ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

19 вересня 2019 року Справа № 926/1910/19

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М., за участю помічника судді Попової К.Г., що виконує повноваження секретаря судового засідання розглянувши справу №926/1910/19

За позовом Державної екологічної інспекції Карпатського округу (76014, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, 23 - А)

До Національного природного парку "Вижницький" (59233, Чернівецька область, Вижницький район, смт. Берегомет, вул. Центральна, 27 - А)

Про відшкодування шкоди в сумі 17962,00 грн. завданої внаслідок незаконної рубки дерев на території об`єкту природно - заповідного фонду

За участю представників:

Від позивача: Книговський В. О. - заступник нач. відділу правового забезпечння (дов.№06 - 10/797 від 08.08.19р.)

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Державна екологічна інспекція Карпатського округу 13.08.2019 року звернулась з позовом до Національного природного парку "Вижницький" про відшкодування шкоди в сумі 17962,00 грн., завданої внаслідок незаконної рубки дерев на території об`єкту природно - заповідного фонду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в період з 20.05.2019 року по 21.05.2019 року Державною екологічною інспекцією Карпатського округу було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства на території Солонецького природоохоронного науково - дослідного відділення Національного природного парку "Вижницький" на підставі якого складено акт, яким встановлено незаконну порубку 8 - ми сироростущих дерев, а саме: 4 - х сироростучих дерев породи бук діаметри у корі біля шийки корення 10 см., 21 см., 60 см., 63 см. та 4 - х сироростущих дерев породи ялиця діаметрами у корі біля шийки кореня 12 см., 12 см., 12 см., 12 см. на території Солонецького природоохоронного науково - дослідного відділеня НПП "Вижницький" у кварталі 5 виділ 3,5,7, внаслідок чого завдано шкоду в розмірі 17962,00 грн.

Витягом з протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019 року справу №926/1910/19 передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 13.08.2019 року позовну заяву Державної екологічної інспекції Карпатського округу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 04.09.2019 року.

20.08.2019 року відповідачем через відділ документального забезпечення та аналітичної роботи суду подано заяву (вх.№2672), в якій останній зазначає те, що ним не отримано позовної заяви, що унеможливлює виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 13.08.2019 року.

02.09.2019 року на адресу господарського суду Чернівецької області надійшов відзив на позовну заяву (вх.№2775), в якому останній проти задоволення позову заперечував з посиланням на те, що позивачем не підтверджено право на представництво інтересів держави в суді, не доведено наявності всіх складових цивільного правопорушення відповідача у разі наявності якого наступає відповідальність у вигляді стягнення шкоди.

Окрім того, відповідач разом з відзивом на позовну заяву подав вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 06.03.2019 року відповідно до якого визнано ОСОБА_2 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, а саме те, що останній 12.06.2018 року близько 18 години 00 хвилин перебуваючи в лісовому масиві на території кварталу 8 виділу 2 Вижницького природоохоронного науково - дослідного відділення НПП "Вижницький" здійснив незаконну порубку трьох сироростущих дерев породи "Бук".

Користуючись наданим статтею 166 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правом позивач подав відповідь на відзив (вх.№2828), в якому останній вказує на те, що порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності, при цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, надбаних у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.

Ухвалою суду від 04.09.2019 року у зв`язку із першою неявкою в судове засідання відповідача або уповноваженого ним представника відкладено розгляд справи на 19.09.2019 року.

16.09.2019 року позивачем через відділ документального забезпечення та аналітичної роботи суду подано для долучення до матеріалів справи положення ДЕІ Карпатського округу.

До початку судового засідання, 19.09.2019 року на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№2168).

Як встановлено судом, подане відповідачем клопотання не підписано електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП).

Відповідно до частини 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Частиною 3 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV від 22.05.2003 року електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV від 22.05.2003 року для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Приписами статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV від 22.05.2003 року оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Оскільки надіслане відповідачем електронною поштою клопотання не містить підпису ЕЦП, отже не належать до офіційного документута підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та призначене судове засідання належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість проявив протиправну процесуальну бездіяльність, тому судове засідання призначене на 19.09.2019 року проводиться за його відсутності і причини неявки представника відповідача у засідання судом не визнаються поважними.

Представник позивача в судовому засіданні, 19.09.2019 року підтримав заявлені позовні вимоги та в своєму вступному слові зазначив те, що відповідач, як лісокористувач, повинен вчиняти дії з охорони лісових насаджень та попереджати їх незаконну порубку, а також зазначив, що дана позовна заява подана у зв`язку із виявленням незаконної рубки 8 - ми сироростущих дерев породи бук, ялиця в кварталі 5 виділи 3,5, 7, таким чином даний вирок суду не стосується предмету спору.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, яка визначає особливості розгляду справи у порядку спрощеного провадження, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, таке клоптання було заявлено позивачем у позовній заяві.

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач не забезпечив явку свого уповноваженого представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.09.2019 року було досліджені всі докази, закінчено з`ясування обставин справи та здійснено перехід до судових дебатів.

Під час судових дебатів представник позивача свої вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Наказом Державної екологічної інспекції Карпатського округу №50 від 16.05.2019 року заступника начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно - заповідного фонду, лісів та рослинного світу управління державного екологічного нагляду (контролю) у Чернівецькій області - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу - Василенюка С.Д., головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно - заповідного фонду, лісів та рослинного світу управління державного екологічного нагляду (контролю) у Чернівецькій області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу - Сметанюка М.О., головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно - заповідного фонду, лісів та рослинного світу управління державного екологічного нагляду (контролю) у Чернівецькій області - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу - Пилипка Р.І., з 20.05.2019 року по 21.05.2019 року направлено для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства на території щодо дотримання на території Солонецького природоохоронного науково - дослідного відділеня НПП "Вижницький", для чого видано направлення №68 від 16.05.2019 року.

За результатом проведеної перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів НПП "Вижницький" на території Солонецького природоохоронного науково - дослідного відділеня за участю представників відповідача складено акт №18/03, в якому зафіксовано факти незаконної рубки у кварталі 5 виділі 3, 5, 7 - виявлено незаконну порубку 8 - ми сироростущих дерев, а саме: 4 - х сироростучих дерев породи бук діаметри у корі біля шийки корення 10 см., 21 см., 60 см., 63 см. Та 4 - х сироростущих дерев породи ялиця діаметрами у корі біля шийки кореня 12 см., 12 см., 12 см., 12 см. Розмір завданої шкоди, розрахований у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 року, склав 17962,00 грн. Складений акт підписано всіма особами, задіяними у перевірці, в тому числі і представниками відповідача, з зазначенням про те, що будь-яких зауважень до його складення немає. В акті міститься відмітка про отримання його примірника тимчасово виконуючого обов`язки заступника директора відповідача.

Акт перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок, та є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства.

31.05.2019 року позивач надіслав відповідачу претензію, в якій зазначав про необхідність відшкодування ним шкоди заподіяної державі в розмірі 17962,00 грн. шляхом перерахування на добровільних засадах в місячний строк з дня одержання даної претензії визначеної суми на рахунок з обліку надходжень до державного та місцевих бюджетів, у відповідь на яку відповідачем було надіслано лист про відмову в задоволенні в повному обсязі претензії з нормативним обґрунтуванням такої відмови, у зв`язку із чим, позивач звернувся до господарського суду за захистом порушеного права та законного інтересу з даним позовом.

У своєму відзиві на позов відповідач заперечуючи проти позовних вимог посилається на те, що позивачем не підтверджено право на представництво інтересів держави в суді та не доведено вини відповідача у вчиненні вказаного правопорушення.

Як визначено в абзацах 2, 3 статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст.3 ЛК України).

Згідно із статтями 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. На землях державної власності для ведення лісового господарства ліси без встановлення строку надаються у постійне користування спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, а на землях комунальної власності - спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів, вести первинний облік лісів, дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель, забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.

Статтею 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.

Статтею 64 Лісового кодексу України визначено обов`язок підприємств, установ, організацій і громадян здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Згідно ст. 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 року "Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів" підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів, зобов`язані, зокрема забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев.

Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено здійснення державного нагляду (контролю) за суб`єктами господарювання з метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до положення "Про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу", затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №258 від 27 листопада 2018 року, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням, зокрема, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів щодо законності вирубки, ушкодження дерев і чагарників, знищення або ушкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, а також молодняку природного походження й самосівів на площах, призначених під лісовідновлення. Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред`являти претензії.

Поняття орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави, таким органом у спірних правовідносинах фактично є позивач.

Постановою Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 року "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок, зокрема, незаконної рубки або пошкодження дерев.

Як передбачено пунктом 5 частини 2 статті 105 Лісового кодексу України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Згідно ст.107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.

Судом з достовірністю встановлено, що спір у даній справі виник у зв`язку з виявленням факту самовільної рубки 8 - ми сироростущих дерев, а саме: 4 - х сироростучих дерев породи бук діаметри у корі біля шийки корення 10 см., 21 см., 60 см., 63 см. Та 4 - х сироростущих дерев породи ялиця діаметрами у корі біля шийки кореня 12 см., 12 см., 12 см., 12 см. на території, Солонецького природоохоронного науково - дослідного відділеня Національного природного парку "Вижницький" переданій під охорону, та покладанням на нього відповідальності за незаконну порубку.

Отже, вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 06.03.2019 року (який наданий відповідачем) і відповідно до якого визнано ОСОБА_2 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, не може братися судом до уваги, як доказ того, що відповідач є потерпілим, за фактом незаконної порубки дерев, щодо яких позивачем заявлено позов, так як в даному вироку суду встановлені інші обставини.

У відповідності до приписів статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Деліктна відповідальність є недоговірною відповідальністю. Вона настає у разі протиправного завдання шкоди будь - кому, коли правопорушник не перебуває в договірних відносинах із потерпілим.

Загальне положення про цивільно - правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

В частині 2 зазначеної статті визначено, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди.

З встановлених судом обставин справи та норм чинного законодавства вбачається, що:

- обов`язок по охороні лісів від незаконних рубок та обов`язок дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів покладено саме на відповідача;

- з акту перевірки додержання НПП "Вижницький" вимог природоохоронного законодавства щодо охорони, захисту, використання та відтворення лісів №18/03 вбачається факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів;

- розмір заподіяної та невідшкодованої шкоди, розрахований у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 року "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд ", складає 17962,00 грн;

- жодних доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем заходів для забезпечення збереження та охорони лісу та недопущення самовільної рубки дерев відповідачем не подано.

В спірному випадку суд виходить з презумпції вини правопорушника (особа вважається винною якщо не доведе відсутності своєї вини). Як вже зазначалось, відповідач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним дій задля збереження і охорони лісів та недопущення самовільної рубки дерев на території лісового фонду, що переданий йому у користування. Між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою існує причинний зв`язок, відсутності вини відповідача суду не доведено.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У Постанові ВГС України від 12.11.2014 року №914/1138/14 зазначено, що у вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов`язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів.

У випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту незаконного вирубування дерев, вчиненого невстановленими особами, відповідальними особами за заподіянні державі збитки є постійні лісокористувачі, які в порушення лісового та природоохоронного законодавства не забезпечили охорону і збереження лісів від незаконних рубок.

Оскільки, як встановлено судом, відповідач, як постійний лісокористувач в порушення норм чинного законодавства України, не забезпечив охорону і збереження лісу від незаконної рубки на підвідомчій йому території, допустив самовільну рубку лісу, чим заподіяв шкоду лісовому фонду України на загальну суму 17962,00 грн.

Системний аналіз статей 19, 63, 64 Лісового кодексу України свідчить, що обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних порубок дерев. Отже, цивільно - правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 23.04.2018 року у справі №927/1096/16, від 15.02.2018 року по справі №927/1096/16, від 09.08.2018 року по справі №909/976/18.

Отже, внаслідок порушення відповідачем законодавства про охорону навколишнього природного середовища, яким на нього як на постійного лісокористувача покладено обов`язок охороняти ліс та здійснювати заходи, спрямовані на його збереження та недопущення незаконних рубок дерев, було заподіяно шкоду лісовим ресурсам, яка підлягає відшкодуванню в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою існує причинний зв`язок, відсутності вини відповідача суду не доведено.

Щодо зарахування грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, та поряд зарахування та розподілення таких стягнень визначений Бюджетним кодексом України, який передбачає, до бюджетів якого рівня та в якому відсотковому співвідношені повинні зараховуватись грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Стяттею 42 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Таким чином, заперечення відповідача викладені у відзиві на позов (вх.№2775) стосовно права на представництво інтересів держави в суді та доказів, які б свідчили про наявність вини відповідача у вчиненні вказаного правопорушення - спростовується вищевикладеним.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Таким чином, відшкодування шкоди завданої навколишньому природному середовищу слід здійснити на користь відповідних бюджетів за місцем заподіяння екологічної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене та на переконання суду, представником відповідача не обґрунтовано належним чином ті обставини, які б могли бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 129 ГПК України ГПК України судовий збір належить стягнути з відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду у судовому порядку.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 91, 123, 129, 194, 219, 222, 232, 233, 238, 240 - 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш ИВ :

1.Позов Державної екологічної інспекції Карпатського округу (76014, м. Івано-Франківськ, вул. академіка Сахарова, 23 - А, код 42702233) до Національного природного парку "Вижницький" (59233, Чернівецька область, Вижницький район, смт. Берегомет, вул. Центральна, 27 - А, код 21438930) задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Національного природного парку "Вижницький" (59233, Чернівецька область, Вижницький район, смт. Берегомет, вул. Центральна, 27 - А, код 21438930) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу (76014, м. Івано-Франківськ, вул. академіка Сахарова, 23 - А, код 42702233) шкоду в сумі 17962,00 грн на рахунок з обліку надходжень до державного та місцевих бюджетів р/р 4333, отримувач - Вижницьке УК/отг м.Вижниця, МФО 899998, банк отримувача - Казначейство України, код отримувача 37984590, код класифікації доходів бюджету - 24062100, які перерахувати одержувачам коштів:

- 50 відсотків до спеціального фонду місцевого бюджету смт. Берегомет в сумі 8981,00 грн.;

- 20 відсотків до спеціального фонду Чернівецького обласного бюджету в сумі 3592,40 грн.;

- 30 відсотків до спеціального фонду Державного бюджету України в сумі 5388,60 грн.

3.Стягнути з Національного природного парку "Вижницький" (59233, Чернівецька область, Вижницький район, смт. Берегомет, вул. Центральна, 27 - А, код 21438930) на користь Державної екологічної інспекції Карпатського округу (76014, м. Івано-Франківськ, вул. академіка Сахарова, 23 - А, код 42702233) судовий збір в сумі 1921,00 грн. на р/р 5363 , МФО 820172, Державна казначейська служба України м.Київ, )

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено 24.09.2019 року.

Суддя Гушилик С.М.