ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1369/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/1369/19

За позовом: Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради (67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21; )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Большакової Олени Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про зобов`язання вчинити певні дії

Представники:

від позивача: Недашківський А.В., адвокат за ордером

від відповідача: не з`явився

Встановив: Позивач - Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Большакової Олени Вікторівни про зобов`язання звільнити нежитлове приміщення загальною площею 28,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: Одеська обл., смт. Затока, вул. Приморська, 20, та належить Затоківський селищній раді на праві комунальної власності.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.05.2019р. позовну заяву Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 17.05.2019р. вх. № ГСОО 1399/19 залишено без руху. Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ради запропоновано надати суду: докази, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів на належну відповідачу адресу; документи, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн. за вимогу немайнового характеру. Встановлено Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області строк для усунення недоліку позовної заяви не пізніше 10 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено Затоківську селищну раду Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

31.05.2019р. до господарського суду Одеської області від Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради надійшли документи, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 21.05.2019р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2019р. прийнято позовну заяву Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1369/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "21" червня 2019 р. о 12:00. Запропонувано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 21.06.2019р. о 12:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.06.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/1369/19 на 30 днів до 02.09.2019р. Відкладено підготовче засідання на "12" серпня 2019 р. о 12:30. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 12.08.2019р. о 12:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.08.2019р. закрито підготовче провадження у справі №916/1369/19 за позовом Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради до Фізичної особи-підприємця Большакової Олени Вікторівни про зобов`язання вчинити певні дії. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "02" вересня 2019 р. о 13:45. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 02.09.2019р. о 13:45.

Позивач - Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд зобов`язати Фізичну особу-підприємця Большакову Олену Вікторівну звільнити нежитлове приміщення загальною площею 28,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить Затоківський селищній раді на праві комунальної власності, оскільки укладений між ними договір оренди комунального майна укладено з порушенням вимог законодавства та процедури проведення конкурсу на право оренди, також позивачем було зазначено суду, що договір є нікчемним та таким, що порушує публічний порядок.

Під час розгляду справи до господарського суду Одеської надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про призначення справи до колегіального розгляду та клопотання про відкладення розгляду справи, про ознайомлення з матеріалами справи, а також клопотання про розгляд справи без участі учасника справи та заперечення на позовну заяву, які підписані ОСОБА_1 , та у якості підтвердження повноважень представника відповідача було залучено до поданих документів довіреність б/н від 31.01.2019р., видану Большаковою Оленою Вікторівною на ім`я ОСОБА_1 .

Враховуючи наявність у матеріалах справи зазначених документів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Представництво адвокатами захисту інтересів учасників судового провадження запроваджено Законом України „Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" № 1401-VIII від 02.06.2016р., що набрав чинності 30.09.2016р.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно із Перехідними положеннями Закону України „Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" № 1401-VIII від 02.06.2016р., що набрав чинності 30.09.2016р., запровадження представництва виключно адвокатами здійснювалось поетапно: з 1 січня 2017 р. у Верховному Суді та судах касаційної інстанції; з 1 січня 2018р. у судах апеляційної інстанції; з 1 січня 2019р. у судах першої інстанції.

За положеннями ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Параграф 2 Господарського процесуального кодексу України містить главу 4 розділу 1 - „Представники", яким встановлюються вимоги до представників, їх повноваження, документи, що підтверджують належні повноваження.

Відповідно до ч. 1. ст. 56 ГПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Положеннями ч. 4 ст. 60 ГПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відтак, з 1 січня 2019р. представництво інтересів у судах всіх інстанцій, що спеціалізуються на розгляді господарських, цивільних та адміністративних справ здійснює: фізичної особи - адвокат; юридичної особи - адвокат або її керівник або член виконавчого органу, уповноважений діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення.

На підставі викладеного, суд зазначає, що гр. ОСОБА_1 не підтверджені суду належні повноваження на здійснення представництва інтересів Фізичної особи-підприємця Большакової Олени Вікторівни у справі №916/1369/19 за позовом Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради до Фізичної особи-підприємця Большакової Олени Вікторівни про зобов`язання вчинити певні дії, яка розглядається судом за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що Відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Большакової Оленою Вікторівною відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідань суду, шляхом скерування на його юридичну адресу ухвал суду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання кореспонденції суду.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про поважність причин своєї відсутності суд не повідомив.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення скеровувались судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача під час розгляду справи, суд встановив.

31 серпня 2011 року між Затоківською селищної радою Білгород-Дністровської міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Большакової Оленою Вікторівною (Орендар) було укладено Договір оренди комунального майна №2/11(надалі - Договір), відповідно до якого визначено, що цим договором регулюються правовідносини, пов`язані з передачею Орендодавцем Орендарю згідно договору ;3 оренди комунального майна від 20.04.2005р., укладеного між Орендодавцем та Орендарем, в строкове платне користування на 2 роки 11 місяців наступного нерухомого об`єкту комунальної власності: у складі приміщення, загальною площею 28, 9 кв.м.. що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (надалі - об`єкт).

Відповідно до п. 1.1. Договору, зазначена частка будинку побутового обслуговування, яка передається в оренду, належить Орендодавцю на праві Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САА №100459 , виданого виконавчим комітетом Затоківської селищної ради міста Білгород-Дністровського Одеської області 07 вересня 2005 року, на підставі рішення виконавчого комітету Затоківської селищної ради м.Білгород-Дністровський Одеської області від 22 липня 2005 року №242, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" 04 жовтня 2005 року в книзі: 1, номер запису: 125, реєстраційний номер: 11974403, номер витягу: 8532384.

Відповідно до п. 2.1. Договору, об`єкт передається Орендарю для розміщення перукарні.

Згідно п. 3.1. Договору, прийом-передача об`єкта здійснюється на підставі акту прийому-передачі, що підписується представниками сторін. Об`єкт вважається переданим Орендарю з моменту підписання акта прийому-передачі.

Положеннями п. 4.1. Договору визначено, що термін дії договору оренди складає 2 роки 11 місяців з моменту підписання цього договору оренди та акту прийому-передачі.

Відповідно до п. 4.2. Договору, якщо орендар продовжує користуватися предметом цього Договору після закінчення строку дії цього договору оренди, та за відсутності заперечень Орендодавця протягом місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором оренди.

Відповідно до п. 5.1. Договору, за користування об`єктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснено на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України зі змінами та доповненнями від 27.12.2006р. №1846, яка на дату підписання Договору становить 190,18грн. (без врахуванням ПДВ).

Згідно до п. 7.2.1. Договору, Орендар має право використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього Договору.

Положеннями п. 8.2. Договору визначено, що орендар зобов`язаний при припинені чи розірванні договору повернути Орендодавцю орендоване майно в належному стані, але не в гіршому, ніж на час передачі його в оренду, із врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцю збитки при погіршенні чи втраті (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Відповідно до п. 9.4. Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом надіслання письмового повідомлення у випадку невиконання зобов`язань по розділу 5 даного договору, закінчення терміну, на який він був укладений, загибелі або пошкодження об`єкта оренди, окрім випадків коли об`єкт оренди було застраховано, в разі порушення умов цього Договору визначених в п. 7.1., банкрутства Орендаря й в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Ґрунтуючи заявлені позовні позивачем було зазначено суду, що в ході проведення інвентаризації об`єктів комунальної власності Затоківської селищної ради, працівниками Затоківської селищної ради було встановлено факт незаконного використання нежитлового приміщення загальною площею 28,9 кв.м. , яке знаходиться в смт. Затока, вул. Приморська 20, та зазначено, що було встановлено, що вищевказане приміщення використовується Фізичною особою-підприємцем Большаковою Оленою Вікторівною. Користування приміщенням проводиться на підставі договору оренди №2/11 від 31.08.2011р.

Позивач, посилаючись на п. 4.2 Договору, відповідно до якого визначено, що якщо орендар продовжує користуватися предметом цього Договору після закінчення строку дії цього договору оренди, та за відсутності заперечень Орендодавця протягом місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором оренди, вважає, що відповідач незаконно використовує приміщення та має його звільнити з наступних підстав.

Позивач вказує, що вищевказаний Договір оренди комунального майна укладений з порушенням вимог абз. З п. 1 ст, 4 ЗУ „Про оренду державного та комунального майна" та процедури проведення конкурсу на право оренди комунального майна.

Позивач зазначає, що відповідно до Закону України „Про оренду державного та комунального майна", а також відповідно до вимог постанови КМУ від 31.08.11 р. № 906 „Про затвердження Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна", органи місцевого самоврядування мають право передавати в оренди нерухоме майно, що є комунальною власністю тільки на підставі конкурсу.

Конкурс на право оренди вільних об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади проводиться з метою ефективного використання комунального майна, поповнення місцевого бюджету. Основним критерієм визначення переможця конкурсу є максимальний розмір орендної плати при обов`язковому забезпеченні виконання інших умов конкурсу.

Позивачем надавались пояснення та було вказано, що при укладанні вищевказаного договору оренди, Затоківською селищною радою не проводилося конкурсу на право оренди комунального майна, чим грубо було порушено діюче законодавство України.

Ґрунтуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на ч. 1 ст. 203 ЦК України, відповідно до якої визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Також позивач посилається на ст. 228 ЦК України, відповідно до якої встановлено що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

На підставі викладеного та зазначеного, за посиланням позивача, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Нікчемний правочин не створює правових наслідків, а отже використання відповідачем об`єкта нерухомості, що є комунальною власністю громади смт. Затока, є безпідставним та незаконним.

Крім того, позивачем було зауважено суду, що Закон України „Про оренду державного та комунального майна" є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює питання передачі комунального майна в оренду. Тож саме нормами цього закону треба керуватись при передачі комунального майна в оренду.

Таким чином, на думку позивач, відповідач повинен звільнити незаконно займане приміщення , яке є власністю територіальної громади смт. Затока.

Позовні вимоги позивача направлено на зобов`язання відповідача звільнити нежитлове приміщення загальною площею 28,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: Одеська обл., смт. Затока, вул. Приморська, 20, та належить Затоківський селищній раді на праві комунальної власності.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача під час розгляду справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Затоківською селищної радою Білгород-Дністровської міської ради, як Орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем Большакової Оленою Вікторівною, як Орендарем, виникли на підставі укладеного між ними 31 серпня 2011 року Договору оренди комунального майна №2/11.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дослідивши положення та умови Договору оренди комунального майна №2/11 від 31 серпня 2011 року, судом встановлено, що при укладанні сторонами даного правочину ними було узгоджено, що згідно п. 3.1. Договору, прийом-передача об`єкта здійснюється на підставі акту прийому-передачі, що підписується представниками сторін. Об`єкт вважається переданим Орендарю з моменту підписання акта прийому-передачі.

Судом встановлено, що положеннями п. 4.1. Договору визначено, що термін дії договору оренди складає 2 роки 11 місяців з моменту підписання цього договору оренди та акту прийому-передачі та приписами п. 4.2. Договору сторонами було узгоджено, що якщо орендар продовжує користуватися предметом цього Договору після закінчення строку дії цього договору оренди, та за відсутності заперечень Орендодавця протягом місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором оренди.

Зокрема, ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" встановлено, що в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім цього, ст. 764 Цивільного Кодексу України, визначено, що, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Отже в даному конкретному випадку та з урахуванням зазначених вище норм закону, якщо орендар продовжує користуватися майном після закінчення строку договору оренди, то за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

За природою орендних правовідносин, що визначені положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, випливає, що внаслідок укладання договору оренди, Орендар набуває право тимчасового правомірного володіння та користування комунальним майном впродовж всього строку дії (чинності) відповідного договору, що узгоджується із ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України.

Так, в матеріалах справи наявний лист позивача, який не містить в собі дати та відповідного номеру, від Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на ім`я Большакової Олени Вікторівни , де було зазначено, що термін дії договору закінчився 30.06.2017р. та використання приміщення проводиться на підставі принципу мовчазної згоди на продовження терміну дії договору у відповідності до п. 4.2. договору оренди комунального майна. У даному листі було зазначено, що у зв`язку зі змінами у діючому законодавстві України, виникла необхідність укладання нового договору оренди майна.

Однак, даний лист Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, оформлений на ім`я Большакової Олени Вікторівни , як документ, який, за твердженням позивача, засвідчує припинення строку дії договору, не приймається судом уваги, оскільки є неналежним доказом. Судом встановлено, що даний лист не містить дати складання, позивачем не доведено, що такий лист було взагалі скеровано на адресу відповідача.

Отже, дослідивши положення та умови Договору оренди комунального майна №2/11 від 31 серпня 2011 року, укладеного між Затоківською селищної радою Білгород-Дністровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Большакової Оленою Вікторівною, судом встановлено, що він є діючим, оскільки в установленому законом та положеннями такого договору порядку, припинено його дії не було.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем при доказуванні заявлених позовних вимоги не було забезпечено надання до суду доказів передання спірного нерухомого майна в оренду відповідачу, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутній акт приймання-передачі спірного нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що доказів, які передбачені ст. 764 ГПК України, а саме заяви позивача про припинення договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору суду не надано.

Позивачем, в обґрунтування заявлених позовних вимог було зазначено суду, що укладений з відповідачем договір є нікчемним та таким, що порушує публічний порядок.

Щодо таких доводів позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 1 Закон України "Про оренду державного та комунального майна", цей Закон регулює: організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Порядок укладення договору оренди комунального майна встановлений у ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011р. № 906 визначено, що цей Порядок визначає процедуру проведення конкурсу на право оренди державного майна, зокрема цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), нерухомого майна (будівель, споруд, нежитлових приміщень) та іншого окремого

індивідуально визначеного майна, що перебуває у державній власності.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд зазначає, що Договір оренди комунального майна №2/11 від 31 серпня 2011 року, укладений між Затоківською селищної радою Білгород-Дністровської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Большакової Оленою Вікторівною, в судовому порядку недійсним визнано не було, отже, наразі, з урахуванням приписів ст. 204 Цивільного кодексу України, договір вважається правомріним.

Також, дослідивши положення та умови укладеного договору суд зазначає, що є хибними твердження позивача, що Договір оренди комунального майна №2/11 від 31 серпня 2011 року є таким, що в силу ст. 228 Цивільного кодексу України порушує публічний порядок.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради про зобов`язання відповідача звільнити нежитлове приміщення загальною площею 28,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: Одеська обл., смт. Затока, вул. Приморська, 20, та належить Затоківський селищній раді на праві комунальної власності, не підлягають задоволенню судом, у зв`язку з їх не відповідністю фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, недоведеністю та безпідставністю, у зв`язку з чим, в задоволенні позову судом відмовляється.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку щодо відмову у задоволенні позовної заяви Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 1921,00 грн. покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. покласти на позивача.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Суддя Т.Г. Д`яченко