угода до цього договору.

При підписанні кредитного договору № 161116К3 сторонами було погоджено розмір процентної ставки за кредитом (п.п. 3.1.2 кредитного договору № 161116К3), а саме:

- для заборгованості у гривні: 22,5 % річних;

- для заборгованості у доларах США: 10,8 % річних.

Додатковою угодою №161116К3-2 від 28.10.2016 до кредитного договору №161116К3 було змінено розмір процентної ставки за кредитом:

- для заборгованості у гривні: 21 % річних;

- для заборгованості у доларах США: 8,5 % річних.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору № 161116К3 розмір ставки комісії за управління кредитом - 0,1 % від ліміту кредитної лінії, зазначеного у п. 2.3.1 цього договору.

Комісія за управління нараховується починаючи з дати набуття чинності цим договором відповідно до п. 14.1.1 кредитного договору № 161116К3 і закінчуючи датою повного виконання зобов`язань з погашення кредиту (включно), але не більше 90 днів з дати повного погашення кредиту, зазначеної згідно з п. 6.4. цього договору.

Перший період нарахування комісії за управління починається з дати набуття чинності кредитним договором № 161116К3 і закінчується останнім календарним днем місяця набуття чинності цим договором. Наступні періоди нарахування комісії за управління (крім останнього періоду) - кожний календарний місяць.

Підпунктом 3.2.3 кредитного договору № 161116К3 передбачено комісію за зміну умов кредитного договору (за ініціативою позичальника) за окрему зміну, розмір якої визначається у додатковій угоді до цього договору, якою передбачається внесення відповідних змін до цього договору. Така комісія нараховується разово по факту підписання сторонами додаткової угоди до кредитного договору № 161116К3, якою передбачається внесення змін до цього договору.

Пунктом 3 додаткової угоди № 161116К3-4 від 13.06.2017 до кредитного договору № 161116К3 передбачено, що за внесення змін до кредитного договору № 161116К3 позичальник сплачує банку комісію за зміну його умов (за ініціативою позичальника) за окрему зміну у розмірі 6 000, 00 грн., крім того податок на додану вартість - 1 200, 00 грн., разом - 7 200,00 грн. Така комісія сплачується протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання цієї додаткової угоди.

Відповідно до умов кредитного договору № 161116К3 позичальник взяв на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі погашати банку кредит, сплачувати проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором (п.п. 9.2.2 Кредитного договору № 161116К3).

Підпунктом 14.1.1 кредитного договору № 161116К3 передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками обох сторін та скріплення відбитками печаток сторін.

Кредитний договір № 161116К3 діє до банківського дня, наступного за терміном, зазначеним у пункті 2.4 цього договору. У разі, якщо у вищезазначений банківський день, зобов`язання за цим договором не будуть виконані, договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п.п. 14.1.2 кредитного договору № 161116К3).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов генеральної угоди банком (кредитором) надано позичальнику кредитні кошти за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 в сумі 1 941 847, 66 доларів США і 13 004 344, 20 грн. та за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 у сумі 1 024 038, 61 доларів США і 9 774 991, 50 грн.

Проте, в порушення своїх договірних зобов`язань, позичальник кредит за кредитним № 161116К2 від 28.07.2016 погасив лише частково у сумі 1 212 318, 00 грн., а за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 не погасив взагалі.

Відповідно до пунктів 10.2 ст. 10 кредитного договору №161116К2 та кредитного договору №161116К3 у випадку невиконання (несвоєчасного виконання) позичальником будь-яких грошових зобов`язань, визначених цим договором, позичальник сплачує банку пеню, що нараховується на суму невиконаних (неналежним чином виконаних) зобов`язань з розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі: до 31.12.2016 - 5 % річних (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня); з 01.01.2017 - облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день виконання відповідних грошових зобов`язань. Пеня підлягає сплаті у національній валюті України за офіційний курсом Національного банку України, встановленим на день сплати.

Крім того, положеннями генеральної угоди та укладеними в її рамках кредитного договору №161116К2 та кредитного договору №161116К3 передбачено нарахування штрафних санкцій за порушення/невиконання позичальником зобов`язань, а саме:

- штрафні санкції у сумі 84 830, 00 грн. щомісячно (відповідно до п. 8.3 генеральної угоди) нараховуються за кожне окреме порушення умови щодо спрямування та підтримання протягом строку дії генеральної угоди загальних грошових потоків на поточних рахунках, відкритих в банку (відповідно до пп. 7.2.18 генеральної угоди);

- штрафні санкції у сумі 84 830, 00 грн. щомісячно (відповідно до п. 8.4 генеральної угоди) за порушення зобов`язання щодо страхування майна, переданого в забезпечення зобов`язань (відповідно до пп. 7.2.27 генеральної угоди);

- штрафні санкції у сумі 249 500, 00 грн. щомісячно (відповідно до п. 8.5 генеральної угоди) за порушення зобов`язання щодо надання актуального звіту про незалежну оцінку вартості предметів забезпечення (відповідно до пп. 7.2.28 генеральної угоди);

- штрафні санкції у сумі 84 830, 00 грн. (відповідно до п. 8.6 генеральної угоди) за порушення/невиконання позичальником зобов`язань, згідно з умовами генеральної угоди (зокрема ненадання документів передбачених умовами генеральної угоди) за кожне окреме порушення. У разі якщо позичальник не надав декілька документів, строк надання за якими співпадає, це вважається одним порушенням і застосовується штрафна санкція як за одне порушення.

Відповідно до п.п. 9.2.12.1-9.2.12.3 кредитного договору № 161116К2 та кредитного договору № 161116К3 також передбачено зобов`язання дотримання фінансових ковенантів. За невиконання позичальником зобов`язань, визначених пп. 9.2.12.1-9.2.12.3 кредитних договорів, позичальник сплачує банку штрафну санкцію у розмірі 50 000, 00 грн. за кожний факт порушення виконання зобов`язань. Ненадання позичальником до банку фінансової звітності у строки, зазначені у пп. 7.2.23.1 генеральної угоди вважається невиконанням зобов`язань, визначених пп. 9.2.12.1-9.2.12.3 кредитного договору №161116К2 та кредитного договору №161116К3 (п. 10.5 кредитних договорів).

28.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпорний банк України» (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 161116Z10.

Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з генеральної кредитної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 (з усіма чинними договорами щодо здійснення кредитних операцій, укладеними в рамках вказаної генеральної кредитної угоди, у тому числі після набуття чинності цим договором, які є невід`ємними її частинами та складають з нею єдиний документ, а також з усіма чинними змінами, доповненнями, додатками та додатковими угодами до неї, у тому числі внесеними та укладеними після набуття чинності цим договором, які є невід`ємними частинами та складають з нею єдиний документ; генеральна кредитна угода та договори, що є додатками до неї , далі разом - кредитний договір), укладеної між іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комелія» (боржник), відповідно до якої іпотекодержатель та боржник проводять кредитні операції у рамках ліміту вказаної генеральної кредитної угоди у розмірі еквіваленту 99 900 000, 00 грн., зі строком кредитування до 24.12.2019, з нарахуванням процентів, комісій та інших плат у відповідності до умов кредитного договору та чинного законодавства України, а також на інших встановлених кредитним договором умовах, у тому числі визначених сторонами кредитного договору після набуття чинності цим договором.

Згідно з п. 1.3 іпотечного договору предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов`язань боржника, є нерухоме майно, а саме: цех-депо, вентиляційна дільниця, загальною площею 1848,0 кв. м. (предмет іпотеки), що розташоване за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 (один "б" дріб два) (відповідно до рішення Ірпінської міської ради від 18.02.2016 № 552-8-VII вул. Дзержинського перейменовано на вул. Покровська).

Ринкова вартість предмета іпотеки відповідно до звіту про оцінку майна від 31.08.2016, виконаного ТОВ «Альянс-Укрексперт» становить 15 864 000, 00 грн.

Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,3722 га, кадастровий номер 101:155:0086, призначеної для обслуговування виробничої бази, відповідно до договору оренди земельної ділянки від 19.08.2015, укладеного з Ірпінською міською радою строком до 13.07.2020.

За даними довідки іпотекодавця № 28/10-1 від 28.10.2016 предмет іпотеки обліковується на балансі іпотекодавця, має інвентарний номер 3, його балансова вартість станом на 28.10.2016 становить 4 184 826, 74 грн.

Предмет іпотеки передається іпотекадавцем в іпотеку разом зі всіма складовими частинами, внутрішніми системами, поліпшеннями, що існують на час укладання цього договору та можуть виникнути у майбутньому.

За домовленістю сторін на дату укладення цього договору загальна заставна вартість предмета іпотеки складає 11 104 800, 00 грн.

Пунктом 1.6 іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником відповідних положень Кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до пп. 2.1.5 іпотечного договору іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку, пеню, витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки та страхування предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобов`язання чи умов цього договору.

Положеннями п. 5.5 іпотечного договору визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги, що випливають з п.п. 2.1.5 п. 2.1 ст. 2 цього договору.

Відповідно до п. 7.3 іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення і залишається чинним до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором та виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Київської області від 14.08.2018 у справі № 911/789/18, за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Будівельна компанія «Мрія», за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Комелія» про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Комелія» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 та кредитним договором від № 161116К3 від 28.07.2016, укладеними в рамках генеральної кредитної угоди № 161114N5 від 25.12.2014, у розмірі 3 340 611, 09 доларів США (що станом на 27.06.2018 згідно офіційного курсу НБУ становить 87 487 831, 73 грн.) та 46 199 106, 59 грн., звернуто стягнення на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 (один "б" дріб два), яке є предметом іпотеки за іпотечним договором № 161116Z10 від 28.10.2016, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семенець О.М. 28.10.2016 та зареєстрованим в реєстрі за № 1029, а саме на: Цех-депо, вентиляційна дільниця, загальною площею 1848,0 кв.м.; встановлено спосіб реалізації вищевказаного предмета іпотеки за іпотечним договором № 161116Z10 від 28.10.2016, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семенець О.М. 28.10.2016 та зареєстрованим в реєстрі за № 1029, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження; встановлено початкову ціну реалізації предмету іпотеки - нерухомого майна, а саме: цеху-депо, вентиляційної дільниці, загальною площею 1848,0 кв.м., що розташоване за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 (один "б" дріб два) (відповідно до рішення Ірпінської міської ради від 18.02.2016 № 552-8-VII вул. Дзержинського перейменовано на вул. Покровська) у розмірі 11 104 800, 00 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 616 493, 58 грн. судового збору.

Зі змісту рішення господарського суду Київської області від 14.08.2018 у справі № 911/789/18 вбачається, що зазначена сума заборгованості була визначена судом станом на 19.06.2018 та включає заборгованість:

за Кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 - 2 187 190, 35 доларів США та 22 073 029, 30 грн., в тому числі:

- 1 941 847, 66 доларів США та 11 792 026, 20 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом);

- 190 274, 12 доларів США та 2 854 298, 68 грн. - проценти за користування кредитом;

- 365 748, 39 грн. - комісія за управління кредитом;

- 7 200, 00 грн. - комісія за зміну умов;

- 4 788 556, 03 грн. - пеня за прострочення зобов`язань;

- 55 068, 57 доларів США та 369 418, 30 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення зобов`язань;

- 1 295 781, 70 грн. - втрати від інфляції;

- 600 000, 00 грн. - штрафні санкції за невиконання зобов`язань.

за Кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 - 1 153 420, 74 доларів США та 17 148 560, 30 грн., в тому числі:

- 1 024 038, 61 доларів США та 9 774 991, 50 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом);

- 100 341, 55 доларів США та 2 366 362, 52 грн. - проценти за користування кредитом;

- 214 316, 13 грн. - комісія за управління кредитом;

- 7 200, 00 грн. - комісія за зміну умов;

- 2 814 647, 00 грн. - пеня за прострочення зобов`язань;

- 29 040, 58 доларів США та 304 060, 42 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення зобов`язань;

- 1 066 982, 72 грн. - втрати від інфляції;

- 600 000, 00 грн. - штрафні санкції за невиконання зобов`язань.

за Генеральною кредитною угодою № 161114N6 від 25.12.2014 - 6 977 517, 00 грн. - штрафні санкції за невиконання зобов`язань.

Відповідно до матеріалів справи вказане рішення господарського суду Київської області від 14.08.2018 у справі № 911/789/18 на даний час набрало законної сили та не виконане боржником.

Крім того, окрім вищезазначеного рішення господарського суду Київської області від 14.08.2018 у справі № 911/789/18, судом беруться до уваги і інші рішення, які стосуються заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Комелія» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 та кредитним договором від № 161116К3 від 28.07.2016, укладеними в рамках генеральної кредитної угоди № 161114N5 від 25.12.2014, а саме:

- рішення господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/4780/18;

- рішення господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі № 910/4779/18;

- рішення господарського суду міста Києва від 10.04.2019 у справі № 910/103/19;

- рішення господарського суду Харківської області від 11.06.2019 у справі № 922/1070/18;

- рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2019 у справі № 910/5709/19.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України рішення є обов`язковим до виконання боржником щодо якого воно винесене. Водночас судові рішення, винесені судами на користь певних кредиторів проти боржника не є обов`язковими ані для інших кредиторів, ані для суду, який розглядає справу про банкрутство, тобто суд не зв`язаний судовими рішеннями, винесеними проти боржника.

З матеріалів справи вбачається, що кредитором заявлено до визнання вимоги станом на 12.05.2019, які включать в себе заборгованість, яка була визначена рішенням господарського суду Київської області від 14.08.2018 у справі № 911/789/18, а також заборгованість, що виникла після набрання законної сили вказаним рішенням до моменту порушення провадження у справі про банкрутство боржника, а саме: заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 20.06.2018 по 12.05.2019; пеня за прострочення зобов`язань за договором за період з 20.06.2018 по 12.05.2019; 3 % річних у зв`язку з несвоєчасними погашенням заборгованості за договором за період з 20.06.2018 по 12.05.2019; втрати від інфляції за період з 20.06.2018 по 12.05.2019; штрафні санкції за невиконання зобов`язань за період з 20.06.2018 по 12.05.2019.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази та керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, статтями 173, 193, 230, 232 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530, 549, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що грошові вимоги кредитора щодо заборгованості за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 та кредитним договором від № 161116К3 від 28.07.2016, укладеними в рамках генеральної кредитної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 є обґрунтованими, арифметично вірними та документально підтвердженими.

Разом з тим, враховуючи положення статей 1, 23, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статей 572, 575, 583, 584, 589 Цивільного кодексу України, статей 12, 19, 28 Закону України «Про заставу», статей 1, 3, 7, 11, 17, 39 Закону України «Про іпотеку», умови іпотечного договору № 161116Z10 від 28.10.2016, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 15.05.2018 у справі № 902/492/17, суд зазначає, що забезпеченими зобов`язаннями в розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, суд визнає повністю кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на загальну суму 160 318 018, 01 грн., з яких: 160 314 176, 01 грн. - підлягають внесенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

До суду звернувся кредитор - Приватне підприємства «НЕМО МБ» із заявою б/н від 13.06.2019 (вх. № 11990/19 від 18.06.2019) про визнання кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» у розмірі 274 547, 63 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Грошові вимоги кредитора обґрунтовані, з урахуванням заяви б/н від 15.07.2019 (вх. № 13796/19 від 15.07.2019), заяви б/н від 25.07.2019 (вх. № 14788/19 від 30.07.2019) та додаткових пояснень б/н від 11.09.2019 (вх. № 17328/19 від 12.09.2019), договором № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015 з доповненнями та змінами, договором № 02/15 оренди нежитлових приміщень від 10.02.2015 з доповненнями та змінами, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року, банківськими виписками та платіжними дорученнями за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року.

Загальна сума вимог Приватного підприємства «НЕМО МБ» становить 278 389, 63 грн., з яких:

- 274 547, 63 грн. - переплата за спожиту електроенергію за вищезазначеними договорами;

- 3 842, 00 грн. - судовий збір, сплачений за подання заяви про визнання кредиторських вимог у даній справі.

Розпорядник майна боржника згідно повідомлення (уточненого) про результати розгляду грошових вимог № 02-01/118 від 10.09.2019 та реєстру вимог кредиторів станом на 11.09.2019 (вх. № 17307/19 від 11.09.2019) відхилив повністю кредиторські вимоги Приватного підприємства «НЕМО МБ», оскільки додані ним до заяви документи не доводять наявність заборгованості та спростовуються наданими боржником запереченнями.

Боржник у поданих ним запереченнях б/н від 02.09.2019 (вх. № 16579/19 від 02.09.2019) та б/н б/д (вх. № 17389/19 від 12.09.2019) просить відмовити повністю у визнанні кредиторських вимог Приватного підприємства «НЕМО МБ» так як здійснений Приватним підприємством «НЕМО МБ» розрахунок вартості витраченої електроенергії не відповідає дійсності, оскільки Приватним підприємством «НЕМО МБ» не було враховано усі наявні та підписані сторонами акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, оглянувши оригінали наявних у справі документів, вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (орендодавець - боржник) та Приватним підприємством «НЕМО МБ» (орендар - кредитор) було укладено договір № 02/15 оренди нежитлових приміщень, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування нежитлове приміщення для розміщення закритого складського, виробничого та офісних приміщень, що знаходиться у м. Ірпінь, вул. Дзержинського, 1Б/2, загальною площею 805,0 кв.м.

Відповідно до п. 2.1 договору № 02/15 орендодавець передає, а орендар приймає приміщення в 5-денний строк після підписання цього договору за актом прийому-передачі нежитлових приміщень в оренду, що підписується обома сторонами.

Розділом 3 договору № 02/15 передбачено умови сплати орендної плати та інших платежів за цим договором.

Так, згідно з п. 3.8 договору № 02/15 плату за електроенергію орендар виконує наступним шляхом: орендар здійснює 100 % попередню оплату на підставі рахунку-фактури виставленого орендодавцем до 7 числа кожного місяця в розмірі прогнозованої суми розрахованої орендодавцем.

Пунктом 4.1 договору № 02/15 передбачено, що даний договір діє до 30.11.2017, його продовження має бути оформлено додатковою угодою до цього договору.

На виконання умов договору № 02/15 оренди нежитлових приміщень від 10.02.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Ірпінь, вул. Дзержинського, 1Б/2, на умовах оренди за договором, загальна площа якого 805,00 кв.м., а саме: приміщення (1) площею 418,3 кв.м., приміщення (2) площею 319,0 кв.м., приміщення (19) площею 20,8 кв.м., приміщення (13) площею 20,8 кв.м., приміщення (14) площею 16,0 кв.м., про що сторони склали акт прийому передачі нежитлових приміщень в оренду, який є додатком № 1 до договору № 02/15.

Додатковою угодою № 1 від 30.11.2017 до договору № 02/15 оренди нежитлових приміщень від 10.02.2015 сторони дійшли згоди продовжити термін дії даного договору до 31.12.2017.

Додатковою угодою № 2 від 29.12.2017 до договору № 02/15 оренди нежитлових приміщень від 10.02.2015 сторони дійшли згоди продовжити термін дії даного договору до 31.10.2018.

Крім того, 01.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (орендодавець - боржник) та Приватним підприємством «НЕМО МБ» (орендар - кредитор) було укладено договір № 10/15 оренди нежитлових приміщень, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування нежитлове приміщення для розміщення закритого складського, виробничого та офісних приміщень, що знаходиться у м. Ірпінь, вул. Дзержинського, 1Б/2, загальною площею 140,0 кв.м.

Відповідно до п. 2.1 договору № 10/15 орендодавець передає, а орендар приймає приміщення в 5-денний строк після підписання цього договору за актом прийому-передачі нежитлових приміщень в оренду, що підписується обома сторонами.

Розділом 3 договору № 10/15 передбачено умови сплати орендної плати та інших платежів за цим договором.

Так, згідно з п. 3.8 договору № 10/15 плату за електроенергію орендар виконує наступним шляхом: орендар здійснює 100 % попередню оплату на підставі рахунку-фактури виставленого орендодавцем до 7 числа кожного місяця в розмірі прогнозованої суми розрахованої орендодавцем.

Пунктом 4.1 договору № 10/15 передбачено, що даний договір діє до 31.12.2015, його продовження має бути оформлено додатковою угодою до цього договору.

На виконання умов договору № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Ірпінь, вул. Дзержинського, 1Б/2, на умовах оренди за договором, загальна площа якого 140,00 кв.м., про що сторони склали акт прийому передачі нежитлових приміщень в оренду, який є додатком № 1 до договору № 10/15.

Додатковою угодою № 3 від 05.01.2016 до договору № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015 сторони дійшли згоди продовжити термін дії даного договору до 31.12.2016.

Додатковою угодою № 4 від 31.12.2016 до договору № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015 сторони дійшли згоди продовжити термін дії даного договору до 31.12.2017.

Додатковою угодою № 5 від 29.12.2017 до договору № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015 сторони дійшли згоди продовжити термін дії даного договору до 31.10.2018.

Приватне підприємство «НЕМО МБ» у своїй кредиторській заяві стверджує, що на виконання умов договору № 02/15 оренди нежитлових приміщень від 10.02.2015 та договору № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015 ним було здійснено оплати за електроенергію на загальну суму 7 134 181, 91 грн., в той час як між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» були підписані акти здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо компенсації за спожиту електроенергію на загальну суму 6 859 634, 28 грн., а тому наявна переплата за спожиту електроенергію у розмірі 274 547, 63 грн., що і заявлена до визнання.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які подаються сторонами повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження своїх вимог та заперечень сторонами надано до суду акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року, банківські виписки та платіжні доручення за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктами 2.1 та 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

Тобто, факт проведення сторонами у справі господарських операцій, що стосуються виконання ними зобов`язань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами. Оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору, первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами надано суду акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) щодо компенсації за використану електроенергію за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року на загальну суму 7 258 929, 72 грн.

Разом з тим, відповідно до наданих Приватним підприємством «НЕМО МБ» банківських виписок та платіжних доручень вбачається, що ним було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року 6 994 181, 89 грн.

Таким чином, твердження Приватного підприємства «НЕМО МБ» про те, що на виконання умов договору № 02/15 оренди нежитлових приміщень від 10.02.2015 та договору № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015 ним було здійснено оплати за електроенергію на загальну суму 7 134 181, 91 грн., в той час як між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» були підписані акти здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо компенсації за спожиту електроенергію на загальну суму 6 859 634, 28 грн., а тому наявна переплата за спожиту електроенергію у розмірі 274 547, 63 грн., не підтверджується первинними документами та спростовується наявними у справі доказами, адже, відповідно до наданих актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається надання послуг по електроенергії на загальну суму 7 258 929, 72 грн., разом з тим, з наявних у матеріалах справи банківських виписок та платіжних доручень вбачається здійснення оплати на загальну суму 6 994 181, 89 грн.

Судом взято до уваги посилання Приватного підприємства «НЕМО МБ» на відсутність оригіналу підписаного в двосторонньому порядку та скріпленого печатками акту надання послуг № 139 від 31.03.2018 на суму 174 838, 63 грн., проте суд вважає, що не можна беззаперечно ставити його дійсність під сумнів, оскільки вказаний акт був відображений у акті звірки взаємних розрахунків станови на 31.12.2018, що був складений та підписаний Приватним підприємством «НЕМО МБ».

Разом з тим, послання Приватного підприємства «НЕМО МБ» на те, що у боржника відсутні зареєстровані податкові накладні на деякі акти здачі-приймання робіт (надання послуг) не беруться судом до уваги як доказ відсутності проведення господарської операції, оскільки всі наявні у матеріалах справи акти здачі-приймання робіт (надання послуг) підписанні в двосторонньому порядку та скріплені печатками сторін, податкова накладна не є первинним бухгалтерським документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податкова накладна має юридичну силу лише разом із належно оформленими первинними документами, що підтверджують факт надання послуг, а не відображення певних господарських операцій у податковому обліку за наявності первинних документів може свідчити лише про порушення податкового законодавства, а не про відсутність факту здійснення сторонами господарської операції.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що у жодному із наданих актів здачі-приймання робіт (надання послуг), банківських виписках та платіжних дорученнях відсутнє посилання на договір № 02/15 оренди нежитлових приміщень від 10.02.2015 або договір № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015, складання актів здачі-приймання робіт (надання послуг) вказаними договорами не передбачено, в той час як пунктами 3.8 договору № 02/15 оренди нежитлових приміщень від 10.02.2015 та договору № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015 передбачено, що плата за електроенергію здійснюється на підставі рахунку-фактури, на які і міститься посилання у банківських виписках, проте жодного рахунку-фактури сторонами до суду не надано.

З огляду на вищевикладене, суд, за результатами дослідження наданих сторонами доказів у їх сукупності, вважає, що Приватним підприємством «НЕМО МБ» не доведено суду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявності переплати за спожиту електроенергію згідно договору № 02/15 оренди нежитлових приміщень від 10.02.2015 та договору № 10/15 оренди нежитлових приміщень від 01.07.2015 у розмірі 274 547, 63 грн.

За таких обставин, суд відхиляє повністю кредиторські вимоги Приватного підприємства «НЕМО МБ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» як такі, що є недоведеними та не обґрунтованими.

До суду звернувся кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» із заявою б/н б/д (вх. № 11890/19 від 14.06.2019) про визнання кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» у розмірі 56 398 197, 97 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Грошові вимоги кредитора обґрунтовані, з урахуванням документів, що надійшли 02.09.2019 та 09.09.2019 (вх. № 16596/19 від 02.09.2019 та вх. № 17056/19 від 09.09.2019), договором № 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019, кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013 зі змінами та доповненнями, протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-03-25-000058-b від 03.04.2019, платіжним дорученням № 2 від 31.05.2019 та документами щодо здійснення претензійно-позовної роботи по правовідносинах, що виникли з кредитного договору № 22/13 від 29.10.2013.

Загальна сума вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» становить 56 402 039, 97 грн., з яких:

- 56 398 197, 97 грн. - заборгованість за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013;

- 3 842, 00 грн. - судовий збір, сплачений за подання заяви про визнання кредиторських вимог у даній справі.

Розпорядник майна боржника згідно повідомлення (уточненого) про результати розгляду грошових вимог № 02-01/119 від 10.09.2019 та реєстру вимог кредиторів станом на 11.09.2019 (вх. № 17307/19 від 11.09.2019) визнав повністю кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» та включив 56 398 197, 97 грн. до четвертої черги задоволення вимог кредиторів і 3 842, 00 грн. до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, оглянувши оригінали наявних у справі документів, вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Соната Фінанс» (продавець/кредитор), що є фінансовою установою і надає послуги з факторингу, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» (покупець/новий кредитор) укладено договір № 29052019-4 про відступлення прав вимоги, за умовами якого кредитор відступає новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги кредитора до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів фізичних та юридичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - основні договори, надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та в порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2 договору № 29052019-4 за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, та інших прав, що не суперечать чинному законодавству України та укладеним основним договорам. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

Згідно з п. 3 договору № 29052019-4 права вимоги за основними договорами, що відступаються за цим договором, є складовою частиною пулу активів, що є предметом електронного аукціону, результати якого оформленні протоколом електронних торгів № UA-EA-2019-03-25-000058-b від 03.04.2019, переможцем якого визнаний кредитор.

Пунктом 5 договору № 29052019-4 передбачено, що сторони домовились, що за відступлення права вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору, новий кредитор сплачує кредитору грошові кошти у сумі 752 374, 97 грн. (не оподатковується ПДВ), надалі за тексом - ціна договору. Ціна договору сплачується покупцем продавцю у повному обсязі протягом 10 робочих днів з дати підписання даного договору.

Відповідно до п. 6 договору № 29052019-4 новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього договору отримав від кредитора усі наявні у кредитора документи, що підтверджують право вимоги до боржника.

Згідно з п. 14 договору № 29052019-4 цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.

Додатком № 1 до договору № 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019 сторони визначили, що за цим договором відступається право вимоги, зокрема до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013 з додатками, додатковими договорами/угодами, договорами про внесення змін та доповненнями до вказаного договору, що є його невід`ємними частинами, визначена дата закінчення кредитного договору - 27.10.2016 та вартість відступлення права вимоги за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013 - 71 094, 42 грн.

Додатком № 2 до договору № 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019 сторони визначили: тип договору - кредитний договір з додатками, додатковими договорами/угодами, договорами про внесення змін та доповненнями до вказаного договору, тощо що є його невід`ємними частинами; сторону договору (боржник/заставодавець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія»; номер договору - № 22/13; валюту договору - 980; дата укладення договору - 29.10.2013; дата закінчення договору - 27.10.2016; опис предмета застави - без забезпечення; заборгованість за основним боргом за кредитним договором у валюті кредиту на дату відступлення прав вимоги - 31 857 008, 00; заборгованість за нарахованими процентами за кредитним договором у валюті кредиту на дату відступлення прав вимоги - 24 541 189, 97; загальна заборгованість за договором на дату відступлення прав вимоги, еквівалент у гривні - 56 398 197, 97 грн.; заборгованість по кредиту, еквівалент в гривні - 31 857 008, 00 грн.; заборгованість по нарахованим % за кредитом на дату відступлення прав вимоги, еквівалент в гривні - 24 541 189, 97 грн.

На виконання умов договору № 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Соната Фінанс» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» прийняло документи, що підтверджують право вимоги до боржника, в тому числі і до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», про що сторони склали акт приймання-передачі документів від 29.05.2019.

В свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК Соната Фінанс» 752 374, 97 грн. за відступлення права вимоги згідно договору № 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019, що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 31.05.2019.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» вважає, що воно набуло право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013, що і заявлено ним до визнання.

Слід зазначити, що обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Відповідно до положень ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Таким чином, суду необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. При цьому, слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Так, судом встановлено, що 29.10.2013 між Публічним акціонерним товариством «Артем-Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (позичальник - боржник) було укладено кредитний договір № 22/13, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію в гривнях, що надалі іменується «кредит», а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, зазначені в пункті 1.5 цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору і повернути банку заборгованість за кредитом згідно графіку, передбаченого додатком 1 до цього договору.

До кредитного договору № 22/13 від 29.10.2013 було укладено додаткові угоди №№ 1-25, а також додаткову угоду від 26.10.2016, якою визначено, що строк дії кредитної лінії закінчується 27.10.2016 (включно), станом на 26.10.2016 заборгованість за договором складає 14 691 720, 70 грн. - по сумі основного боргу та 407 245, 58 грн. - по сумі відсотків.

27.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Артем-Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (позичальник - боржник) укладено договір про розірвання кредитного договору № 22/13 від 29.10.2013, згідно якого сторони домовились достроково розірвати кредитний договір № 22/13 від 29.10.2013 (далі - основний договір) та припинити всі свої зобов`язання за ним, датою розірвання кредитного договору № 22/13 від 29.10.2013 сторони визначають 27.10.2016 у зв`язку з чим з цієї ж дати правовідносини сторін за основним договором не діють.

Відповідно до п. 3 договору про розірвання сторони підтверджують, що на дату підписання цього договору про розірвання заборгованість по основному боргу та по нарахованим процентам відсутня.

Пунктом 4 договору про розірвання передбачено, що з моменту розірвання основного договору сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками стосовно одна одної згідно основного договору і всі домовленості між ними у зв`язку з укладенням та виконання основного договору втрачають чинність.

Згідно з п. 6 договору про розірвання цей договір набирає чинності з дати підписання його повноважними представниками сторін та скріплення підпису кожного із них печаткою особи, в інтересах яких діє кожен із представників.

Відповідно до наявних у матеріалах справи позовних матеріалів Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013, зокрема позовної заяви вих. № 211 від 22.03.2019, вбачається, що у зв`язку з запровадження процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було здійснено перевірку правочинів по погашенню кредитних зобов`язань за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013 та встановлено ознаки нікчемності правочинів, а саме операцій по частковому погашенню основного боргу за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013.

Так, у матеріалах справи міститься повідомлення № 2233 від 16.08.2017 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем-Банк», згідно якого боржника повідомлено, що на підставі пунктів 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визнано нікчемними наступні правочини - банківські операції по частковому погашенню боргу за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013 та по наданню фінансової допомоги, які були проведенні 13.10.2016, 26.10.2016, 27.10.2016 та 01.11.2016.

За статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд (уповноважена особа) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Таким чином, частиною 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів як під час дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації, у тому числі звертається до суду з відповідним позовом.

Суд звертає увагу, що будь-яких доказів застосування наслідків нікчемності правочинів, про які йдеться у повідомленні № 2233 від 16.08.2017, сторонами не надано, позовна заява Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013 до розгляду судом не прийнята та обставини щодо нікчемності будь-яких правочинів, які стосуються кредитного договору № 22/13 від 29.10.2013, а також їх наслідків не встановлювалися.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у повідомленні № 2233 від 16.08.2017, яке надсилалося боржнику уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, взагалі не йдеться про договір про розірвання кредитного договору № 22/13 від 29.10.2013, а лише фіксується здійснення певних банківських операцій.

За таких обставин, з огляду на надані сторонами документи, суд не може дійти беззаперечного висновку щодо нікчемності договору про розірвання кредитного договору № 22/13 від 29.10.2013, крім того, суд позбавлений права встановлювати в межах розгляду даної кредиторської заяви обставини, що стосуються дійсності або нікчемності договору про розірвання кредитного договору № 22/13 від 29.10.2013, а також застосовувати наслідки його нікчемності.

З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2019 відбувся аукціон з продажу пулу активів Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк», що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, які укладені з суб`єктами господарювання, фізичними особами та дебіторської заборгованості, переможцем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Соната Фінанс» за ціною продажу 5 900 000, 00 грн. (без ПДВ), що підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA-2019-03-25-000058-b від 03.04.2019.

Проте, з вищевказаного протоколу електронних торгів № UA-EA-2019-03-25-000058-b від 03.04.2019 не можливо встановити, які саме активи були продані під час цього аукціону, будь-яких доказів, що до цих активів входила заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» перед Публічним акціонерним товариством «Артем-Банк» за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013 та у якому розмірі, в тому числі і договору купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу(вів), що був укладений за результатами зазначеного аукціону, суду не надано.

Разом з тим, суд звертає увагу на положення ст. 1083 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З огляду на вищевикладене, за результатами дослідження наданих сторонами доказів, суд позбавлений можливості встановити наявність дійсної вимоги за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013, що існувала на момент укладення договору № 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу статей 512, 1077 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільне право розмежовує правочини, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: договори з відступлення права вимоги (договори цесії) та договори факторингу. Зазначені правочини не є аналогічними та різняться за певними критеріями: за предметом договорів, за формою вчинення договорів, за суб`єктним складом правочинів, за метою їх укладення.

Щодо розмежування за предметом договору слід зазначити, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Предметом договору факторингу згідно зі ст. 1078 Цивільного кодексу України може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).

При розмежуванні зазначених договорів за формою їх вчинення слід враховувати, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (ст. 513 Цивільного кодексу України). Оскільки факторинг згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відмінність зазначених договорів за суб`єктним складом полягає в тому, що відповідно до статей 2, 512-518 Цивільного кодексу України за договором відступлення права вимоги учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Аналіз ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України, ст. 350 Господарського кодексу України, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» свідчить про те, що суб`єктний склад договору факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська (фінансова) установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 Цивільного кодексу України) та боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором.

Щодо розмежування договорів відступлення права вимоги та факторингу за метою їх укладення слід враховувати, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

У розумінні п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.

Отже, метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається "за номінальною вартістю" без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 916/144/17, постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 5008/579/2012, постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 916/2005/17, постанові Верховного Суду від 13.06.2019 у справі № 916/1253/15-г.

Судом встановлено, що предметом договору № 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019 є відступлення права грошової вимоги, зокрема, до боржника, а саме право на стягнення заборгованості за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013 у розмірі 56 398 197, 97 грн., ціна цього договору встановлена сторонами у розмірі 752 374, 97 грн., а вартість права вимоги, що відступається встановлена в додатку № 1 до договору у розмірі 71 094, 42 грн.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що розмір грошової вимоги, яка була відступлена за договором № 29052019-4, значно перевищував ціну її відступлення, у зв`язку з чим суд вважає, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Соната Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» договір № 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019 за своєю правовою природою є договором факторингу (незважаючи на його назву як договір про відступлення права вимоги), оскільки за вказаним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» як новий кредитор фактично набуло право одержати прибуток у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і ціною такої вимоги, встановленої договором № 29052019-4. При цьому суд зазначає, що сама по собі назва спірного договору не змінює його правової природи.

Разом з цим, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта8», як новий кредитор за договором № 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019, виступає фактором, яким відповідно до ч. 3 ст. 1079 Цивільного кодексу України може бути банк або інша банківська (фінансова) установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Крім того, суд вважає, за необхідне звернути увагу, що за договором 29052019-4 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» виступає новим кредитором у зобов`язанні, що виникло на підставі кредитного договору № 22/13 від 29.10.2013.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими особами є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фінансові послуги надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» не є фінансовою установою, належні та допустимі докази його включення до Державного реєстру фінансових установ в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на юридичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

З огляду на вищевикладене, суд, за результатами дослідження наданих сторонами доказів у їх сукупності, вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» не доведено суду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами правових підстав виникнення у нього грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» за кредитним договором № 22/13 від 29.10.2013 у розмірі 56 398 197, 97 грн.

За таких обставин, суд відхиляє повністю кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» як такі, що є недоведеними та не обґрунтованими.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги; неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди, як це передбачено абз. 6, 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.

Таким чином, за результатами розгляду справи в попередньому засіданні, з урахуванням ухвали господарського суду Київської області від 13.05.2019 у даній справі, суд дійшов висновку про затвердження реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія».

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і на вимоги Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, щодо сплати заборгованості (у тому числі неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних втрат) за поставлений/спожитий природний газ, що утворилася станом на 1 травня 2015 року.

Згідно з ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розпорядник майна зобов`язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 23, 25, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і статтями 73-79, 86, 234, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити без розгляду заяву арбітражного керуючого Назаренка Сергія Анатолійовича № 11 від 10.05.2019 (вх. № 9197/19 від 13.05.2019) про участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія».

2. Залишити без розгляду заяву арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича вих. № 01-13/19 від 02.09.2019 (вх. № 16567/19 від 02.09.2019) про участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія».

3. Визнати кредиторські вимоги Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на загальну суму 17 141, 64 грн., з яких: 9 925, 80 грн. - третя черга задоволення вимог кредиторів, 3 373, 84 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

4. Визнати кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на загальну суму 160 318 018, 01 грн., з яких: 160 314 176, 01 грн. - підлягають внесенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

5. Визнати додаткові кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на загальну суму 13 425 442, 00 грн., з яких: 13 421 600, 00 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

6. Визнати частково кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на загальну суму 939 076, 65 грн., з яких: 823 352, 23 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів, 111 882, 42 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів, інші вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» відхилити.

7. Визнати кредиторські вимоги Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» на загальну суму 268 441, 80 грн., з яких: 7 907, 90 грн. - друга черга задоволення вимог кредиторів, 248 058, 70 грн. - третя черга задоволення вимог кредиторів, 8 633, 20 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

8. Відхилити повністю кредиторські вимоги Приватного підприємства «НЕМО МБ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія».

9. Відхилити повністю кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Орбіта8» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія».

10. Визнати вимоги кредиторів до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» в сумі 177 829 330, 10 грн. та затвердити реєстр вимог кредиторів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» у наступному складі:

1) Головне управління ДФС у м. Києві у розмірі 17 141, 64 грн., з яких: 9 925, 80 грн. - третя черга задоволення вимог кредиторів, 3 373, 84 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

2) Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» у розмірі 160 318 018, 01 грн., з яких: 160 314 176, 01 грн. - підлягають внесенню окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна боржника та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» у розмірі 16 286 652, 00 грн., з яких: 16 263 600, 00 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів та 23 052, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

4) Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія АБС» у розмірі 939 076, 65 грн., з яких: 823 352, 23 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів, 111 882, 42 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

5) Головне управління ДФС у Київській області у розмірі 268 441, 80 грн., з яких: 7 907, 90 грн. - друга черга задоволення вимог кредиторів, 248 058, 70 грн. - третя черга задоволення вимог кредиторів, 8 633, 20 грн. - шоста черга задоволення вимог кредиторів та 3 842, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів.

11. Зобов`язати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Балєву Ольгу Олександрівну окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

12. Зобов`язати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Балєву Ольгу Олександрівну окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

13. Встановити, що особи, вимоги яких заявлені до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» після 13 червня 2019 року або не заявлені взагалі, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі, окрім вимог кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також вимог щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і вимог Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, щодо сплати заборгованості (у тому числі неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних втрат) за поставлений/спожитий природний газ, що утворилася станом на 1 травня 2015 року.

14. Зобов`язати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Балєву Ольгу Олександрівну організувати проведення загальних зборів кредиторів боржника за місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія»; письмово повідомити учасників у справі про банкрутство про місце, дату і час проведення зборів кредиторів боржника, належні докази про що надати суду. Скликання перших загальних зборів кредиторів призначити на 30 вересня 2019 року.

15. Зобов`язати кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» створити комітет кредиторів. Призначити збори комітету кредиторів боржника на 07 жовтня 2019 року.

16. Зобов`язати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Балєву Ольгу Олександрівну здійснити аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках, провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість, про що надати суду відповідний звіт, розглянутий комітетом кредиторів боржника.

17. Зобов`язати розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Балєву Ольгу Олександрівну надати суду протокольне рішення зборів кредиторів боржника про утворення і склад комітету кредиторів боржника та протокол зборів комітету кредиторів боржника з прийнятим рішенням щодо введення наступної судової процедури банкрутства.

18. Підсумкове засідання суду призначити на 10 жовтня 2019 року о 14:30 год. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Київської області (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16/108, в залі судових засідань № 1).

19. Копію ухвали направити учасникам у справі про банкрутство та Головному територіальному управлінню юстиції у Київській області Міністерства юстиції України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ko.arbitr.gov.ua/sud5012

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 18.09.2019.

Суддя Т.В. Лутак