СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2019 р. Справа №905/964/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Ярош В.В.,

представники учасників по справі не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№3647Д/1 від 23.08.2019) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.07.2019 (м. Харків, суддя Левшина Я.О.) у справі №905/964/19,

за позовом ОСОБА_1 , м. Херсон,

до відповідачів:

1.BARLENKO LTD, Nicosia, Cyprus,

2. Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька обл,

3. PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V., 's-Gravenhage, Netherlands,

4. Приватного акціонерного товариства «Фірма верхнього одягу «ФЕЯ», м. Маріуполь, Донецька обл,

про застосування наслідків недійсності правочину (двухсторонню реституцію), визнання недійсними договору та одностороннього правочину, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , м. Херсон звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Компанії «Barlenco Ltd», Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область, Компанії «METINVEST B.V.», Приватного акціонерного товариства «Фірма верхнього одягу «ФЕЯ», м. Маріуполь, Донецька область про:

- застосування наслідків недійсності правочину (двухсторонню реституцію) до нікчемного договору купівлі-продажу акцій Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», укладеного 06.10.2017 за №2/2017 між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Компанією «Метінвест Б.В.», а саме зобов`язати Компанію «Метінвест Б.В.» повернути емітенту акцій, тобто Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» продані ним свої акції, тобто акції Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» у кількості 3136036 штук для їх наступного анулювання, і зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» повернути Компанії «Метінвест Б.В.» грошові кошти, отримані нею за цим договором;

- визнання недійсним договору, укладеного між Компанією «Барленко ЛТД», Компанією «Метінвест Б.В.» та Приватним акціонерним товариством «Фірма верхнього одягу «ФЕЯ» про надання Компанії «Барленко ЛТД» повноваження діяти в якості уповноваженої особи на заявлення публічної безвідкличної вимоги про примусовий викуп в усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»;

- визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Компанією «Барленко ЛТД» 05.04.2018, а саме публічної безвідкличної вимоги про (примусове) придбання в усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»;

- зобов`язання солідарно всіх відповідачів, Компанію «Barlenco Ltd», ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область, Компанії «METSNVEST B.V.», ПрАТ «Фірма верхнього одягу «ФЕЯ», м. Маріуполь, Донецька область компенсувати ОСОБА_1 майнову шкоду, спричинену йому спільними діями відповідачів в результати укладання та виконання ними правочинів, що не відповідають вимогам закону, а саме: повернути ОСОБА_1 акції Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» в кількості 16400 штук на його рахунок у цінних паперах за №300517 СY 20003532, відкритий у зберігача цінних паперів, товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта-інвест» в м. Херсоні та виплатити йому недоотриманий дохід на відібрані в нього 16400 акцій Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» у вигляді нарахованих на ці акції дивідендів за 2017 рік в розмірі 193372,40грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.07.2019 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 , м. Херсон до Компанії «Barlenco Ltd», Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка, Донецька область, Компанії «METINVEST B.V.», Приватного акціонерного товариства «Фірма верхнього одягу «ФЕЯ», м. Маріуполь, Донецька область про застосування наслідків недійсності правочину (двухсторонню реституцію), визнання недійсними договору та одностороннього правочину, зобов`язання вчинити певні дії з доданими документами. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.07.2019, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №905/964/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 16.09.2019. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; призначено справу до розгляду на 18.09.2019.

2-ий відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№8780 від 16.09.2019), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.07.2019 залишити без змін. Зокрема, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» зазначає, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину, двосторонню реституцію, у відповідності до вимог чинного законодавства, є майновою.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 18.09.2019 представники учасників провадження у справі не з`явились.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Фірма верхнього одягу «ФЕЯ» та BARLENKO LTD - отримали ухвалу про призначення справи до слухання 03.09.2019.

Ухвала суду від 28.08.2019, надіслана на повідомлену адресу відповідача PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. повернулась на адресу суду із позначкою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Вказана ухвала надсилалася рекомендованим листом з поміткою «судова повістка».

Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу «Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів» постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З залученого до матеріалів справи листа, у якому відповідачу направлялася копія ухвали, вбачається, що даний лист було суду повернуто поштою у зв`язку з закінченням терміну його зберігання.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення його до суду з поміткою «повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання» є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) особи щодо його належного отримання, тобто є власною волею учасника справи.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що 3-ій відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 28.08.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Від апелянта - Малиша Олексія Михайловича надійшло клопотання (вх.№8758 від 16.09.2019) про розгляд скарги без його участі, на підставі наявних матеріалів справи, зібраних судом доказів і наданих суду пояснень.

Від 2-го відповідача надійшло клопотання (вх.№8781 від 16.09.2019) про відкладення розгляду справи, у зв`язку участю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно частини 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів виходить з того, що у відповідних випадках учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Однак, 2-им відповідачем не доведено неможливість заміни представника та не зазначено яким чином неявка представника унеможливить розгляд даної справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання 2-го відповідача про відкладення розгляду справи, з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду на адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Ухвалою суду від 03.06.2019 позовну заяву ОСОБА_1 , м.Херсон до Компанії «Barlenco Ltd», Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область, Компанії «METINVEST B.V.», Приватного акціонерного товариства «Фірма верхнього одягу «ФЕЯ», м. Маріуполь, Донецька область залишено без руху на підставі ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України. Запропоновано позивачу ОСОБА_1 , м. Херсон усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху; встановлено ОСОБА_1 , м. Херсон спосіб усунення недоліків позовної заяви:

- надати суду належні докази надіслання на юридичні адреси усіх відповідачів копії позовної заяви та доданих до неї документів;

- надати обґрунтований розрахунок суми сплаченого судового збору;

- зазначити повне найменування та місцезнаходження (юридичні адреси) відповідача 1 та відповідача 3 (нерезидентів);

- повідомити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- надати підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- надати належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів.

05.07.2019 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій останній повідомив про усунення недоліків, що стали підставою для залишення позовної заяви без руху, на підтвердження надав відповідні докази.

Крім того, на виконання ухвали суду від 03.06.2019 ОСОБА_1 надав розрахунок суми сплаченого судового збору:

3752,73грн. (1,5% від суми (56810,00грн. + 193372)) за майнові вимоги про повернення 16400 акцій на загальну суму 56810,00грн. та сплату недоотриманих дивідендів в розмірі 193372,00грн.;

1921,00грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) за немайнову вимогу про застосування наслідків недійсності правочину (двухсторонню реституцію) до нікчемного договору купівлі-продажу акцій Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», укладеного 06.10.2017 за №2/2017;

1921,00грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) за немайнову вимогу про визнання недійсним договору, укладеного між Компанією «Барленко ЛТД», Компанією «Метінвест Б.В.» та Приватним акціонерним товариством «Фірма верхнього одягу «ФЕЯ» про надання Компанії «Барленко ЛТД» повноваження діяти в якості уповноваженої особи на заявлення публічної безвідкличної вимоги про примусовий викуп в усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»;

1921,00грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) за немайнову вимогу про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Компанією «Барленко ЛТД» 05.04.2018, а саме публічної безвідкличної вимоги про (примусове) придбання в усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод».

Ухвалою суду від 10.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 , м. Херсон залишено без руху; встановлено ОСОБА_1 , м. Херсон п`ятиденний строк для усунення недоліків; встановлено спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом доплати судового збору у розмірі 34770,62 грн. та надання суду відповідних доказів.

У вказаній ухвалі судом було встановлено, що позивач помилково визначає вимогу щодо застосування наслідків недійсності правочину (двухсторонню реституцію) до нікчемного договору купівлі-продажу акцій Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», укладеного 06.10.2017 за №2/2017 між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Компанією «Метінвест Б.В.», а саме зобов`язати Компанію «Метінвест Б.В.» повернути емітенту акцій, тобто Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» продані ним свої акції, тобто акції Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» у кількості 3136036 штук для їх наступного анулювання, і зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» повернути Компанії «Метінвест Б.В.» грошові кошти, отримані нею за цим договором, як немайнову, оскільки така вимога має майновий характер, а судовий збір повинен справлятися у відповідному розмірі з урахуванням вартості майна (суми коштів), в даному випадку акцій в кількості 3136036штук (вартість однієї проданої акції 0,78грн.).

23.07.2019 від позивача надійшла заява про усунення недоліків від 19.07.2019, в якій останній посилався на відсутність підстав для здійснення доплати у розмірі 34770,62грн, у зв`язку з чим уточнив зміст першої позовної вимоги, виклавши її в наступній редакції: «Застосувати наслідки недійсності правочину (двухсторонню реституцію) до нікчемного договору купівлі-продажу акцій Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», укладеного 06.10.2017 за №2/2017 між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Компанією «Метінвест Б.В.» відповідно до чинного законодавства України».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки, встановлені при поданні позовної заяви, у зв`язку з чим позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявникові.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог п. 2 ч. 1 статті 164 ГПК України унормовано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами ч. 1, пп. 2 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Судовий збір справляється із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а із позовних вимог немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2019 складає 1921,00 грн.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до суду із позовом, в якому міститься, зокрема вимога про реституцію, яка помилково оцінена заявником як немайнова вимога.

Натомість суд вказує, що із сукупного аналізу п. 2.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7 та п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 вбачається, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину (реституція) є саме майновою вимогою.

Так в п. 2.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7, вказано, що якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України чи частиною другою статті 208 Господарського кодексу України, судовий збір сплачується за ставками, передбаченими для позовних заяв немайнового характеру.

Вказане положення дублюється і в п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9, де, серед іншого, зазначено, що у справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується за загальною сумою всіх вимог.

У п. п. 2.10, 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7 передбачено, що у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Суд критично оцінює доводи позивача з приводу відсутності підстав для доплати судового збору за заявленою вимогою про застосування реституції за недійсним правочином, оскільки дана вимога є саме вимогою майнового характеру, про що, окрім іншого, зазначено також у абз.2 п.2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними». Суд також звертає увагу позивача на ухвалу Верховного Суду від 29.11.2018 у справі №323/1827/17-ц, який повернув заявникові касаційну скаргу з підстав несплати ним судового збору за ставкою для вимоги майнового характеру у спорі про застосування наслідків недійсності договору оренди (реституція).

Крім того, колегія суддів зазначає, що доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Судова колегія підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див., наприклад, рішення суду від 10.07.1998 року у справі компанії «Тіннеллі та сини, Лтд. та ін.» і «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства», Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72, та рішення суду від 28.11.2006 року у справі «Апостол проти Грузії», заява N 40765/02). При цьому, Суд в якості «законної мети» визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дія в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 року у справі «Станков проти Болгарії» (Case of Stankov v. Bulgaria, заява N 68490/01, п. 57).

У ст. 129 Конституції України та ст. 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян, поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Так, матеріали апеляційного оскарження ухвали доказів сплати судового збору у вищезазначеному розмір не містять.

За ч. 4 ст. 174 ГПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо повернення позовної заяви.

У відповідності до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Донецької області від 26.07.2019 у справі №905/964/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 273, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.07.2019 у справі №905/964/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.09.2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян