ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"11" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2269/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.,

при секретарі судового засідання Фатєєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 201, )

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про стягнення 176191,33 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Шевчук О.С., довіреність №478 від 22.08.2019

від відповідача: Гречанюк А.І., довіреність №721/6885 від 10.09.2019

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 180529,32 грн., з яких: 165585,08 грн. основного боргу, 4337,99 грн. інфляційних втрат, 2327 грн. 3% річних та 8279,25 грн. пені.

Позовні вимоги ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №1/6-18 від 25.01.2018.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 11.09.2019 о 16:00.

11.09.2019 за вх.№18337/19 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути 176191,33 грн., фактично зменшивши суму заявлених позовних вимог на 4337,99 грн. У судовому засіданні 11.09.2019 судом у протокольній формі прийнято до розгляду заяву позивача за вх.№18337/19 від 11.09.2019 про зменшення позовних вимог.

11.09.2019 за вх.№2-4375/19 до суду від позивача - ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС надійшло клопотання про повернення сплаченого судового збору у розмірі 65,07 грн. за результатами зменшення позовних вимог. Ухвалою суду від 11.09.2019 задоволено клопотання ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС про повернення судового збору за вх.№2-4375/19 від 11.09.2019; повернуто ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС з Державного бюджету України 65,07 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №1863 від 01.08.2019 на загальну суму 1042,84 грн., оригінал якого міститься в матеріалах справи №916/2269/19.

11.09.2019 за вх.№18339/19 до суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 11.09.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не подано.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.09.2019 проти задоволення позовних вимог не заперечив, визнав наявність основного боргу за договором на постачання природного газу №1/6-18 від 25.01.2018, відзиву та контррозрахунків заявлених до стягнення не надав, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

Відповідно до вимог ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:
25.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС (постачальник) та Ізмаїльським прикордонним загоном (Військовою частиною 1474) (споживач) укладений договір №1/6-18 на постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався постачати природний газ ДК 021:2015 код 09120000-6 - газове паливо споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах) - 137000 куб.м., а споживач зобов`язався своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Пунктом 2.1 договору узгоджено планові місячні обсяги постачання газу (тис.куб.м) у розрізі кожного газового місяця: у січні - 31; у лютому - 25; у березні - 15; у квітні - 5; у травні - 0; у червні - 0; у липні - 0; у серпні - 0; у вересні - 0; у жовтні - 5; у листопаді - 25; у грудні - 31.

Згідно з п.п. 3.1-3.3 договору постачальник забезпечує постачання підтвердженого обсягу природного газу споживачу, визначеного п.2.1 договору. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах цього договору. Споживач 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, не пізніше 17 год. 00 хв. надає постачальнику на електронну адресу постачальника належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Дані заявки є невід`ємною частиною договору.

За п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.4.1 договору постачання газу здійснюється за ціною, що вільно встановлюється між постачальником та споживачем. Ціна газу за цим договором: загальна ціна газу до сплати за 1000 куб. м. - 8998,80 грн. з ПДВ. Вартість фактично поставленого споживачу обсягу газу, протягом відповідного місяця постачання визначається як добуток ціни газу та обсягу фактично поставленого споживачу газу, за відповідний місяць постачання, згідно актів-приймання передачі. Вартість місячного договірного обсягу газу, відповідного місяця постачання визначається як добуток ціни газу та планового обсягу газу, визначеного сторонами на відповідний місяць постачання.

За п.п. 4.4 4.6 договору оплата за газ здійснюється споживачем: виключно грошовими коштами у національній валюті на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць та/або акту звіряння; споживач має право здійснювати поточні розрахунки протягом місяця поставки; оплата вартості природного газу здійснюється споживачем у безготівковій формі на поточна рахунок постачальника на умовах оплати фактичного обсягу спожитого природного газу до 10 числа кожного місяця, наступного за місяцем поставки газу; затримка платежів у разі затримки фінансування з державного бюджету не може розцінюватись як несплата і не може бути підставою для нарахування штрафних санкцій та притягнення споживача до відповідальності відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до п.4.6 договору звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу споживачем та акта приймання-передачі газу протягом 10-ти днів з дня винесення вимоги однією із сторін.

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених п.4.4, з споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше 5% від простроченої суми.

Згідно з п.7.1 договору спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

За умовами п.9.7 договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 01.01.2018 до 31.12.2018, в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами; дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

19.12.2018 між сторонами укладено додаткову угоду №8-18 про наступне, в якій сторони дійшли згоди зменшити суму договору та зменшити загальну кількість товару, у зв`язку з чим внести наступні зміни до договору №1/6-18 від 25.01.2018; п.2.1 договору викласти в наступній редакції: « 2.1. За цим договором постачальник передає споживачу природний газ, річний плановий обсяг до 82,825 тис. м. куб.: у січні - 0; у лютому - 25,440; у березні - 23,804; у квітні - 0; у травні - 0; у червні - 0; у липні - 0; у серпні - 0; у вересні - 0; у жовтні - 0; у листопаді - 13,881; у грудні - 18,7; п.4.1 договору викласти в наступній редакції: « 4.1. Постачання газу здійснюється за ціною, що вільно встановлюється між постачальником та споживачем. Ціна газу за 1000 куб.м. 12993,18 грн. з ПДВ. Вартість фактично поставленого споживачу обсягу газу, протягом відповідного місяця постачання визначається як добуток ціни газу та обсягу фактично поставленого споживачу газу, за відповідний місяць постачання, згідно актів-приймання передачі. Загальна вартість договору становить 875466,51 грн. з ПДВ».

28.12.2018 між сторонами укладено додаткову угоду №9-18, якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі»; внести зміни до п.9.7 договору та викласти його в наступній редакції: « 9.7 Цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.01.2019, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.»

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі акту прийому-передачі природного газу в січні 2019 постачальником було поставлено споживачу 26,219 куб. м. природного газу. Згідно з актами прийому-передачі природного газу №УГР00000071 від 31.01.2019 та №УГР00000350 від 31.01.2019, складеними, підписаними уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплено печатками, відповідно до договору №1/6-18 від 25.01.2018 постачальником передано споживачу природний газ на загальну суму 340668,18 грн., яка була частково сплачена відповідачем на суму 175083,10 грн., що підтверджується випискою банку від 01.08.2019.

Неповна сплата відповідачем боргу за договором стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

З/гідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарським судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за договором на постачання природного газу №1/6-18 від 25.01.2018 в повному обсязі, внаслідок чого є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 165585,08 грн. основного боргу.

Іншого відповідачем не доведено.

Щодо заявлених до стягнення пені та 3% річних слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вище встановлено судом, пунктом 6.2 укладеного між сторонами договору №1/6-18 від 25.01.2018 у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених п.4.4, з споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше 5% від простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення сплати відповідачем боргу за поставлений товар, перевіривши розрахунки позивача та встановивши їх обґрунтованість та відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 8279,25 грн. пені та 2327 грн. 3% річних.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Іншого відповідачем не доведено.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС задовольнити повністю.

2.Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 201, ) 165585 /сто шістдесят п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять/ грн. 08 коп. основного боргу, 2327 /дві тисячі триста двадцять сім/ грн. 3% річних, 8279 /вісім тисяч двісті сімдесят дев`ять/ грн. 25 коп. пені та 2642 /дві тисячі шістсот сорок дві/ грн. 87 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 16 вересня 2019 р.

Суддя Ю.С. Бездоля