ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2019 р. Справа№ 904/50/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 11.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ"

на рішення господарського суду міста Києва

від 04.06.2019 (повний текст складено 18.06.2019)

у справі №904/50/19 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: "Nibulon S.A."

про звільнення з-під арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2019 до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про звільнення з-під арешту майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в забезпечення виконання генеральних угод №15106N3 від 23.02.2006 та №15106N6 від 23.03.2006, позивачем (як іпотекодавцем) було укладено із Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (як іпотекодержателем) ряд іпотечних договорів, за якими в іпотеку передано нерухоме майно. Водночас, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, в рамках виконавчих проваджень №№55583162, 49881496, 54901090. Позивач зазначає, що якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. Позивач вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання, державним виконавцем за виконавчим документом для задоволення вимог стягувача, який не є іпотекодержателем, є порушенням передбаченого ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.02.2019 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України".

В наданих суду першої інстанції поясненнях, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" зазначало, що звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання державним/приватним виконавцем за виконавчим документом для задоволення вимог стягувача, який не є іпотекодержателем, є порушенням передбаченого ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки (право, що виникло, або виникає в майбутньому). Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону на відчуження арештованого майна, ним порушується право заставодавця та заставодержателя щодо порядку виконання існуючих кредитних договорів та договорів забезпечення. З огляду на викладене вважає вимоги позивача обґрунтованими.

15.02.2019 від "Nibulon S.A." до суду надійшло клопотання про залучення останнього до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в порядку ст. 50 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що постановами державного виконавця від 09.03.2017, від 27.06.2017 у виконавчому проваджені № 49881496 та постановою від 22.01.2018 у виконавчому провадженні №55583162 накладено арешт на майно позивача в межах стягуваних за виконавчими документами сум. Вказані постанови не скасовані і не оскаржені та є чинними. На думку відповідача, суттєве значення для вирішення спору у даній справі є встановлення дійсної вартості предмету іпотеки та співвідношення такої вартості із сумою заборгованості позивача; втім позивач не надав доказів того, що вартість предметів застави (іпотеки) є меншою за розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідач стверджує, що Закон України "Про виконавче провадження" не виключає звернення стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями; у іпотекодержателя виникає право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки тільки у випадку порушення боржником основного зобов`язання; доказів виникнення такого права у іпотекодержателя позивачем не подано; при цьому залишок коштів після задоволення вимог іпотекодержателя використовується для задоволення вимог інших стягувачів. Відповідач вважає, що сам по собі факт накладення арешту на предмет іпотеки не може порушувати переважне право іпотекодержателя на звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці. Відтак відповідач вважає, що ним арешт накладено правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача звільнити з-під арешту майно позивача. Відповідач зазначає, що позивачем не подано доказів на підтвердження існування жодної з обставин, з якими ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" пов`язує можливість зняття арешту з майна боржника. Окремо зазначає, що у виконавчому провадженні № 54901090 арешт накладений не відповідачем, а іншим органом державної виконавчої служби. Вважає, що позов поданий на захист прав та/або інтересів не позивача, а іншої особи - іпотекодержателя. Вказує, що позивачем не обґрунтовано в чому конкретно полягає порушення його прав або інтересів у зв`язку з накладенням арешту, постанови про накладення якого позивачем не оскаржено. Також у відзиві міститься клопотання про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Дікманн Сідс Україна" та "Nibulon S.A.".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.03.2019 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - "Nibulon S.A."; в задоволенні клопотання відповідача про залучення третьою особою Товариство з обмеженою відповідальністю "Дікманн Сідс Україна" відмовлено.

В наданих суду першої інстанції поясненнях, "Nibulon S.A." зазначало, що постанова ВП №55583162 від 22.01.2018 про арешт майна боржника стосується виконання рішення суду, яке набрало законної сили, не скасована і не оскаржена та є чинною, а тому підлягає виконанню на всій території України. Суттєве значення для вирішення спору у даній справі є встановлення дійсної вартості предмету іпотеки та співвідношення такої вартості із сумою заборгованості позивача перед іпотекодержателем. Утім позивач не надав жодних доказів того, що вартість предметів застави (іпотеки), на які відповідачем накладено арешт у виконавчому провадженні № 55583162, є меншою за розмір заборгованості боржника заставодержателю. Третя особа вказує, що Закон України "Про виконавче провадження" не виключає і не забороняє відповідачеві під час здійснення виконавчого провадження здійснювати звернення стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. У іпотекодержателя виникає право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки тільки у випадку порушення боржником основного зобов`язання. Доказів виникнення такого права у іпотекодержателя позивачем не подано. Вважає, що сам по собі факт накладення арешту на предмет іпотеки не може порушувати переважне право іпотекодержателя на звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці. Також вважає, що арешт накладено з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" і підстави для звільнення його з-під арешту відсутні. Додатково зазначає, що позивачем не обґрунтовано в чому полягає порушення його прав або інтересів як боржника у виконавчому провадженні.

02.04.2019 третьою особою - "Nibulon S.A." до суду першої інстанції подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що спір з приводу оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання судового рішення, постановленого за правилами цивільного судочинства не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

16.04.2019 відповідачем до суду подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки юрисдикція господарського суду не поширюється на дану справу, а підлягає розгляду судом, який видав виконавчий лист на підставі судового рішення, постановлено за правилами цивільного судочинства.

В підготовчому засіданні 07.05.2019 судом першої інстанції постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про відмову в задоволенні клопотань відповідача та третьої особи-2 про закриття провадження у справі. Відмовляючи у вказаних клопотання, суд виходив з того, що посилання заявників на те, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є помилковими, оскільки предметом спору у даній справі не є оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців з приводу виконання судового рішення, постановленого за правилами цивільного судочинства.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.06.2019 в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на характер спірних правовідносин сторін, підстави і предмет заявленого позову, а також встановлені судом фактичні обставини у справі, накладення арешту на майно не має наслідком порушення прав позивача, який є боржником у виконавчих провадженнях та не є іпотекодержателем спірного майна.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Компанія "РАЙЗ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2019 у справі №904/50/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "Компанія "РАЙЗ" в повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ" понесені судові витрати.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Михальської Ю.Б.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 у справі №904/50/19 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №904/50/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ" на рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2019 у справі №904/50/19; призначено справу до розгляду на 03.09.2019.

02.09.2019 до суду надійшло клопотання від позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи; розгляд справи відкладено до 11.09.2019.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідач та третя особа на стороні відповідача просять рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

11.09.2019 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи роздруківки з Єдиного державного реєстру судових рішень копії рішення господарського суду Сумської області від 04.04.2019 у справі №920/904/18, в якому, як стверджує позивач, викладена позиція по аналогічній справі.

Колегією суддів відхилено вказане клопотання, оскільки обставини, встановлені господарським судом Сумської області у справі №920/904/18 не є аналогічними у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

23.02.2006 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (Банк) та Закритим акціонерним товариством "Науково-виробничим підприємством "Райз-Агро" (позичальник) укладено генеральну угоду №15106N3, відповідно до якої Банк прийняв на себе зобов`язання з фінансування позичальника.

23.03.2006 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (Банк) та Дочірнім підприємством "Райз-Агросервіс", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Компанія "Райз" (позичальник), укладено генеральну угоду №15106N6, відповідно до якої банк прийняв на себе зобов`язання з фінансування позичальника.

В забезпечення виконання генеральних угод №15106N3 від 23.02.2006 та №15106N6 від 23.03.2006, між Закритим акціонерним товариством "Компанія "Райз", як іпотекодавцем, було укладено із Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", як іпотекодержателем, ряд іпотечних договорів, за якими в іпотеку передано нерухоме майно, а саме:

1) за договором іпотеки №15106Z81 від 24.03.2006 предметом іпотеки є: нежитлова будівля, товарно-транспортна база, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лубенський р-н, с. Теренівщина, вул. Миргородська, 1 (реєстраційний № 811380), загальною площею 3118,3 кв. м.; нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Лубенський р-н, с. Вили, вул. Жовтнева, 1 (реєстраційний № 552172), загальною площею 712,6 кв. м;

2) за договором іпотеки №15106Z105 від 27.03.2006 предметом іпотеки є: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Харківська область, Куп`янський р-н, с. Кучерівка, вул. Пролетарська, 67, загальною площею 4453,1 кв. м.

3) за договором іпотеки № 15105Z110 від 28.03.2006 предметом іпотеки є: нежитлові будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: Рівненська область, Рівненський р-н, с. Біла Криниця, вул. Рівненська, 114, а саме: нежитлова будівля, будівля адміністративно-технічного центру, загальною площею 3301,3 кв.м; нежитлова будівля, будівля побутового блоку, загальною площею 178,1 кв.м; нежитлова будівля, будівля автозаправочної станції, загальною площею 28,1 кв. м;

4) за договором іпотеки № 15105Z111 від 28.03.2006 предметом іпотеки є: нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький р-н, с. Копистин, вул. Чапаєва, 16, загальною площею 6823,8 кв. м;

5) за договором іпотеки № 15105Z112 від 28.03.2006 предметом іпотеки є: комплекс виробничої бази на земельній ділянці селищної ради, що знаходиться за адресою: Харківська область, Нововодолазський р-н, смт. Нова Водолага, вул. Залізнична, 1"а", загальною площею 10681,5 кв. м;

6) за договором іпотеки № 15105Z113 від 28.03.2006 предметом іпотеки є: комплекс, що знаходяться за адресою: Херсонська область, м. Херсон, Бериславське шосе, 33, загальною площею 2550,4 кв. м;

7) за договором іпотеки № 15106Z179 від 24.05.2006 предметом іпотеки є: цілісний майновий комплекс, що знаходяться за адресою: Одеська область, Комінтернівський р-н, с/рада Красносільська, Старокиївське шосе, 19 км, загальною площею 7167,7 кв. м;

8) за договором іпотеки № 151207Z142 від 22.11.2007 предметом іпотеки є: цілісний майновий комплекс, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Черкаський р-н, с. Білозір`я, 3 км траси Черкаси-Дубіївка, загальною площею 3644,8 кв. м;

9) за договором іпотеки № 151207Z163 від 22.11.2007 предметом іпотеки є: комплекс, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Гоголя, 136, загальною площею 4526,63 кв. м;

10) за договором іпотеки № 151208Z14 від 14.02.2008 предметом іпотеки є: майновий комплекс (іменується підприємством), що знаходяться за адресою: Сумська область, м. Конотоп, вул. Сумська, 24, загальною площею 9579,2 кв. м;

11) за договором іпотеки № 151208Z19 від 14.02.2008 предметом іпотеки є: комплекс, склади тютюнової сировини з легких металевих конструкцій, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, Бобровицький р-н, с. Новий Биків, вул. Промислова, 2, загальною площею 5582,4 кв. м;

12) за договором іпотеки № 151208Z50 від 08.05.2008 предметом іпотеки є: будівлі та споруди Іловайської виробничої дільниці, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Харцизьк, м. Іловайськ, пров. Транспортний, 1, загальною площею 7148,3 кв.м; комплекс нежилих будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Донецька область, Волноваський р-н , с. Хлібодарівка, вул. Вокзальна, 3а, загальною площею 10509,5 кв. м;

13) за договором іпотеки № 151208Z196 від 27.11.2008 предметом іпотеки є: виробничий комплекс, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Білогородський р-н, смт. Білогір`я, вул. Залізнична, 5, загальною площею 3555,1 кв. м;

14) за договором іпотеки № 151208Z136 від 28.11.2008 предметом іпотеки є: комплекс, що знаходиться за адресою: Одеська область, Саратський р-н, смт. Сарата, вул. Заводська, 2, загальною площею 1933,1 кв. м;

15) за договором іпотеки № 151208Z35 від 03.03.2009 предметом іпотеки є: комплекс, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Мукачеве, вул. Фурманова, 21, загальною площею 6408,30 кв. м;

16) за договором іпотеки № 151209Z74 від 22.06.2009 предметом іпотеки є: комплекс, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький р-н, с. Наталівка, вул. Гранітна, 1, загальною площею 12968,9 кв. м;

17) за договором іпотеки № 151209Z132 від 28.07.2009 предметом іпотеки є: комплекс, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський р-н, с. Грузьке, вул. Маловиськівське, 3, загальною площею 7368,5 кв. м;

18) за договором іпотеки № 151210Z46 від 18.11.2010 предметом іпотеки є: комплекс, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, вул. Окружна, 14, загальною площею 18.930,2 кв. м;

19) за договором іпотеки № 151210Z26 від 22.03.2010 предметом іпотеки є: комплекс - будівлі та споруди, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький р-н, с. Новопілля, вул. Дніпропетровська, 7, загальною площею 5635,8 кв. м;

20) за договором іпотеки № 151210Z50 від 30.06.2010 предметом іпотеки є: комплекс, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Межівський р-н, смт. Межова, вул. Кутузова, 18, загальною площею 1654,4 кв. м; нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський р-н, смт. Степанівка, вул. Заводська, 1, загальною площею 4480,1 кв. м; нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: Херсонська область, Генічеський р-н, м. Генічеськ, вул. Леніна, 103, загальною площею 4180,9 кв. м;

21) за договором іпотеки № 151211Z112 від 16.09.2011 предметом іпотеки є: нежитлова будівля, склад мінеральних добрив, пункт розгрузки мінеральних добрив, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський р-н, м. Апостолове , вул. Каманіна , 1 , загальною площею 589 кв. м; адміністративна та господарська будівлі хімлабораторії, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський р-н, м. Апостолове, вул. Каманіна, 1к, загальною площею 106,7 кв. м.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП №49881496 від 09.03.2017 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва №910/5305/15-г від 13.05.2015 та постанову №55583162 від 22.01.2018 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 про арешт майна боржника - Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз".

18.10.2017 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП №54901090 про арешт майна боржника - Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз".

Спір виник внаслідок того, що позивач вважає, що дії щодо накладення арешту на належне позивачу майно порушують права заставодавця та заставодержателя щодо порядку виконання існуючих кредитних договорів та договорів забезпечення.

Виходячи зі змісту ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Аналогічні положення були встановлені сторонами у договорах іпотеки, за якими іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов кредитного договору.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" (частина 7 статті 51 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до частини шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини 7 статті 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

Виходячи зі змісту частин першої та третьої статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені випадки та підстави для зняття арешту з майна.

Так, в силу вищезазначеної норми, арешт з майна знімається в наступних випадках:

особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини;

у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону на відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя, у зв`язку із невиконанням боржником зобов`язання, одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав, тобто вони мають бути відповідним чином доведені в суді.

При цьому суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що накладення арешту на майно не має наслідком порушення прав позивача, який є боржником у виконавчих провадженнях та не є іпотекодержателем спірного майна. Позов у даній справі фактично поданий на захист прав, свобод та/або інтересів не позивача, а іншої особи - заставодержателя (іпотекодержателя), яка бере участь у даній справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", що з огляду на положення ст. 4 ГПК України виключає можливість задоволення позовних вимог.

Позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає порушення саме його прав або інтересів у зв`язку з накладенням державним виконавцем арешту на майно позивача з метою забезпечення виконання наказу господарського суду міста Києва №910/5305/15-г від 13.05.2015 та виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 , а також яким чином задоволення позову призведе до поновлення або забезпечить захист прав або охоронюваних законом інтересів позивача.

Жодних заперечень щодо законності (правомірності) і обґрунтованості винесення відповідачем постанов державного виконавця пор арешт майна боржника від 09.03.2017, від 27.06.2017 ВП №49881496 та від 22.01.2018 ВП №55583162 позовна заява не містить.

Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оскарження позивачем вищевказаних постанов державного виконавця про накладення арешту майна боржника.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про звільнення з-під арешту майна.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2019 у справі №904/50/19 - без змін.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

повний текст постанови складено 13.09.2019 (після виходу з відпустки судді Тарасенко К.В.)

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська