ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

12.09.2019 р. Справа №914/1855/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви: Керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області, м. Дрогобич

до відповідача 1: Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

до відповідача 2: Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич

до відповідача 3: ОСОБА_1 , м. Дрогобич

про визнання недійсним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу недійсним, повернення будівлі

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна Керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до відповідача 1: Дрогобицької міської ради, відповідача 2: Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради до відповідача 3: ОСОБА_1 про визнання недійсним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу недійсним, повернення будівлі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 та частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з пунктами 2, 4 частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує значення справи для сторін, категорію та складність справи.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

З наведених норм господарського процесуального законодавства, а також приписів Закону України "Про прокуратуру" випливає, що прокурор є процесуальним позивачем у справі - тобто особою, яка ініціює відкриття провадження у справі на захист прав і інтересів інших осіб у випадках, коли це прямо дозволено законом.

При цьому відповідно до Закону України "Про прокуратуру" підставами представництва прокуратурою інтересів держави є наявність порушення або загрози порушення інтересів держави та не здійснення або неналежне здійснення захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, та за відсутності такого органу.

В свою чергу інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати та довести наявність підстав для здійснення представництва. Саме лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, не достатньо для встановлення судом правових підстав для представництва.

Доведення цих підстав здійснюється у загальному порядку відповідно до вимог ст. 74, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Разом з цим, суд зазначає, що існує неоднакове застосування статті 23 Закону України "Про прокуратуру" у подібних правовідносинах щодо здійснення прокурором представництва, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справах № 910/3486/18, № 927/246/18, № 915/242/18, № 904/585/18, № 921/31/18, тощо.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2019 року справу № 587/430/16-ц прийнято та призначено до розгляду.

У цій справі № 914/1855/19 прокурор позовні вимоги обґрунтовує неправомірним прийняттям органом місцевого самоврядування рішення про приватизацію відповідачем 3 об`єкта комунального майна, при підготовці та винесенні якого Дрогобицькою міською радою необґрунтовано причини та доцільність відчуження комунального майна саме шляхом викупу, а не продажу на аукціоні, чи продажу за конкурсом.

Позов мотивовано, зокрема посиланням на положення ст.131-1 Конституції України, ст.ст.3,23 Закону України "Про прокуратуру", рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Як встановлено судом, Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу № 587/430/16-ц, в межах якої розглядатиметься питання щодо неоднакового застосування статті 23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема, в частині повноважень прокурорів для представництва в суді інтересів держави у зв`язку з їх порушенням.

Так, передаючи справу № 587/430/16-ц на розгляд Великої Палати Верхового Суду, колегія суддів Касаційного цивільного суду вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо правових підстав представництва прокурором інтересів держави в суді, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду та одночасно дійшла висновку, що справа містить виключну правову проблему у застосуванні зазначеної норми права і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

У справі № 914/1409/19 також підлягає застосуванню стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" при встановленні наявності чи відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд приходить до висновків, що спір у даній справі виник у правовідносинах, які є подібними з правовідносинами у справі № 587/430/16-ц, судове рішення у якій на даний час передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Приймаючи до уваги те, що Великою Палатою Верховного Суду будуть висловлені правові позиції, які можуть суттєво вплинути на вирішення даної справи, оскільки такі позиції Верховного Суду, відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України повинні враховуватися у тому числі і господарським судом, а також з урахуванням об`єктивної неможливості розгляду даної справи до розгляду справи № 587/430/16-ц.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

Таким чином, розгляд справи № 914/1855/19 підлягає зупиненню до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднакового застосування статті 23 Закону України "Про прокуратуру" у справі № 587/430/16-ц.

Станом на дату відкриття провадження у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) відсутнє судове рішення, прийняте Великою Палатою Верховного Суду за результатами розгляду справи № 587/430/16-ц.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 914/1855/19 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднакового застосування ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у справі № 587/430/16-ц.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку (п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

З огляду на викладене, а, зокрема, наявність різних правових позицій Верховного суду, суд першої інстанції вважає за можливе прийняти позовну заяви до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження з одночасним зупиненням провадження у цій справі № 914/1855/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц, при розгляді якої вирішуватиметься питання про усунення неоднакового застосування статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Керуючись ст. ст. 4, 12, 20, 162, 164, 176, п. 7 ч. 1 ст. 228, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі № 914/1855/19.

2. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

3. Встановити відповідачу строк впродовж 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 165 ГПК України. Відзив з доданими документами надіслати прокурору та позивачу. Докази такого надіслання надати суду.

4. Встановити прокурору строк впродовж 5 календарних днів з дня отримання відзиву на позов для подання відповіді на відзив. У разі подання такої відповіді до суду, зобов`язати прокурора надіслати таку відповідь не пізніше наступного дня відповідачу. Докази такого надіслання надати суду.

5. Встановити відповідачу строк у 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. У випадку подання заперечення до суду не пізніше наступного дня надіслати його з доданими документами прокурору та позивачу. Докази такого надіслання надати суду.

6. Роз`яснити, що в разі ненадання відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

7. Зупинити провадження у справі № 914/1855/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц.

7.1. Зобов`язати учасників справи повідомити Господарський суд Львівської області про результати розгляду Великою Палатою Верхового Суду справи № 587/430/16-ц.

8. Звернути увагу учасників справи, що

8.1. Заяви та клопотання, які подаються до суду, повинні відповідати статтям 169-170 Господарського процесуального кодексу України.

8.2. У випадку подання доказів до суду у всіх учасників справи існує обов`язок надіслання копій таких доказів усім іншим учасникам справи заздалегідь (частина 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

9. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

10. Інформувати сторони, що у випадках, передбачених главою 9 ГПК України суд застосовує заходи процесуального впливу з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

11. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку та строки передбачені ГПК України.

Суддя Горецька З. В.