ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Справа №918/124/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання - Вавринчук А.І.

за участю представників сторін:

позивача: Конопліцький І.В. (довіреність №14-325 від 09.08.2019 року)

відповідача: Кошелюк І.А. (розпорядження № 81-к від 02.07.2019 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.07.2019р. у справі №918/124/19 (суддя Горплюк А.М., повний текст ухвали складено 08.07.2019 р.)

за заявою Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради № 381 від 25.06.2019 р. про відстрочку виконання рішення

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради

про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 796 679 грн. 09 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 04.07.2019 р. відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради №381 від 25 червня 2019 року про відстрочку виконання рішення від 04.04.2019 р. у справі №918/124/19.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлені вимоги КП "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради щодо відстрочки виконання судового рішення задоволити.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не в повному обсязі з`ясував обставини справи, що мають значення для справи та обгрунтовуючи відмову в задоволенні заявлених вимог безпідставно посилався на те, що "збиткова діяльність та наявність у підприємства заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб`єктом господарювання", оскільки відповідно до п. 13 ч.І ст. 17 ЗУ "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом.

І лише після прийняття постанови НКРЕКП від 22.03.2017 року №308 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання» сфера регулювання НКРЕКП, у частині здійснення ліцензування та встановлення тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води припинила діяти на КП "Дубнокомуненергія". Компенсація за вказаний період до КП "Дубнокомуненргія" не надходила.

Вище викладені факти, на думку апелянта дають підстави вважати, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не в повному обсязі з`ясував обставин, що мають значення для справи, а тому вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 04.07.2019р. у справі №918/124/19 винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2019 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І., суддя Юрчук М.І. поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.07.2019р. у справі №918/124/19 та призначено її до розгляду на 09 вересня 2019 р.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 року № 01-04/872 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Савченка Г.І., судді Юрчука М.І.. та відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/124/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2019 року визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю., суддя Тимошенко О.М.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2019 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю., суддя Тимошенко О.М. прийнято до провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.07.2019р. у справі №918/124/19.

В судове засідання 09.09.2019 року з`явились представник позивача та керівник комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради.

Керівник комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив.

Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи №918/124/19, заслухавши пояснення присутніх представника позивача та керівника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25 лютого 2019 року Публічне акціонерне товариство "Національна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 796 679 грн. 09 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна компанія "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради укладено Договір №3965/1617-КП-28, за яким позивач передав у власність відповідачу природній газ на загальну суму 848 307 грн. 27 коп. Однак, всупереч взятих на себе зобов`язань, КП "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради здійснювало оплату несвоєчасно та не у повному обсязі, чим порушило п. 6.1. Договору.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.04.2019 у справі №918/124/19 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 796 679 грн. 09 коп.

Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 584 734 грн. 39 коп. основного боргу, 85 219 грн. 34 коп. пені, 25 100 грн. 50 коп. 3% річних, 101 624 грн. 86 коп. інфляційних втрат та 11 950 грн. 19 коп. судового збору.

03.05.2019 на виконання згаданого рішення судом видано наказ.

25.06.2019 до господарського суду Рівненської області від Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 04.04.2019 у справі №918/124/19 до 04.02.2020.

В обгрунтування заяви відповідач посилається на те, що основним видом діяльності підприємства є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Вказана діяльність є сезонною та від неї Комунальне підприємство "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради отримує дохід лише в опалювальний період. Вказує, що в літній період робота підприємства полягає в підготовці до наступного опалювального сезону. Зазначає, що у випадку примусового виконання рішення на всі банківські рахунки Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради буде накладено арешт, а це паралізує роботу підприємства, унеможливить проведення ремонтних робіт та початок опалювального сезону 2019-2020 років, призведе до утворення заборгованості по заробітній платі.

Також посилається на те, що Комунальне підприємство "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради перебуває у важкій фінансовій ситуації по причині наявності дебіторської заборгованості населення, яка станом на 01.06.2019 становить 4 067 тит.грн., а також через відсутність механізму відшкодування різниці в тарифах на виробництво теплової енергії за період перебування підприємства ліцензіатом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а саме за 2016 рік та 9 місяців 2017 року.

Зазначає, що у зазначений період Національною комісією тарифи коригувались та не покривали витрат на виробництво теплової енергії, тому по всіх категоріях споживачів виникла різниця в тарифах на суму 9 275,26 тис.грн., в тому числі по населенню 8 488,876 тис.грн.

Стверджує, що для вирішення вказаної проблеми заявник звертався до профільних організацій з проханням компенсації, однак, на даний момент безрезультатно.

Всі вище наведені обставини на думку заявника є такими, що істотним чином ускладнюють негайне виконання рішення суду по даній справі, а тому просив суд відстрочити виконання рішення суду від 04.04.2019 до 04.02.2020.

Розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 04.04.2019 у справі №918/124/19.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи насткпне.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до приписів ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачеві, стихійне лихо, інші надзвичайні події).

При цьому такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви. Аналогічні приписи містить п. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів".

З аналізу процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочку виконання судового рішення в судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

Як свідчать матеріали справи, заява Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 04.04.2019 року у справі №918/124/19 мотивована скрутним фінансовим через наявність дебіторської заборгованості населення, а також на відсутність механізму відшкодування різниці в тарифах на виробництво теплової енергії.

Колегія суддів вважає, що наведені заявником підстави для відстрочення виконання судового рішення (тяжке фінансове становище, систематичне порушення грошових зобов`язань, тощо) не є тими виключними обставинами в розумінні ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, які давали б можливість для відстрочення виконання судового рішення, оскільки такий незадовільний майновий стан відповідача утворився, зокрема, внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об`єктивних, незалежних від нього обставин.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, слід враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відтак, саме на заявника в контексті приписів статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав, тоді як стягувач, у разі наявності заперечень, має навести докази, що спростовують обставини, на які посилається заявник.

Однак, відповідачем не було надано як суду першої інстанції, так суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження наведених ним обставин, зокрема, доказів, які підтверджують, відсутність грошових коштів для погашення заборгованості.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії буде проводитись державою за рахунок субвенцій з Державного бюджету, що дасть можливість КП "Дубнокомуненергія" погасити заборгованість перед позивачем, оскільки, останні не свідчать про існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення господарського суду Рівненської області від 04.04.2019 року у справі №918/124/19, або роблять таке виконання неможливим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в силу приписів статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені заявником обставини не засвідчують неможливості або ускладнення виконання рішення Ггосподарського суду Рівненської області від 04.04.2019 року у справі №918/124/19, і не є винятковими в розумінні ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Ці обставини лише вказують на те, що примусове виконання даного судового рішення може негативно вплинути на фінансовий стан відповідача.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Статею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала господарського суду Рівненської області від 04.07.2019р. у справі №918/124/19 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням обставин справи, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради на ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.07.2019р. у справі №918/124/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 04.07.2019р. у справі №918/124/19 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу №918/124/19 повернути до господарського суду Рівненської області

Повний текст постанови складений "12" вересня 2019 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Тимошенко О.М.