СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2019 р. Справа № 905/612/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м. Добропілля, м. Білицьке Донецької області, (вх. №2062 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 03.06.2019 у справі №905/612/19 (суддя Макарова Ю.В., рішення ухвалене у приміщенні господарського суду Донецької області 03.06.2019 без повідомлення сторін)

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпро,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м. Добропілля, м. Білицьке Донецької області,

про стягнення штрафу в розмірі 144570,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля про стягнення штрафу в розмірі 144570,00 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.06.2019 у справі №905/612/19 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 144570,00 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2168,55 грн.

Місцевий господарський суд зазначив, що комерційний акт №450003/267/175 від 06.12.2018 підписаний уповноваженими особами, за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, з огляду на що вказаний акт є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній; вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи; наявним в матеріалах справи комерційним актом підтверджується відсутність слідів доступу до вантажу, цілісність маркування; викладені обставини дають підстави вважати що саме відправник неправильно зазначив масу вантажу у спірній накладній; оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідач, ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля, з рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу (з урахуванням поданої в подальшому у встановлений судом строк заяви про зміну апеляційних вимог, а.с.96), в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 03.06.2019 у справі №905/612/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що чинне законодавство встановлює обов`язкову необхідність трьох підписів визначених співробітників залізниці в комерційному акті, однак наявний у справі комерційний акт №450003/267/175 не містить підпису начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи); працівники станції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є тими особами, які займають відповідну керівну посаду; позивачем надана копія Робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_1 , згідно з п.2.1 якої серед завдань і обов`язків є складання комерційних актів, але поняття складання комерційних актів не є тотожним поняттю підпису комерційних актів у розумінні п.10 Правил складання актів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.) відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою.

Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і що на момент відкриття провадження учасниками справи не подано клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін і суд не вбачав підстав для призначення такого розгляду з власної ініціативи суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи, про що було зазначено в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Вказаною ухвалою встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали.

У межах встановленого судом строку позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що пунктом 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції, (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Позивач зазначає, що комерційний акт № 450003/267/175 містить підписи заступника начальника станції ОСОБА_3 , працівника станції, яка особисто здійснювала перевірку ОСОБА_1 та прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_2 . При цьому, наказом начальника станції від 24.01.2018 № 31 «Про внесення змін до наказу від 29.12.2017 року № 739» з причин відсутності по штатному розкладу станції начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи на підписання комерційних актів замість вищевказаних осіб було уповноважено прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_2 Право ОСОБА_1 на підписання комерційного акта № 450003/267/175 було надано їй як особі, що особисто здійснювала перевірку, право на зважування (перевірку) зазначено в п. 2 ч. 1 її робочої інструкції. Крім того, відповідно до п. 1, 18 ч. 2 її робочої інструкції ОСОБА_1 складає актові матеріали (в.т.ч. комерційні акти) по застосуванню ст. 122 Статуту залізниць України, що також обумовлює право на підписання ОСОБА_1 таких матеріалів. На думку позивача, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мали право на підписання комерційного акту. Позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 03.06.2019 у справі № 905/612/19 без змін.

17.09.2019 у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О.

У відповідності до вимог ст. 282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

03.12.2018 ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля (вантажовідправник) зі станції Добропілля Донецької залізниці відправило вантажоодержувачу Бурштинська ТЕС на станцію Бурштин Львівської залізниці за залізничною накладною №53141925 у вагонах №68746338, №60278405 вугілля кам`яне марки Г-газовий. Марка вугілля (Г2) Р (0-200) (а.с.9).

При оформленні вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником (відповідно до графи 24 зазначеного перевізного документу). Відповідачем вказано масу вантажу у вагоні №68746338 - 70900кг у вагоні №60278405 - 69800кг.

У накладній вантажовідправником зазначено, що вантаж маркований двома борознами вздовж довжини вагона, вантаж насипом, навантаження нижче бортів; вантаж у вологому стані; вологість 7,0%; зольність 32,7%; вантаж розміщено і закріплено згідно з п.3. гл.14 Додатку 3 до СМГС.

Відповідно до вищезазначеної залізничної накладної, на станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення по зовнішньому огляду без зауважень, відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644.

Будь-яких доказів, з яких би вбачалася наявність слідів доступу до вантажу, порушення цілісності маркування тощо, матеріали справи не містять (апелянт вказаних обставин не заперечує).

Вагони №68746338, №60278405 були надіслані на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці до основної відправки згідно з досильною накладною №53156071 від 03.12.2018 (а.с.10).

06.12.2018 під час прибуття вагонів №68746338, №60278405 на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на додаток до актів загальної форми №2121, №2122 від 06.12.2018 (а.с.16-17) був складений комерційний акт №450003/267/175 (а.с.14-15), в якому зазначено наступне. За результатами контрольного зважування вагонів №68746338, №60278405 на 150тн електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол (заводський №032, держповірка 29.12.2017) виявилось: у вагоні №68746338 маса брутто 95300кг, нетто 73900кг, тара 21400кг, що більше маси зазначеної у документі на 3000кг, понад вантажопідйомність на 2900кг; у вагоні №60278405 маса брутто 95250кг, нетто 71850кг, тара 23400кг, що більше маси зазначеної у документі на 2050кг, понад вантажопідйомність на 1850кг. Навантаження в обох вагонах рівномірне нижче бортів на 40-50см, марковане двома повздовжніми борознами. Поглиблень немає, маркування не порушене. Вагони без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. У технічному відношенні вагони справні. При повторному зважуванні вагонів вага підтвердилась. Вагони затримані для відвантаження надлишку вантажу.

Комерційний акт №450003/267/175 від 06.12.2018 підписаний: заступником начальника станції Клюєвим А.С., прийомоздавальником ОСОБА_2 та АРВ ОСОБА_1 (а.с.15).

Вказані у комерційному акті результати зважування підтверджуються випискою з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (а.с.19).

Згідно з наявним у матеріалах справи технічним паспортом вагонних ваг №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (а.с.20-23) дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012, міжповірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, державна повірка здійснювалась 29.12.2017, ваги придатні для зважування. Тобто ваги, на яких проводилось контрольне переважування вантажу, проходили своєчасну перевірку та повірку. Доказів, які давали б підстави для сумніву у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки, матеріали справи не містять. Апелянт у скарзі не наводить будь-яких заперечень стосовно правильності зважування вантажу.

19.12.2018 за досильними накладними №46812673, №46812681, що складені на підставі комерційного акту №450003/267, спірний вантаж у вагонах №68746338, №60278405 було надіслано на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці до основної відправки (а.с.11-12).

Також 19.12.2018 за досильною накладною №47255948, що складена на підставі акту загальної форми №2203 від 19.12.2018 про відвантаження надлишку вантажу, виявлений у вагонах №68746338, №60278405 надлишок вантажу загальною вагою 5050 кг було надіслано у вагоні №67843888 на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці до основної відправки (а.с.13).

На станції призначення був заповнений розділ "Є" комерційного акту №450003/267/175 від 06.12.2018 про те, що при переважуванні вантажу різниця проти цього акту не виявлена (відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. №334).

Посилаючись на положення статей 118 та 122 Статуту залізниць України, позивач нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати у розмірі 144570,00 грн. за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви (з наведених вище підстав).

Надаючи оцінку вказаному висновку місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів погоджується з ним з огляду на наступне.

Згідно зі ст.11, 509 ЦК України, зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення містяться і в ст.173-175 ГК України.

Як встановлено у ч.3 ст.909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 909 ЦК України та ч.1 ст.307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч.5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність відомостей, внесених до вищевказаної накладної №53141925, підтвердив своїм підписом представник відправника (а.с.9).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту. Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Пунктом 4 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. №334 встановлено, що комерційні акти складаються на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби. Датою виявлення цих обставин відповідно до комерційного акту №450003/267/175 від 06.12.2018 є 06.12.2018.

Із матеріалів справи вбачається, що датою виявлення обставин невідповідності фактичної маси вантажу з масою, яка зазначена відправником у накладній, відповідно до актів загальної форми №2121 та №2122 (а.с.16, 17) є 06.12.2018. При цьому відповідний спірний комерційний акт складений 06.12.2019, тобто у день виявлення вказаних обставин, що узгоджується з вимогами Правил складання актів.

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як було зазначено вище, комерційний акт №450003/267/175 від 06.12.2018 підписаний: заступником начальника станції Клюєвим А.С., прийомоздавальником ОСОБА_2 та агентом з розшуку вантажу ОСОБА_1 .

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що наявний у справі комерційний акт підписаний неуповноваженими особами, зокрема, працівники станції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є тими особами, які займають відповідну керівну посаду, відповідно до Пункту 10 Правил складання актів.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

Позивачем на підтвердження повноважень осіб, які підписали комерційний акт, надано копії:

- посадової інструкції заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці ОСОБА_3 , що затверджена 22.03.2016 начальником Дніпровської дирекції залізничних перевезень" ОСОБА_4 (а.с.60-62);

- наказу начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол №739 від 29.12.2017 про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти, у зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу таких посад як начальник вантажного району, завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання п.10 правил складання актів (а.с.63);

- наказу №31 від 24.01.2018р. начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол про внесення змін до наказу №739 від 29.12.2017, відповідно до якого ОСОБА_2 призначено відповідальною особою, яка має право підпису комерційного акту (а.с.64);

- робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_1 , що затверджена 02.03.2016 начальником станції Нижньодніпровськ-Вузол (а.с.65).

За змістом відповідної робочої інструкцій агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_1 , до повноважень вказаної особи віднесено здійснення зважування на електронно-тензометричних вагах вагонів, що потребують перевірки ваги в статичному режимі.

Колегія суддів зазначає про імперативність визначеного пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 ГК України, підприємство як організаційна форма господарювання може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17 та від 01.06.2018 у справі № 910/3930/17.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що комерційний акт №450003/267/175 від 06.12.2018 підписаний уповноваженими особами, за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, з огляду на що вказаний акт є доказом на підтвердження факту невідповідності фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №53141925.

Враховуючи викладене, твердження відповідача щодо складання комерційного акту з порушенням вимог п.10 Правил складання актів спростовуються вірно встановленими судом першої інстанції обставинами.

Разом з тим, сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем заходів щодо оскарження дій залізниці стосовно складання відповідного комерційного акту. Натомість, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких зауважень.

Апелянт також не спростовує тих обставин, що саме вантажовідправник - ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля - неправильно зазначив масу вантажу у спірній накладній.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Отже, норма надлишку становить у вагоні №68746338 - 141,80кг, у вагоні №60278405 - 139,60кг.- тоді як виявлений надлишок у вагоні №68746338 становить 3000,00кг, у вагоні №60278405 - 2050,00кг. Тобто два вищевказані вагони були навантаженні понад вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

За приписами п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами. При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Відповідне також узгоджується з правовою позицією, викладеною у вищезгаданих постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що провізна плата за перевезення вантажу за один вагон складала 14457,00 грн. і що неправильне зазначення маси вантажу було допущено відправником стосовно двох вагонів - позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 144570,00 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що розрахунок суми штрафу (а.с.4) є арифметично вірним та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі не наведено жодних інших аргументів, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.06.2019 у справі №905/612/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.09.2019

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.О. Мартюхіна