ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5285/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Вітко Г.С.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Спеціалізована пересувна механізована колона 788" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2019 року та додаткове рішення від 28.03.2019 року у справі № 904/5285/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Юейчем Україна", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Спеціалізована пересувна механізована колона", м.Дніпро

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю " Юейчем Україна", з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю " Спеціалізована пересувна механізована колона 788" про стягнення основного боргу у розмірі 2 427 171,59грн., пені у розмірі 295 351,19грн., 3% річних у розмірі 35 660,00грн., інфляційних у розмірі 70 554,60грн. У позовній заяві позивачем було здійснено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки товару №2-2018 від 15.01.2018 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, а також виконаних ремонтних робіт і сервісного пробігу. Враховуючи умови договору, строк оплати поставленого товару є таким, що настав, а оплата проведена не в повному розмірі.

Рішенням господарського суду позов задоволено частково - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована пересувна механізована колона 788" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Юейчем Україна", основний борг у розмірі 2 425 292,39 грн., пеню у розмірі 295 144,48 грн., 3% річних у розмірі 35 635,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 70 500,17грн., та 42 398,58 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовленою. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Додатковим рішенням частково задоволено позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона 788» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юейчем Україна", витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00грн.

В обґрунтування прийнятого рішення суд, посилаючись на норми діючого законодавства України та наявні докази, прийшов до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 2 425 292,39 грн. Розрахунок пені, 3% річних та інфляційних на дану суму нараховані правильно. Суд не задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати виконаних ремонтних робіт і сервісного пробігу у розмірі 1 879,20 грн., а також нараховані на дану суму пеня, 3% річних та інфляційні, оскільки умовами договору поставки товару №2-2018 від 15.01.2018 року, на який посилається позивач, як на правову підставу позовних вимог в цій частині, не передбачено обов`язку позивача виконувати ремонтні роботи, сервісний пробіг та обов`язку відповідача оплачувати такі роботи. Задовольняючи частково витрати на правничу допомогу, суд врахував невелику складність юридичної кваліфікації правовідносин у даному спорі та відносно невелику кількість часу, необхідного на виконання адвокатом робіт (надання послуг), а тому вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн. є завищеними, а тому розмір таких витрат підлягає обмеженню сумою 20 000,00 грн.

Не погодившись з рішеннями суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона 788» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення господарським судом процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить апеляційний суд основне і додаткове рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Юейчем Україна" відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона 788», посилаючись на судову практику Європейського суду з прав людини, на норми діючого законодавства України та умови укладеного між сторонами договору поставки товару № 2-2018, зазначає, що:

- судом належним чином не був з`ясований той факт, що момент пред`явлення вимоги по сплаті спірних актів не настав, а тому правових підстав для стягнення судом заборгованості за договором не існує;

- не є належними та допустимими доказами здійснення господарської операції, а саме отримання товару уповноваженою особою ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона 788» довіреності на отримання товару за видатковими накладними, які є недійсними, оскільки не містять підписів повіреного, хоча самими довіреностями це передбачено, а тому не є належними та допустимими доказами здійснення господарської операції, а саме отримання товару уповноваженою особою ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона 788» в розумінні ст.76, 77 ГПК України видаткові накладні, які підписані з боку ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона 788» начальником сервісної служби ОСОБА_1 , і які є недійсними;

- судом при поверненні зустрічного позову було протиправно відхилені пояснення та аргументи відповідача, проігноровано клопотання відповідача повідомити його належним чином про дату та час наступного судового засідання, справу розглянуто без участі відповідача, текст судового рішення не містить обґрунтування неможливості відкладення судового засідання;

- основне рішення господарського суду є неповним, оскільки в ньому відсутні дослідження первинних документів, оригіналів, тощо за основу судом було прийнято копії накладних, які фактично є єдиними документами, що надав позивач, і який не зазначив місце знаходження оригіналів письмових документів;

- порушуючи норми ГПК України суд не виконав основних передумов підготовчого засідання не визначився остаточно із нюансами тих правовідносин, що виникли між сторонами, не з?ясував та не роз`яснив сторонам, що безпосередньо входить до предмету доказування, та які докази мають бути досліджені судом;

- вважає, що стягнута судом сума за надання правничої допомоги не відповідає реальному обсягу виконаних робіт, позивачем не було належним чином доведено розмір понесених витрат, з наданих документів не вбачається який саме перелік дій було здійснено представником та скільки витрачено часу на кожну з них.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення законним та обґрунтованим. Просить рішення суду залишити в силі, а апеляційну скаргу без задовлення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач), суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О. від 21.06.2019 року Товариству з обмеженою відповідальністю " Спеціалізована пересувна механізована колона 788" відновлено строк на подання апеляційної скарги. Відкрите апеляційне провадження у справі № 904/5285/18. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 року, у зв"язку з відпусткою суддів-членів колегії Березкіної О.В., Дарміна М.О., справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Антонік С.Г. (допоповідач) судді Кощеєв І.М., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач), суддів: Іванова О.Г., Кощеєва І.М. від 17.07.2019 року прийнято справу № 904/5285/18 до свого провадження.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, заслухавши представників сторін, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, встановила наступне.

Як встановлено рішенням господарського суду і вбачається з матеріалів справи, 15.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юейчем Україна", (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона 788» (покупець) укладено договір поставки товару №2-2018.

Відповідно до п.1.1. договору, в порядку і на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов?язується передати у власність покупцеві запасні частини, технологічні рідини, вузли, агрегати та інші матеріали (надалі - товар) в асортименті, кількості, за номенклатурою і за цінами, вказаними у рахунках та видаткових накладних, а покупець зобов?язується прийняти і оплатити цей товар на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Згідно п.1.3. договору, покупець надає виконавцю замовлення (усно або письмово), в якому вказано перелік необхідного товару, прізвища, імена по батькові та контактні телефони осіб, уповноважених на отримання товару.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що кількість, асортимент та номенклатура окремої партії товару узгоджується сторонами додатково у відповідних замовленнях.

Відповідно до п.п.2.3., 2.6., 2.9., 2.10 договору, після отримання постачальником замовлення на поставку товару постачальник надає покупцю рахунок-фактуру, в якому зазначає вартість кожної замовленої одиниці товару, загальну вартість замовленого виду товару та загальну вартість окремої партії товару.

Датою постачання вважається дата відвантаження, зазначена у видатковій накладній.

Моментом поставки є прийняття товару покупцем за видатковими накладними уповноваженою особою покупця, що діє на підставі довіреності, виданої покупцем на ім"я цієї особи.

Товар вважається прийнятим покупцем від постачальника після підписання уповноваженим представником покупця відповідних видаткових накладних.

Згідно п.5.2 договору, ціни на товар зазначаються у рахунках, видаткових накладних.

Розрахунки за товар, поставка якого передбачена цим договором, проводяться шляхом перерахування оплати на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки товару (п.5.3.).

Датою оплати є дата надходження грошових коштів покупця на розрахунковий рахунок постачальника (п.5.4.).

Покупець здійснює оплату товару на підставі рахунку-фактури, складеного постачальником, за замовленням покупця (п.6.1).

У разі прострочення терміну оплати товару за поставлений товар покупець сплачує пеню прострочення платежу в розмірі 0,5% від загальної суми заборгованості за кожен тиждень прострочення (7.3.).

Специфікацією до договору (Додаток №1) сторони узгодили найменування, кількість та ціну товару.

09.02.2018р. відповідач листом звернувся до позивача з проханням поставити запасні частини для техніки по договору поставки № 2-2018 від 15.01.2018р. згідно Додатку №1.

Позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 889 545,99 грн., що підтверджується видатковими накладними №11 від 28.03.2018 року, №12 від 28.03.2018 року, №13 від 28.03.2018 року, №14 від 28.03.2018 року, №15 від 28.03.2018 року, №16 від 28.03.2018 року, №17 від 28.03.2018 року, №18 від 28.03.2018 року, №163 від 13.08.2018 року, №213 від 19.09.2018 року, підписаними сторонами без будь-яких зауважень (а.с.20-43, 50-53).

Видаткові накладні з боку відповідача підписані начальником сервісної служби Шевченко Олександром Вікторовичем з зазначенням номеру та дати довіреності. Підпис скріплений печаткою.

Враховуючи умови договору, строк оплати поставленого товару (протягом 60 календарних днів з дати поставки) є таким, що настав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач частково оплатив поставлений товар на суму 464 253,60грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 2 425 292,39грн.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України (ст..ст.525, 526 ЦК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України,учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт заборгованості в сумі 2 425 292,39 грн. підтверджується матеріалами справи. Нарахування пені, 3% річних та інфляційних на дану суму боргу здійснено відповідно до вимог закону та договору. Тому суд правильно задовольнив вимоги в цій частині

Посилання апелянта на те, що строк оплати не настав не приймаються до уваги, оскільки в обґрунтування своєї позиції апелянт посилається на неіснуючий пункт договору 4.5. і який, згідно посилань апелянта, стосується відносин генерального підрядника і субпідрядника.

Що стосується видаткових накладних, то вони містять всі необхідні дані, передбачені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», є належними доказами здійснення господарської операції.

Що стосується довіреностей, виданих відповідачем, то як правильно зазначає сам заявник апеляційної скарги, довіреність є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначений перелік та кількість цінностей.

Як вбачається з матеріалів справи, довіреності керівником відповідача на отримання від позивача цінностей, зазначених у відповідному рахунку, видавалися начальнику сервісної служби ОСОБА_2 Олександру ОСОБА_3 .

Товар, згідно видаткових накладних отримувався саме ОСОБА_1 , з зазначенням у накладних номеру та дати довіреності.

Тому відсутність у довіреностях підпису ОСОБА_1 не спростовує факту здійснення господарської операції. Тим більше, що факт отримання товару не заперечується відповідачем.

Що стосується розгляду справи без участі представника відповідача, то суд зазначає наступне.

05.02.2019р. в підготовчому засіданні за участю представників сторін ухвалою суду закрито підготовче провадження і справа призначена для розгляду по суті в засіданні на 28.02.2019р.

27.02.2019р. представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв?язку з неможливістю його явки зайнятість в іншому судовому процесі в Петриківському районному суді. З цих підстав ухвалою суду від 28.02.2019р. розгляд справи відкладено на 12.03.2019р.

11.03.2019р. представником відповідача подана зустрічна позовна заява та клопотання про розгляд питання щодо прийняття зустрічної заяви та об?єднання в одне провадження без участі представника, у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі; про дату і час наступного судового засідання повідомити відповідно до ГПК.

При цьому представником відповідача не надано доказів неможливості явки в судове засідання.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання (т.1 а.с.161) і повторно не з?явився, то суд правильно, відповідно до положень п.2 ч.3 ст.202 ГПК України, розглянув справу без участі представника відповідача.

Що стосується додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду: договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 13.11.2018 року, укладений між позивачем та адвокатом Замніус А.Ю., згідно якого сума грошових коштів, які позивач зобов"язався сплатити адвокату, складає 50 000,00 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000115 від 21.04.2017 року; ордер на надання правової допомоги серія ЧН № 025140; акт №1 здачі-приймання наданих послуг від 13.03.2019 року на суму 50 000,00 грн.; платіжне доручення № 1201 від 17.12.2018 року на суму 25 000,00 грн. та платіжне доручення № 274 від 13.03.2019 року на суму 25 000,00 грн. (а.с.99-107, 152-153).

Зменшуючи розмір витрат на правову допомогу з 50 000 грн. до 20 000грн., господарський суд мотивував рішення невеликою складністю юридичної кваліфікації правовідносин у даному спорі та відносно невелику кількість часу необхідну для надання послуг.

Заявник апеляційної скарги вважає, що така сума не відповідає реальному обсягу виконаних робіт.

Колегія суддів приймає до уваги, що адвокатом при наданні правничої допомоги були виконані наступні дії:

- вивчені документи, що стосуються правовідносин сторін та складено позовну заяву на 4-х сторінках;

- складено розрахунок основного боргу, пені, 3% річних, інфляційних по кожному акту на 16 сторінок;

- відскановано документи до позовної заяви на підтвердження позовних вимог;

- підготовлені та подані заяви про забезпечення позову;

- прийнято участь в 5-ти судових засіданнях.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з рішенням суду.

Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення суду та додаткове рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Спеціалізована пересувна механізована колона 788" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2019 року у справі № 904/5285/18 залишити без змін.

Додаткове рішення від 28.03.2019 року у справі № 904/5285/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 17.09.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Кощеєв