ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. Справа№ 910/13406/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Лантух Є.С., довіреність № 18-0014/37686 від 22.07.19;

від першого відповідача - представник не прибув;

від другого відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 (суддя Мудрий С.М., повний текст рішення складено - 25.03.2019) та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 у справі №910/13406/18 за позовом Національного банку України до товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності.

встановив наступне.

Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним договір №056 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №26/Б.в. від 03.04.2007, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"; зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно договору №056 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), згідно переліку наведеного в новій редакції позовної заяви.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", якому було передано в управління згідно з договором управління від 20.11.2013 майнові права за кредитними договорами, реалізовано право вимоги за кредитним договором № 26/Б.в. від 03.04.2007 р. за ціною нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, та ніж вартість, погоджена з НБУ.

Також, позивач зазначив, що укладаючи оспорюваний Договір цесії відповідач 1 вийшов за межі своїх повноважень та діяв всупереч Положенню про застосування Національним банком заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 №369 (у редакціях, що діяли до 22.09.2012) та умов Договору про управління від 20.11.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі №910/13406/18 у задоволенні позову відмовлено повністю та стягнуто з Національного банку України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні вимог, вказав, зокрема, що доводи позивача про реалізацію (відступлення) активу при укладанні договору цесії, за значно нижчою вартістю, ніж та, що була погоджена Національним банком України, не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи.

Окрім наведеного, суд першої інстанції дійшов до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачами.

Також, за результатом розгляду заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 у справі №910/13406/18 стягнуто з НБУ на користь ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" 10 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції, беручи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на заперечення позивача, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про необхідне зменшити заявлені суми за надання правничої допомоги відповідачу 1 у справі до 10 000, 00 грн.

Не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю, у задоволенні заяви ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити; скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 повністю та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про відшкодування витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає, що продаж з оскаржуваним Договором відступлення майнових прав Банку за кредитним договором №26/Б.в. від 03.04.2007 на користь відповідача 2 було здійснено всупереч умовам погоджених Національним банком на відчуження даного Активу, а також з недотриманням приписів ст. 1037 ЦК України, п. 13.11 Положення №369 та п. 4.1. Договору управління, тобто, за відсутності необхідної правоздатності у управителя на вчинення таких дій.

Щодо оскарження додаткового рішення, то апелянт вказує, що заявлені витрати, на думку скаржника, є об`єктивно завищені та не відповідають критерію співмірності.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідачі та третя особа не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від вказаних осіб до суду не надійшло.

Враховуючи належне повідомлення відповідачів та третьої особи, а також з урахуванням того, що неявка їх представників в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нових - про задоволення позову та про відмову у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з наступних підстав.

Постановою Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" № 713 від 02.12.2009 року прийнято рішення з 07.12.2009 року про відкликання банківської ліцензії у АБ "Банк регіонального розвитку" та ініційовано процедуру ліквідації банку.

Між Національним банком України, акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" в особі ліквідатора Євсієнка Ігоря Савелійовича (далі - установник управління) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (далі - управитель) 20.11.2013 року укладено договір про передавання в управління непроданих активів (далі - договір про управління).

Пунктом 1.1. договору про управління передбачено, що установник управління передає в управління управителеві активи, наявні на балансі установника управління на дату укладення цього договору (далі - активи), а управитель приймає в управління активи і зобов`язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління (далі - вигодонабувачі) відповідно до переліку (реєстру) вимог кредиторів за рахунок активів. Вигодонабувачами за договором про управління є кредитори установника управління, які на дату підписання договору про управління внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів установника управління (далі - перелік вигодонабувачів) та розрахунки з якими не проведені. Перелік вигодонабувачів з визначеною черговістю задоволення їх вимог наведено в додатку 2 до цього договору.

Відповідно до п.п. д) п. 2.2 договору управління управитель зобов`язується: у своїй діяльності дотримуватися вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно з пп. б) п. 2.5 договору про управління Національний банк України зобов`язується: приймати рішення щодо погодження продажу управителем активів у двотижневий термін з дня надходження до Національного банку України відповідного звернення управителя.

Пунктом 4.1. договору про управління передбачено, що продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюються лише за попереднім погодженням із Національним банком України.

Так, на виконання вимог зазначеного договору про управління, управителю передано в управління активи, в тому числі майнові права за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб - боржників банку у кількості 88 договорів загальною сумою вимог у розмірі 87 731 589,17 грн. (Перелік непроданих активів, що передаються в управління іншій юридичній особі, додаток №1 до договору про управління) (в тому числі за кредитним договором №26/Б.в. від 03.04.2007, укладеним між акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та ОСОБА_1 ).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", керуючись п.п. 2.5, 4.1 договору управління, у відповідності до п. 13.11 глави 13 розділу VI Положення, 10.06.2014 року звернулося до начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду із листом-погодженням № 06/06-2014 від 06.06.2014 року щодо одержання попереднього погодження на продаж активів, в якому з урахуванням викладених в листі обставин, просило надати відповідачеві-1 попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за договором управління, шляхом їх самостійного продажу третім особам.

Листом № 55-013/34115 від 01.07.2014 року позивач у відповідь повідомив, що продаж активів банку, зокрема майнових прав за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб здійснюється у порядку, визначеному главою 10 розділу VI Положення № 369, та повернув на доопрацювання пакет документів наданих листом № 06/06-2014 від 06.06.2014.

Листом №18/07-2014 відповідач-1 18.07.2014 року звернувся до начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду з листом-погодження щодо одержання попереднього погодження на продаж активів, відповідно до якого звертав увагу на те, що визначений приписами главою 10 розділу VI Положення №369 порядок продажу активів встановлює відповідні вимоги до їх продажу ліквідатором, а не управителем, у зв`язку з чим повторно просив надати попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за договором управління шляхом їх самостійного продажу третім особам, за ціною не нижчою ніж визначена у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитним договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеним ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 14.05.2014.

Листом №55-013/46775 від 22.08.2014 року позивач повідомив товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про те, що для погодження Комісією Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем відчуження майна активів Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" управителю необхідно подати до Національного банку України документи відповідно до вимог глави 10 розділу VI Положення №369, у зв`язку з чим вдруге повернув на доопрацювання пакет документів щодо погодження відчуження майна.

Листом №10/825-Д від 13.11.2014 відповідачем-1 було направлено на адресу начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду Національного банку України на погодження порядок продажу переданих в управління ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майнових прав, боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами (переданого в управління кредитного портфелю АБ "Банк регіонального розвитку") у кількості 88 одиниць, до якого було додано: висновок управителя про порядок, склад, умови та строки продажу; інформацію про майно (активи), яке пропонується для продажу; звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 88 одиниць; рецензію на звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 88 одиниць.

Відповідач-1 звернувся до позивача із заявою від 27.01.2015 року щодо уточнення кількості активів та погодження способу продажу активів, в якій просив надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним, договорам) у наступному порядку:

- здійснити продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом, через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 2 802 119,00 грн. (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014р.);

- у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться провести повторний продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1 961 483,30 грн. (враховуючи зменшення вартості кожного кредитного договору на 30 відсотків від вартості визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014р.);

- у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться надати управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов`язань через відступлення прав окремо по коленому з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014р.).

TOB "Приват-Консалтинг" було проведено повторну оцінку вартості майнових прав - боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць станом на 31.03.2015, вартість яких склала 1 961 476,00 грн.

У зв`язку з виготовленням нового звіту про оцінку активів, відповідач-1 29.04.2015 звернувся до позивача із заявою від 28.04.2015р. щодо внесення змін до погодження способу продажу активів у зв`язку з проведенням нової оцінки, в якому просив надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним договорам) у наступному порядку:

- здійснити продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1 961 476,00 грн. (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015р.);

- у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться провести повторний продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1 373 033,20 грн (враховуючи зменшення вартості коленого кредитного договору на 30 відсотків від вартості визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015р.);

- у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться надати управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов`язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни визначеної ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015р.).

Рішенням Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем Національного банку України від 25.05.2015р. №255 "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" вирішено:

1. Погодити управителю відчуження майна (активів) акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", за ціною не нижчою, ніж ринкова вартість, визначена суб`єктом оціночної діяльності станом на 31.03.2015 на загальну суму 1 639 013,00 грн. (без урахування ПДВ), а саме майнові права за кредитними договорами у кількості 76 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом управителя від 27.01.2015, шляхом, проведення аукціону.

У разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону.

Відмовити у погоджені відчуження майнових прав за кредитними договорами: ОСОБА_2. договір від 05.12.2006 № 27/10-7211, ОСОБА_13 договір від 15.12.2003 № 27/10-7101, ОСОБА_14 договір від 01.11.2007 № 27/10-912П та договір від 25.12.200 7 № 2 7/10-93 0А, ОСОБА_15 договір від 29.12.2006 №27/10-746А, ОСОБА_3 договір від 31.07.2008 №27/10-997П, ОСОБА_4 договір від 20.12.2005 № 11/02-814-КІ, ОСОБА_5 . договір від 22.06.2007 №11/03-28, ОСОБА_6 договір від 12.03.2007 № 20/Б.в., ОСОБА_8 договір від 14.12.2006 № 14/10-191.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (замовник) та Українською універсальною товарною біржею (біржа, виконавець) 10.06.2015 року укладено договір-доручення № 100 на проведення аукціону, відповідно до якого сторони зобов`язалися здійснити ділове співробітництво з використанням організаційно-правових механізмів аукціонних торгів з метою створення умов для забезпечення ефективності аукціонних торгів по продажу майна, що належить акціонерному банку "Банк регіонального розвитку", а саме: лот №1 - майнові права на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 76 одиниць, з початковою ціною продажу у розмірі 1 639 013,00 грн. (без урахування ПДВ).

В газеті "Експрес об`ява" 12.06.2015 № 22 (5079) та 13.06.2015 в газеті "Голос України" № 104 (6108) було опубліковано оголошення про проведення 30.06.2015 аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1 639 013 грн., а 30.06.2015 Українською універсальною товарною біржею складено протокол № 1 про хід аукціону торгів, які не відбулися, згідно якого торги по лоту № 1, у зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах, не відбулись.

В газеті "Голос України" № 117 (6121) 03.07.2015 та в газеті "Експрес об`ява" № 25 (5082) було опубліковано оголошення про проведення 20.07.2015 повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1147309,10 грн., а 20.07.2015 Українською універсальною товарною біржею складено протокол № 1 про хід аукціону торгів, які не відбулися, згідно якого торги по лоту № 1, у зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах, не відбулись.

НБУ 05.08.2015 прийнято рішення № 414 "Про відчуження ТОВ "Дельта М" майна (активів) АБ "Банк регіонального розвитку", яким, зокрема, вирішено:

Погодити управителю відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", за ціною не нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, визначена суб`єктом оціночної діяльності за станом на 31.03.2015 на загальну суму 322 463, 00 грн. (без урахування ПДВ), а саме майнові права за кредитними договорами у кількості 10 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом управителя від 12.05.2015, шляхом проведення аукціону. У разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) АБ "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) АБ "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону.

Між відповідачем-1 та Українською універсальною товарною біржею 12.08.2015 укладено договір-доручення № 14/1 на проведення аукціону, предметом якого є продаж майна, що належить АБ "Банк регіонального розвитку", порядок продажу якого погоджений рішенням НБУ № 414 від 05.08.2015, а саме: лот № 1 - Майнові права на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 10 одиниць, без урахування ПДВ.

В газеті "Експрес об`ява" № 31 (5088) 14.08.2015 було опубліковано оголошення про проведення 01.09.2015 аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 322 463,00 грн.

Згодом, а саме 15.08.2015, в газеті "Голос України" № 150 (6154) було опубліковано оголошення про проведення 01.09.2015 аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 322 463,00 грн.

Українською універсальною товарною біржею 01.09.2015 складено протокол № 1 про хід аукціону торгів які не відбулися, згідно якого торги по лоту № 1 не відбулись в зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

Крім цього, 05.09.2015 в газеті "Голос України" № 164 (6168) було опубліковано оголошення про проведення 21.09.2015 повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 225 724,10 грн.

В газеті "Експрес об`ява" № 34 (5091) 04.09.2015 було опубліковано оголошення, щодо проведення 21.09.2015 року повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 225 724,10 грн.

Українською універсальною товарною біржею 21.09.2015 складено протокол № 1 про хід аукціону торгів які не відбулися, згідно якого торги по лоту № 1, у зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах, не відбулись.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (управитель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (новий кредитор) 30.09.2015 року укладено договір № 056 про відступлення права вимоги (цесії) (далі - договір цесії) за кредитним договором № №26/Б.в. від 03.04.2007 року.

Відповідно до п.п. 1.1.1 п. 1.1 Договору відступлення одночасно з відступленням права вимоги за кредитним договором управитель (банк) відступає, а новий кредитор набуває усі права сторони договору та стає кредитором (заставодержателем, іпотекодержателем) за всіма договорами, що забезпечують виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору в тому числі, але не виключно: Іпотечний договір № 26/Б.в. від 03.04.2007 р.

За умовами п.п. 1.2.1 п. 1.2, п. 1.3 Договору відступлення, на день укладення даного договору розмір зобов`язань позичальника за кредитним договором складає 967 094,13 грн. За цим договором новий кредитор одержує право замість банку (управителя) вимагати від позичальника виконання всіх зобов`язань за кредитним договором,в тому числі, але не виключно: з повернення суми кредиту в повному обсязі; із сплати процентів в розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором; із сплати комісії у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором; із сплати неустойки (штрафів, пені) у випадках, розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором, а також виконання позичальником будь-яких інших зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з п. 1.6 Договору відступлення, відступлення права вимоги за кредитним договором № 26/Б.в. від 03.04.2007 р. (отриманого управителем на підставі договору про передавання в управління непроданих активів, укладеного 20.11.2013 між банком, управителем та НБУ) здійснюється на платній основі за ціною 6 700 грн.

Після підписання цього договору новий кредитор протягом одного місяця перераховує управителю грошові кошти в сумі 6 700 грн. на накопичувальний рахунок № НОМЕР_1 в Головному управління НБУ, МФО 321024 з посиланням в призначенні платежу на реквізити цього договору. Право вимоги до позичальника за кредитним договором виникає у нового кредитора одразу після укладення даного договору.

На виконання умов вказаного Договору відступлення 30.09.2015 відповідачем 1 було передано, а відповідачем 2 прийнято за Актом приймання-передачі документів (т.1, а.с. 198), документи по кредитному договору № 26/Б.в. від 03.04.2007 р. з усіма додатковими договорами, змінами та доповненнями; договори забезпечення, а також додаткові угоди до вказаних договорів; усі інші документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (управителем від банку на підставі договору про передання в управління непроданих активів від 20.11.2013) відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника; документи, що пов`язані із виконанням кредитного договору.

Обґрунтовуючи вимоги про визнання вказаного правочину недійсним позивач вказує на наступне:

ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", якому було передано в управління згідно з договором управління від 20.11.2013 майнові права за кредитними договорами, реалізовано право вимоги за кредитним договором № 26/Б.в. від 03.04.2007 р. за ціною нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, та ніж вартість, погоджена з НБУ;

укладаючи оспорюваний Договір цесії відповідач 1 вийшов за межі своїх повноважень та діяв всупереч Положенню про застосування Національним банком заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 №369 (у редакціях, що діяли до 22.09.2012) та умов Договору про управління від 20.11.2013.

Колегія суддів вважає вимоги позивача обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним - безпідставними, враховуючи наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положення ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

Статтею 658 Цивільного кодексу України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Тобто, в будь-якому випадку при вчиненні правочину купівлі-продажу (одним із видів якого є відступлення права вимоги) особа, яка виступає продавцем відповідного предмету продажу, має мати необхідний для цього обсяг правоздатності.

У даному випадку вчинення оскаржуваного договору здійснено відповідачем 1 в межах реалізації повноважень управителя непроданих активів АБ "Банк регіонального розвитку" в межах процедури його ліквідації, а тому регулювання спірних правовідносин з огляду на положення ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" здійснюється в т.ч. приписами Глави 70 Цивільного кодексу України, Закону України "Про банки і банківську діяльність", Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою НБУ № 369 від 28.08.2001, в редакціях, що діяли до 22.09.2012 (в подальшому посилання судом на зазначені Закони здійснюється з урахуванням визначеної редакції їх положень, за якою підлягають регулюванню спірні правовідносини), та умовами договору управління.

У відповідності до ч. 11 ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов`язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

Згідно із ст. 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя.

Відповідно до Глави 13 Положення № 369:

- ліквідатор у разі потреби передавання активів банку, які залишаються непроданими на час закінчення процедури ліквідації банку, негайний продаж яких матиме наслідком істотну втрату їх вартості, в управління іншій юридичній особі звертається до Національного банку з відповідною пропозицією згідно зі статтею 96 Закону про банки (пункт 13.1);

- за результатами конкурсу між банком, Національним банком і управителем укладається тристоронній договір. Договір про передавання в управління непроданих активів від імені Національного банку підписує уповноважена посадова особа Національного банку. Договір набирає чинності з дати його підписання (пункт 13.9);

- управитель відповідно до укладеного тристороннього договору: відкриває в Національному банку накопичувальний рахунок у порядку, установленому нормативно-правовими актами Національного банку; набуває прав сторони (учасника) у судових справах, у якій стороною (учасником) був банк, який ліквідовано, а також прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю банку; управляє активами та може відчужувати майно за погодженням з Комісією Національного банку; задовольняє вимоги кредиторів банку (пункт 13.11).

Частиною 5 ст. 1033 Цивільного кодексу України встановлено, що управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління.

З огляду на викладені положення вбачається, що з укладенням договору управління майном (майновими правами) та переданням такого майна управителю відповідна особа набуває статусу фактичного тимчасового власника такого майна, однак з обмеженими, положеннями договору та закону, повноваженнями щодо володіння та розпорядження ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 1037 Цивільного кодексу України управитель управляє майном відповідно до умов договору. Управитель може відчужувати майно, передане в управління, укладати щодо нього договір застави лише за згодою установника управління.

За умовами п. 4.1 договору управління продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюються лише за попереднім погодженням із Національним банком України.

Отже, в силу наведених приписів з укладенням договору управління ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" не було набуто безумовних прав власності щодо спірних активів АБ "Банк регіонального розвитку" і з метою досягнення цілей укладення такого правочину - задоволення вимог кредиторів за рахунок таких активів, відповідні права були обтяжені необхідністю погодження Національним банком України дій управителя щодо відчуження (в т.ч. шляхом відступлення прав вимоги) відповідних активів.

Відтак, відчуження таких прав могло бути здійснено виключно на умовах, погоджених НБУ.

Погодження, за юридичною суттю, це вирішення питання відповідно до своєї компетенції уповноваженим суб`єктом.

Істотною умовою для погодження відчуження активу є визначення його ціни продажу.

Так, ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" зверталося до НБУ з листами щодо надання погодження на продаж активів за певною ціною та у визначених обсягах, унаслідок чого, НБУ було надано погодження, оформлене рішенням №255, відповідно до якого погоджено ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" продаж майна на певних умовах, а саме: шляхом продажу майнових прав за кредитними договорами у кількості 76 одиниць одним лотом на аукціоні за ціною не нижчою ніж 1 639 013 грн. (без урахування ПДВ) та, виключно, у випадку якщо такий аукціон не відбудеться - шляхом безпосереднього продажу майна фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону, при цьому позивачем не було надано (погоджено) можливості як зміни визначеної в рішенні ціни продажу спірного майна шляхом уцінки спірних активів на 30% від ринкової ціни, так і продажу майнових прав за кожним кредитним договором окремо.

Отже, в силу приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення № 369 та п. 4.1 договору управління правомочності управителя (ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М") щодо продажу наданих йому в управління активів (майнових прав за кредитними договорами у кількості 76 одиниць (в т.ч. за спірним кредитним договором) були обмежені погодженими рішенням НБУ №255 порядком, умовами та ціною, а саме: шляхом продажу одним лотом на аукціоні із стартовою ціною у розмірі 1 639 013, 00 грн. та, виключно, у випадку якщо такий аукціон не відбудеться - шляхом безпосереднього продажу майна фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону.

При цьому, НБУ не було надано (погоджено) можливості зміни визначеної у рішенні ціни продажу спірного майна.

Виходячи із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що визначена ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015, вартість майнових прав окремо за спірним кредитним договором (кредитним договором № 26/Б.в. від 03.04.2007 р.) - предметом продажу за оскаржуваним договором відступлення, становила 9 467, 00 грн.

Таким чином, у випадку погодження НБУ можливості продажу майнових прав по кожному з кредитних договорів фізичній або юридичній особі окремо, такий продаж в частині спірного кредитного договору міг бути здійснений за ціною не нижче 9 467, 00 грн.

Разом з тим, жодного погодження запропонованої ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" уцінки спірних активів на 30% від ринкової ціни, визначеної ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015, так і продажу окремо по кожному кредитному договору, зміст рішення НБУ №255 не містить, а в матеріалах справи відсутні докази надання НБУ відповідного погодження в подальшому чи в іншій формі.

Отже, в силу приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення №369 та п. 4.1 договору управління та з урахуванням визначених рішенням НБУ №255 порядку, умов та ціни продажу спірних майнових прав управитель (ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М") був позбавлений будь-якої можливості вчиняти їх реалізацію (відчуження) за ціною нижче визначеної оцінювачем ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015 та шляхом продажу окремо по кожному кредитному договору.

До того ж, приписи глави 10 Положення №369 врегульовують виключно повноваження ліквідатора банку і які не передбачають їх делегування з вчиненням договору управління, а не управителя активами банку, які залишаються непроданими на час закінчення процедури ліквідації банку, повноваження якого унормовано в приписах глави 13 Положення №369.

При цьому, суд звертає увагу, що визначений в положеннях глави 10 Положення №369 порядок відчуження активів банку може визначати межі здійснення погодження НБУ відповідного відчуження управителем, однак, жодним чином не встановлювати певних прав щодо розпорядження управителем переданими йому активами в частині їх відчуження, адже в силу приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення №369 та п. 4.1 договору управління такі дії здійснюються виключно в межах наданого НБУ погодження.

Отже, посилання суду першої інстанції на те, що рішенням НБУ №255 ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" було надано погодження на продаж 76 активів (в т.ч. майнових прав за спірним кредитним договором) в порядку, передбаченому главою 10 Положення №369, у випадку не реалізації їх на першому аукціоні, шляхом проведення повторного аукціону із зменшення початкової ціни продажу до 30%, а у випадку не продажу на повторному аукціоні - шляхом безпосереднього продажу фізичним чи юридичним особам окремо за кожним кредитним договором за ціною останнього аукціону, тобто, зменшеною до 30%, не відповідають дійсним обставинам спірних правовідносин та ґрунтуються на невірному ототожнені врегульованих Положенням №369 повноважень ліквідатора банку та управителя нереалізованими активами банку.

З огляду на викладене вбачається, що продаж за оскаржуваним договором відступлення майнових прав АБ "Банк регіонального розвитку" на користь ТОВ "Гарант" за ціною у розмірі 6 700, 00 грн. було здійснено всупереч встановленому НБУ у відповідності до приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення №369 та п. 4.1 Договору управління погодженню (за іншою ціною та в іншому порядку), тобто, за відсутності необхідної правоздатності у управителя на вчинення таких дій.

Крім цього, згідно матеріалів звіту про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами АБ "Банк регіонального розвитку", складеного оцінювачем ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 31.03.2015, визначення ринкової вартості майнових прав за кредитним договором № 26/Б.в. від 03.04.2007 р. для їх відчуження здійснювалося виходячи із того, що сума заборгованості за кредитом становила 250 620, 53 грн., тоді як в п. 1.2.1 договору відступлення було визначено, що відповідач 1 відступив відповідачу 2 право вимоги на суму 44 923,57 грн. дол. США, що еквівалентно 967 094,13 грн.

Так, суб`єктом оціночної діяльності оцінювалось право вимоги до ОСОБА_1 в сумі 250 620, 53 грн. та відповідач 1 в процесі погодження з НБУ ціни реалізації вказаного активу, зазначав саме таку суму вимоги (кредитної заборгованості).

Таким чином, погоджуючи відчуження майнових прав за вказаним кредитним договором, відповідачем 1 здійснювалось визначення вартості такого активу виходячи з того, що розмір вимоги за ним становить 250 620, 53 грн., проте фактично за оскаржуваним договором було відчужено розмір вимоги майже в три рази більший від оцінюваного (967 094,13 грн.), що дає підстави для висновку про невідповідність встановленої у договорі відступлення ціни продажу реальній ринковій вартості проданого активу, адже доказів її визначення у встановленому порядку (шляхом отримання висновку оцінювача, виходячи із дійсної суми заборгованості) матеріали справи не містять.

Суд апеляційної інстанції враховує, що існування простроченої заборгованості за кредитним договором дає підстави для нарахування додаткових сум у вигляді штрафних санкцій та відшкодування знецінення коштів, однак, в силу приписів ст. 1037 Цивільного кодексу України, п. 13.11 Положення №369 та п. 4.1 договору управління такі нарахування могли бути предметом їх відчуження виключно за наслідками попереднього погодження НБУ, доказів чого матеріали справи також не містять.

Таким чином, предметом продажу за оскаржуваним договором відступлення було визначено майнові права АБ "Банк регіонального розвитку" за кредитним договором № 26/Б.в. від 03.04.2007 р., які взагалі не були предметом погодження НБУ за зверненням ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М".

Отже, вчинення відповідачем 1 оспорюваного договору щодо відчуження прав за Кредитним договором окремо та за нижчою ціною, ніж визначено у звіті від 31.03.2015, здійснено з перевищенням своїх повноважень у порушення положень ст. 1037 Цивільного кодексу України та п. 4.1 Договору управління та всупереч рішенню № 255 від 25.05.2015, що свідчить про недодержання при укладенні Договору відступлення встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України вимог, а тому є підставою для визнання його недійсним у силу приписів ст. 215 Цивільного кодексу України.

Отже, враховуючи встановлену судом недійсність договору відступлення, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав володіння ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" переданими йому ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документами на підтвердження спірних майнових прав, вимога НБУ щодо зобов`язання ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" повернути такі документи ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" є обґрунтованою.

Таким чином, апеляційним судом встановлено обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, відповідачем 2 заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності за вимогами позивача.

Так, за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Щодо питання про застосування інституту позовної давності, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До позовних вимог про визнання недійсним оскаржуваного наразі договору відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України встановлено позовну давність тривалістю у 3 роки.

Частинами 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач (як не сторона оскаржуваного договору) дізнався про обставини його укладення 06.11.2015, а саме після отримання повідомлення, яке було надіслано йому першим відповідачем (т.2, а.с. 133).

Так, до вказаного повідомлення було додано Звіт, у п. 62 якого міститься посилання на кредитний договір № 26/Б.в. від 03.04.2007 р. та передачу права вимоги за ним до боржника (т.2, а.с. 143).

Отже, у даному випадку днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день коли позивач дізнався про укладення спірного договору, а саме 06.11.2015.

Таким чином, строк позовної давності щодо вимоги про визнання недійсним договору про відступлення від 30.09.2015 №056 розпочав свій перебіг 06.11.2015 та сплив відповідно 06.11.2018.

З даним позовом про визнання вказаного договору недійсним позивач звернувся до суду 05.10.2018, що підтверджується відбитком органу поштового зв`язку на конверті, у якому до суду надійшла позовна заява (т.1, а.с. 102), тобто без пропуску строку позовної давності.

За наведених обставин, підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у даній справі відсутні.

Щодо посилань суду першої інстанції на відсутність порушених прав позивача внаслідок укладення оспорюваного правочину, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач не є стороною оспорюваного ним правочину, але виходячи зі змісту приписів статей 15, 16, 215 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист, в тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та може виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-605цс16).

Апеляційний господарський суд відзначає, що НБУ в розумінні частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України є іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, оскільки має обґрунтовану юридичну заінтересованість.

У даному випадку, звернення позивача з позовом до суду обумовлено порушенням ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" умов Договору управління, укладеного між НБУ, ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та АБ "Банк регіонального розвитку", яке виразилось у порушенні прав особи, уповноваженої на здійснення контролю за діяльністю управителя, до повноваження якої приписами Глави 14 Положення № 369 та Розділу 7 Договору управління віднесено право застосування заходів відповідальності до управителя за неналежне виконання покладених на нього таким договором обов`язків, так і правом як вигодонабувача з метою задоволення кредиторських вимог.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 12.03.2019 - скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позову в повному обсязі.

Крім цього, враховуючи задоволення позовних вимог, витрати ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача 2.

Щодо оскаржуваного додаткового рішення від 25.03.2019, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції частково задовольнив заяву відповідача 1 про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат.

Порядок розподілу судових витрат унормовано ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно з п. 1 ч. 4 якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, враховуючи те, що після перегляду даної справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 та задоволення позову, то відповідно у задоволенні заяви ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Враховуючи наведене, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 у справі №910/13406/18 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі №910/13406/18 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі №910/13406/18 про відмову у задоволенні позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення по справі №910/13406/18, яким позов Національного банку України до товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір №056 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №26/Б.в. від 03.04.2007, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант".

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (м. Київ, вул. Підлісна, 3; ідентифікаційний код 39971452) повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 11, корпус Б; ідентифікаційний код 35199148) документи, отримані згідно договору про відступлення права вимоги (цесії) від 30.09.2015 №056, а саме:

оригінал кредитного договору № 26/Б.в. від 03.04.2007 з усіма додатковими договорами, змінами та доповненнями;

оригінал іпотечного договору № 26/Б.в. від 03.04.2007 р.;

документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (Управителем від Банку на підставі Договору про передавання в управління даних активів від 20.11.2013), а саме:

Копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ;

Заява ОСОБА_1 , на отримання кредиту від 11.03.2007р.;

Анкета позичальника ОСОБА_1 ;

Копія свідоцтва про одруження;

Копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_9 ;

Довідка від 05.03.07р.;

Довідка №166 від 27.02.07р.;

Копія паспорту ОСОБА_11 , серія НОМЕР_2 ;

Копія свідоцтва про укладення шлюбу;

Копія паспорту ОСОБА_12 , серія НОМЕР_3 та ідентифікаційного коду;

Перелік майна, що пропонується в заставу від 03.04.07р.;

Службова записка на засідання кредитної комісії від 12.03.2007р.;

Заключення Бурштинського відділення №7 на видачу кредиту;

Висновок начальника служби безпеки від 12.03.2007р.;

Службова записка на засідання кредитної комісії від 26.05.2010р.;

Витяг з протоколу №24 від 26.05.10р. засідання комісії по роботі з кредитами фізичних осіб;

Службова записка від 04.01.2011р.;

Акт приймання-передачі оригіналів документів від 03.04.07р.;

Копія технічного паспорту на квартиру;

Довідка (форма№3) від 19.03.07р.;

Довідка від 20.03.07р.;

Довідка від 20.03.07р.;

Довідка від 15.03.07р.;

Копія свідоцтва про право власності від 10.11.06р.;

Копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №13776217 від 03.03.07р.;

Копія витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №12607250 від 22.11.06р.;

Копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №14093114 від 01.04.07р.;

Копія витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №14093103 від 01.04.06р.;

Копія витягу про реєстрацію в державному реєстрі правочинів №3753446 від 28.03.07р.;

Копія договору купівлі-продажу від 28.03.07р.;

Лист Бурштинського відділення №7;

Копія витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 11924594 від 03.04.07р.;

Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №11924443 від 03.04.07р.;

Копія витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №11926773 від 03.04.07р.;

Копія заяви від 03.04.07р.;

Копія заяви від 02.03.07р.;

Копія квитанції №89 від 17.06.09р.;

Звіт про оцінку вартості квартири від 27.02.07р.;

Договір добровільного страхування майна від 17.06.08р.;

Договір добровільного страхування майна від 03.04.07р.;

Копія іпотечного договору від 03.04.07р.;

Копія договору поруки №1/п від 03.04.07р.;

Копія договору кредиту №26/Б.в. від 03.04.07р.;

Копія договору кредиту №26/Б.в. від 03.04.07р.;

Копія додаткового договору №1 від 22.05.08р. до кредитного договору №26/Б.в. від 03.04.07р.;

Копія додаткового договору №1 від 22.05.08р. до кредитного договору №26/Б.в. від 03.04.07р.;

Копія додаткового договору №2 від 20.10.08р. до кредитного договору №26/Б.в. від 03.04.07р.;

Довідка про наявність та стан предмету застави;

Прибуткові позабалансові ордери, заяви на переказ готівки;

Заяви ОСОБА_1 від 09.10.07р., від 03.04.08р., від 11.05.10р.;

Копія вимоги вих.№80 від 04.09.09р.;

Копія квитанції від 07.09.09р.;

Лист Бурштинського відділення №7;

Реєстр надісланих листів від 10.10.08р.;

Вимога Бурштинського відділення №7;

Прибутковий позабалансовий ордер №101 від 31.10.2012р.;

Договір кредиту № 26/Б.в. від 03.04.2007р.;

Додатковий договір № 1 від 22.05.2008р.. до договору кредиту №26/Б.в. від 03.04.2007р.;

Додатковий договір № 1 від 22.05.2008р., до договору кредиту №26/Б.в. від 03.04.2007р.;

Додатковий договорі № 2 від 20.10.2008р.. до договору кредиту №26/Б.в. від 03.04.2007р.;

Іпотечний договір №26/Б.в. від 03.04.2007р., реєстровий №645;

Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №11924443 від 03.04.2007р.;

Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №11924594 від 03.04.2007р.;

Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №11926773 від 03.04.2007р.;

Договір купівлі-продажу №б/н від 28.03.2007р., реєстровий №1023;

Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 3753446 від 28.03.2007р.;

Витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 14093103 від 01.04.2007р.;

Технічний паспорт на квартиру;

Заява про підтвердження розрахунку;

Договір поруки №1/п від 03.04.2007р.:

Розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 14.1.2013р.;

Заява №б/н від 11.05.10р.;

Вимога №202 від 15.06.10р.;

Позовна заява №б/н від 13.09.10р.;

Ухвала №2-1244/10Р від 15.11.10р.;

Супровідний лист №б/н від 17.09.10р.;

Ухвала № б/н від 15.09.10р.;

Позовна заява №б/н від 12.11.10р.;

Ухвала №2-1224/10Р від 15.11.10р.;

Позовна заява №б/н від 17.12.10р.;

Клопотання №222 від 18.01.11р.;

Ухвала №2-193/11 від 31.01.11р.;

Заперечення проти позову №б/н від б/д;

Апеляційна скарга №б/н від 06.05.11р.;

Копія рішення №2-8/2012 від 05.03.12р.;

Лист №1965 від 09.04.12р.;

Копія ухвали №б/н від 18.04.12р.;

Супровідний лист №223-60/14 від 03.05.12р.;

Пояснення до апеляційної скарги №239-60/14 від 17.05.12р.;

Клопотання №240-60/14 від 17.05.12р.;

Супровідний лист №22ц/0990/911/2012 від 18.06.12р.;

Ухвала №б/н від 12.06.12р.;

Позовна заява №408-0/14 від 22.08.12р.;

Супровідний лист №1660 від 07.09.12р.;

Ухвала №0904/1763/12 від 06.09.12р.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 11, корпус Б; ідентифікаційний код 35199148) на користь Національного банку України (м. Київ, вул. Інститутська, 9; ідентифікаційний код 00032106) 1 762 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (м. Київ, вул. Підлісна, 3; ідентифікаційний код 39971452) на користь Національного банку України (м. Київ, вул. Інститутська, 9; ідентифікаційний код 00032106) 1 762 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

4. Апеляційну скаргу Національного банку України на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 у справі №910/13406/18 - задовольнити повністю.

5. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 у справі №910/13406/18 скасувати. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 11, корпус Б; ідентифікаційний код 35199148) на користь Національного банку України (м. Київ, вул. Інститутська, 9; ідентифікаційний код 00032106) 2 643 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (м. Київ, вул. Підлісна, 3; ідентифікаційний код 39971452) на користь Національного банку України (м. Київ, вул. Інститутська, 9; ідентифікаційний код 00032106) 2 643 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 16.09.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко