РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2019Справа № 910/9155/19
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом доПриватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 18 147, 80 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вагонів у розмірі 18 147, 80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що термін доставки вантажу за договором перевезення, накладною № 52449972 не дотриманий залізницею, перевищення терміну доставки складає 15 діб, відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки складає 18 147, 80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від Сторін до суду не надходило та при цьому, як зазначено вище, про розгляд справи судом Сторони були повідомлені належним чином.

09.09.2019 відповідачем через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог, посилаючись на невірний розрахунок позивача внаслідок включення при здійсненні розрахунку штрафних санкцій додаткових зборів, в зв`язку з чим розмір неустойки складає 10 888, 69 грн., а також заяву про зменшення до 5% від суми позову розміру заявленого позивачем до стягнення із відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, з огляду на відсутність понесених позивачем збитків внаслідок порушених термінів доставки вантажу, а також складну фінансово - економічну ситуацію на підприємстві відповідача. Документи судом долучені до матеріалів справи. Окрім того відповідачем надано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву з огляду на те, що необхідний обсяг документів для подачі відзиву знаходиться у різних структурних підрозділах відповідача, у зв`язку із чим відповідач просив суд поновити процесуальний строк на подачу відзиву.

Згідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає за можливе поновити відповідачеві процесуальний строк на подачу відзиву на позовну заяву.

27.08.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позов № 11/10/557, у який він вказує на правильність наданого у позові розрахунку штрафу, який він просить суд стягнути з відповідача. Окрім цього позивач наголошує на обставинах неможливості нормального функціонування товариства в умовах безпосередньої близькості до проведення бойових дій на території АТО.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем, як продавцем, та компанією "MERTRADE spol.s.r.o.", як покупцем, укладено контракт від 06.12.2017 № 862/17, відповідно до предмету якого позивач погоджується поставляти, а компанія "MERTRADE spol.s.r.o." погоджується прийняти та оплатити бензол сирий к/у марки БС та марки БС-1 (товар), найменування, якість та умови поставки якого вказані у даному контракті та специфікаціях до нього.

Так, в рамках вказаного вище контракту зі станції "АВДІЇВКА" на адресу отримувача СВС с.р.о. ВОЯНИ 07672, Словацька Республіка 7672 для фірми ДЕЗА, а.с., станція призначення ВОЯНИ, Словацька Республіка ЖСР, пограничні станції переходів: 381104 Ужгород (експ. ЖСР) 168708 Матьовце (експ. ЖСР), відповідно до оригіналу накладної № 52449972 було відправлено вантаж у вагоні (цистерні) № 51256022 УЗ.

Відповідно до відміток у графі 34 накладної вказаний вище вагон 05.11.2018 прибув на станції Ужгород.

Відповідно до відмітки у графі 27 накладної вказаний вище вагон прибув на станцію ВОЯНИ 16.11.2018.

Позивач вказує, що доставка вантажу за накладною № 52449972 здійснена відповідачем з порушенням терміну на 15 діб у зв`язку з чим з останнього підлягає стягненню неустойка в сумі 18 147,80 грн.

Приписами частини 2 статті 10 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 із подальшими змінами) (далі Угода).

Параграфом 3 статті 14 Угоди визначено, що укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Відтак, днем укладення договору перевезення є 22.10.2018 (накладна від 22.10.2018 № 52449972).

Відповідно до параграфу 2 статті 24 Угоди, строк доставки вантажу визначається виходячи з наступних норм:

- для контейнерів 1 доба на кожні початі 150 км.;

- для інших відправок 1 доба на кожні початі 200 км.

Положеннями параграфу 3 статті 24 передбачено, що строк доставки вантажу збільшується на одну добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Умовами параграфів 5, 7 статті 24 Угоди визначено, що термін доставки вантажу розпочинається з 0.00 годин дня, що йде за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачеві повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповна доба вважається за повну. Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомляє одержувача про прибуття вантажу і можливість передачі вантажу в розпорядження одержувача. Порядок повідомлення одержувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу.

Відтак, термін доставки вантажу за накладною від 22.10.2018 № 52449972 розпочинається з 23.10.2018.

Термін доставки вантажу за накладною від 22.10.2018 № діб, згідно розрахунку: 1601:200 = 8,01 = 9 діб + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Водночас, вантаж за накладною від 22.10.2018 № 52449972 був відправлений 22.10.2018 зі станції "АВДІЇВКА" та прибув на станцію призначення через 25 діб, а саме: 16.11.2018. Відстань перевезення зазначається у графі 38 накладної, отже складає 1591 км + ЖСР 10 км = 1601 км.

Таким чином, перевищення терміну доставки вантажу за накладною від 22.10.2018 № 52449972 становить 15 діб.

Параграфами 1, 2 статті 45 Угоди визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "строк доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки.

Розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (доба) до загального терміну доставки, а саме:

- 6 % провізної плати при перевищенні строку доставки не більше одної десятої загального строку доставки;

- 18 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад трьох десятих загального терміну доставки;

- 30 % провізної плати при перевищенні терміну доставки більше трьох десятих загального терміну доставки.

Таким чином, факт порушення відповідачем строку доставки вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки за Угодою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 17.240,61 грн., за розрахунком позивача, який перевірений та визнаний судом вірним.

Відповідач вказує на те, що при проходженні митною оформлення на станції Ужгород Львівської залізниці цистерна № 51256022 була не прийнята до перевезення та був складений акт загальної форми про те, що вантажовідправником не виконані умови перевезення небезпечних вантажів.

Разом із тим, пунктом 1.4.2.1.1 Додатку 2 к УМВС "Правила перевезення небезпечних вантажів" визначено, що відправник небезпечних вантажів зобов`язаний пред`являти до перевезення тільки вантажі, які відповідають вимогам абз. «в» и.1.4.2.1.1 Додатку 2 к УМВС, а саме дотримуватися вимог, що стосуються нанесення на вантажні місця знаків небезпеки та маркування.

Згідно п.1.4.2.2.1 Додатка 2 до УМВС, перевізник зобов`язаний в частині дотримання загальних заходів безпеки при прийманні небезпечного вантажу к перевезенню і в процесі перевезення, повинен упевнитися в тому, що небезпечні вантажі, які пред`являються до перевезення та допущені до перевезення відповідно до вимог Додатку 2 до УМВС. Якщо перевізник виявляє якесь порушення вимог, викладених в п.1.4.2.2.1, він не повинен приймати такий вантаж до перевезення.

Так доказів на підтвердження того факту, що при прийманні вантажу до перевезення відповідачем були надані зауваження щодо відсутності знаків небезпечності та маркування, а відтак, доводи відповідача щодо необхідності зменшення терміну прострочення перевезення на термін затримки на митне оформлення, що відбулося з вини позивача є безпідставними.

Відносно тверджень відповідача про те, що причиною неналежного виконання зобов`язань є скрутний фінансовий стан останнього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань.

Водночас, частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так, відносно тверджень відповідача про те, що підставою зменшення розміру неустойки є скрутний фінансовий стан останнього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань.

Суд відмовляє відповідачу в задоволенні заяви останнього про зменшення розміру неустойки з тих підстав, що відповідачем не подано до суду жодного документу який надав би суду можливість застосувати приписи частини 1 статті 233 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідачем не доведено належними та допустимим доказами того факту, що заявлена позивачем до стягнення сума неустойки заявлена до стягнення, жодним чином погіршить фінансовий стан відповідача.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 509, 525, 526, 610, 611,712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 175, 179, 180, 193, 230, 233, 265 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний ) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1; ідентифікаційний ) штраф в сумі 18 147, 80 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 16.09.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко