СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2019 р. Справа №922/311/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Терещенко О.І. , суддя Россолов В.В.

за участю секретаря судового засідання Стойки В.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури, Здор Т.О . , за посв.,

від позивача, не зявились,

від відповідача та третьої особи, Сільченко Т.І., адвокат, за ордерами

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача (вх.№1986 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі № 922/311/19

за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків,

до ОСОБА_2 , м. Первомайський, Харківська область,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фермерське господарство "ЛІЛІТКО", м.Первомайський, Харківська область,

про розірвання договору

ВСТАНОВИЛА:

До господарського суду Харківської області звернувся заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та просить суд розірвати договір оренди землі від 06.12.2016 р., укладений між Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.01.2017 р., номер запису про інше речове право 18487571 на земельну ділянку з кадастровим номером :13:000:0032, площею 15,7865 га, розташовану за межами населених пунктів Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, судові витрати прокуро просив покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що орендована ОСОБА_2 земельна ділянка сільськогосподарського призначення з видом використання - пасовище, призначена для випасання худоби. Про те, протягом 2017-2018 років фактично використовувалася як рілля. Орендар допустив порушення виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії цільового призначення - земель сільськогосподарського призначення та засіював на спірній земельній ділянці протягом двох років (2017, 2018) кукурудзу та соняшник. При цьому, відповідач сплачував до бюджету Картамиської сільської ради орендну у розмірі 7442,39 грн. на рік, в той час як орієнтовний розмір орендної плати за використання ріллі площею 15,7865 га має складати 41548,17 грн. на рік.

Ухвалою суду від 05.02.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/311/19 позові вимоги Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківської області до ОСОБА_2 про розірвання договору задоволені у повному обсязі.

Розірвано договір оренди землі від 06.12.2016 р., укладений між Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.01.2017 р., номер запису про інше речове право 18487571 на земельну ділянку з кадастровим номером :13:000:0032, площею 15,7865 га, розташовану за межами населених пунктів Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області.

Стягнуто з відповідача на користь прокуратури Харківської області (код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м.Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір 1921,00 грн.

Рішення обгрунтовано доведенністю позовних вимог.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, відповідач ОСОБА_2 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій рішення по справі просить скасувати. Вважає, що зазначений спір не підлягає розгляду у господарських судах, оскільки договір оренди укладено саме з фізичною особою.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 відкрите апеляційне провадження у справі №922/311/19.

23.07.2019 р. на адресу Східного апеляційного господарського суду від прокурора та позивача по справі надійшли відзиви на апеляційну скаргу в яких просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Звертають увагу суду, що прокурор вже звертався з позовом до відповідача в порядку цивільного судочинства. Проте, ухвалою суду було закрите провадження по справі оскільки спір підлягає вирішенню у господарських судах.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 розгляд справи призначено на 06.08.2019.

05.08.2019 у зв`язку з відпусткою судді члена колегії Дучал Н.М. на дату слухання справи, здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи між суддями та визначено наступний склад: головуючий суддя Склярук О.І., судді Россолов В.В., Терещенко О.І.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 розгляд справи було відкладено на 20.08.2019.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.08.2019 оголошувалася перерва до 10.09.2019 р.

Представник заявника апеляційної скарги та третьої особи підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Прокурор та позивач по справі проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ст.270 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі (судді-доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, перевіривши правільність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на нижче викладене.

Судом першої інстанції було встановлено.

Відповідно до наказу Головного Управління Держреокадастру у Харківській області від 17.03.2016 р. №1779-СГ ОСОБА_2 було надано в оренду земельну ділянку площею 15,7865 га, у тому числі пасовища площею 15,7865 га (кадастровий номер :13:000:0032), зареєстрованому у Державному реєстрі речових прав 09.03.2016 р. із земель сільськогосподарського призначення державної, власності для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, строком на 49 років.

06.12.2016 р. між ГУ Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку було підписано договір оренди (надалі - Договір оренди), право оренди зареєстровано реєстраційною службою Первомайської районної державної адміністрації 03.01.2017 р. за №18487571. Договір укладено строком на 49 років (п. 8 Договору).

Відповідно до п.п. 2, 14, 15 Договору в оренду передається земельна ділянка державної форми власності площею 15,7865 га для ведення фермерського господарства, цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (пасовища). Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 7442,39 грн. на рік (п. 9 Договору).

Пунктом 16 Договору передбачено використання земельної ділянки за цільовим призначенням та обов`язок забезпечити збереження стану об`єкту оренди та дотримання екологічних норм. За змістом п.27 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Пунктом 30 Договору визначено, що до обов`язків орендаря належить забезпечення використання землі за цільовим призначенням.

За інформацією міськрайонного управління у Первомайському районі та м.Первомайський ГУ Держгеокадастру у Харківській області, земельна ділянка з кадастровим номером :13:000:0032 площею 15,7865 га, розташована за межами населених пунктів на території Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, зареєстрована в Державному земельному кадастрі 01.11.2013 р. під час проведення інвентаризації земель державної форми власності сільськогосподарського призначення, склад угідь - пасовища. З моменту державної реєстрації земельної ділянки та станом на теперішній час зміна складу угідь відповідно до даних Державного земельного кадастру не проводилася.

У відомостях про земельну ділянку, зазначених у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області ОСОБА_2, зазначено, що відповідно до Класифікації видів земельних угідь земельна ділянка віднесена до пасовища. Підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85); рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки.

Місцевою прокуратурою встановлено, що орендована ОСОБА_2 земельна ділянка у 2017 році фактично використовувалася як рілля, та орендар допустив порушення виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії цільового призначення - земель сільськогосподарського призначення (пасовища) та засіяв на спірній земельній ділянці площею 15,7865 га технічну культуру - кукурудзу (згідно до актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 09.10.2017 р. та 22.11.2017 р. земельної ділянки з кадастровим номером :13:000:0032, складених державним управління Держгеокадастру у Харківській області). В актах перевірки зазначено, що земельна ділянка використовується з порушенням природоохоронного режиму використання земель, чим порушено вимоги ст. 96 Кодексу та ст. 35, 37 Закону України «Про охорону земель». Інспектором 09.10.2017 р. та 22.11.2017 р. видано приписи про припинення виявлених порушень земельного законодавства.

За наслідками проведеної перевірки державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 22.11.2017 р. складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 188-5 КУпАП та 30.11.2017 р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Всі документи, складені Управлінням, направлено на адресу ОСОБА_2 поштою, що підтверджується квитанцією №388 ПАТ «УКРПОШТА». Добровільно правопорушником зазначений штраф сплачено не було. Постанову про накладення адміністративного штрафу від 30.11.2017 р. Управлінням було направлено до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області для примусового стягнення. 18.01.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по постанові №61-ДЛ/0218/По/08/01/17 від 30.11.2017 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 306,00 грн., яку в подальшому стягнуто та 26.06.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із сплатою боржником богу в повному обсязі.

Судом першої інстанції також було встановлено, що в 2018 році вказана земельна ділянка оброблена, посіяно соняшник (акт обстеження земельної ділянки від 21.06.2018 р., складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру у Харківській області). В акті зазначено, що земельна ділянка використовується з порушенням природоохоронного режиму використання земель, чим порушено вимоги ст. 96 п.п. «г» та «і» ч.1 ст. 211 Земельного кодексу України, ст.ст. 35-37 Закону України «Про охорону земель», ст.24 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином ОСОБА_2 фактично не виконано вимоги приписів від 09.10.2017 р. та 22.11.2017 р. державного інспектора Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, що підтверджується актом перевірки від 21.06.2018 р., яким зафіксовано повторне використання ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :13:000: 0032 , не за цільовим призначенням

21.06.2018 р. державним інспектором видано припис про припинення виявлених порушень земельного законодавства. За наслідками проведеної перевірки державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 21.06.2018 р. складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.ст. 53, 55 Кодексу України про адміністративні правопорушення та 05.07.2018 р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Постанову про накладення адміністративного штрафу від 05.07.2018 р. Управлінням 08.10.2018 р. направлено до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області для примусового стягнення у зв`язку з тим, що правопорушником не було сплачено штраф у добровільному порядку.

У зв`язку з тим, що передана в оренду земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, прокурор звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Як зазначалося вище, судом першої інстанції позовні вимоги задоволено повністю. Рішення обгрунтовано доведенністю позовних вимог.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 5 ст.20 Земельного кодексу визначено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.19 Земельного кодексу України землі України поділяються за цільовим призначенням на такі категорії а) землі сільськогосподарського призначення, б) землі житлової та громадської забудови, в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, г) землі оздоровчого призначення, д) землі рекреаційного призначення, е) землі історико-культурного призначення, ж) землі лісогосподарського призначення, з) землі водного фонду, і) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Згідно з ч.1 ст.22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначенні для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать 1) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), 2) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації). Земельні ділянки віднесені до однієї і тієї ж категорії земель, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемами, видами господарської діяльності і т.д., визначеними у Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженій наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010 р.

Орендована відповідачем земельна ділянка сільськогосподарського призначення з видом використання - пасовище, призначена для випасання худоби.

Матеріалами справи підтверджено, що зазначена земельна ділянка протягом 2017-2018 років фактично використовувалася як рілля. Орендар допустив порушення виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії цільового призначення - земель сільськогосподарського призначення (пасовища) та засіяв на спірній земельній ділянці протягом двох років (2017, 2018) кукурудзу та соняшник.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання. (ст.ст.31, 33-37 Земельного кодексу України)

Відповідач фактично самостійно змінив вид цільового використання земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення, в той час коли питання про визначення виду використання земельної ділянки належать до компетенції органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Статтею 651 ЦК України, ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна або розірвання договору оренди допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Однією з підстав розірвання договору за рішенням суду є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Статтею 143 Земельного кодексу України передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку у разі використання земель не за цільовим призначенням здійснюється у судовому порядку. В п.п.2.20 та 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» зазначено, що у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі».

Виходячи із викладеного та враховуючи встановлені обставини по справі, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що у зв`язку з істотним порушенням умов, встановлених Договором оренди землі, і порушенням вимог чинного законодавства, що регулює вказані правовідносини, Договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 та Головним Управлінням Держгеокадастру у Харківській області від 06.12.2016 р. підлягає достроковому розірванню.

Що стосується твердження заявника апеляційної скарги, що зазначений спір не підлягає розгляду у господарських судах.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є засновником та головою фермерського господарства «Лілітко», яке зареєстровано 13.11.2017 р., що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутом ФГ «Лілітко». Пунктом 10.1 Статуту ФГ «Лілітко» визначено, що для забезпечення виробничої діяльності на правах оренди Господарства знаходяться земельна ділянка розміром 15,7865 га з кадастровим номером 632458400:13:000:0032.

Закон України «Про фермерське господарство» визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (ст.2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

З комплексного аналізу норм ст.ст. 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки ведення фермерського господарства є формою підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства, яке реалізується будь-яким дієздатним громадянином України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство, то спори, з приводу користування земельними ділянками, переданими для ведення фермерського господарства, у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 20 ГПК України підвідомчі господарському суду.

Відповідно до правових висновків, зроблених Великою Палатою Верховного Суду в постановах по справам №677/1865/16, №606/2032/16, №677/1865/16, №695/1275/17, якщо на момент пред`явлення позову спір із фізичною особою, якій надана земельна ділянка для ведення фермерського господарства, вже було зареєстровано господарство, то такий спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, прокурор вже звертався в порядку цивільного судочинства з таким саме позовом до ОСОБА_2 та просив розірвати договір оренди, що є предметом даного позову та повернути земельну ділянку.

13 листопада 2018 р. Первомайським міськрайонним судом Харківської області у справі № 632/1380/18 прийнято ухвалу про закриття провадження у справі за позовом першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківської області до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку. Підставою для закриття провадження по справі став висновок суду, що спір підлягає розгляду саме в порядку господарського судочинства. Ухвала суду набула чинності та сторонами не оскаржувалася.

За таких обставин, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.

Згідно приписів ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст.276 ГПК України)

В даному випадку, суд першої інстанції прийняв рішення по справі з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення по справі залишається без змін.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Харківської області у справі №922/311/19 від 29.05.2019 р. - залишити без задоволення

Рішення господарського суду Харківської області у справі №922/311/19 від 29.05.2019 р. - залишити без змін.

Постанова набуває чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена на адресу Верховного Суду протягом 20 днів з дати виготовлення та підписання повного тексту постанови в порядку встановленому ст.ст. 287- 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.09.2019

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя О.І. Терещенко

Суддя В.В. Россолов