номер провадження справи 33/142/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.09.2019 Справа № 908/2530/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко Михайло Володимирович, розглянувши без виклику представників сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест "Запоріжалюмінбуд" про забезпечення позову у справі 908/2530/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест "Запоріжалюмінбуд" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3);

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Балабекова Джаліла Сеферуллайовича ( АДРЕСА_1 );

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трест "Запоріжалюмінбуд" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою за вих№83 від 12.09.2019 (вх.№ 2710/08-07/19 від 13.09.2019) до Фізичної особи - підприємця Балабекова Джаліла Сеферуллайовича про стягнення заборгованості за договором оренди майна №92/18 від 21.09.2018 в сумі 558764,50 грн.

13.09.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.09.2019 вказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви вказаних в ухвалі.

24.09.2019 до господарського суду від ТОВ "Трест "Запоріжалюмінбуд" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 відкрито провадження у справі № 908/2530/19 за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 33/142/19, судове засідання призначене на 22.10.2019.

Разом з заявою про усунення недоліків, до господарського суду від ТОВ "Трест "Запоріжалюмінбуд" надійшла заява про забезпечення позову за вих.№ 85 від 23.09.2019 (вх.№08-11/209/19 від 24.09.2019), в якій заявник просить накласти арешт на належне гр. Балабекову Джалілу Сеферуллайовичу нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення ХІІІа літ. А-9, загальною площею 157,6 кв. Площа літніх приміщень 0,92 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує, що сума боргу відповідача за договором оренди майна №92/18 від 21.09.2018 складає 558764,50 грн. та є значною. Останній платіж відповідачем був здійснений 07.08.2019 в сумі 240000 грн. Після чого відповідач припинив виконувати свої договірні зобов`язання, не звертався з жодними пропозиціями про часткову сплату заборгованості або її реструктуризацію, не здійснив ніяких дій спрямованих на погашення цієї заборгованості, на телефонні дзвінки не відповідає, на територій орендованого майна не перебуває. В період 29.08.2019-31.08.2019 без відома позивача, відповідач вивіз частину орендованого майна з бази відпочинку, що підтверджується актом, складеного за участю представників позивача. Отже, на думку позивача, відповідач не має наміру повертати зазначену суму. Відповідно до інформації з сайту ДПС України (sfs.gov.ua) та відкритих баз даних ОреnDataUa бот, у фізичної особи-підприємця Балабекова Джаліла Сеферуллайовича наявний податковий борг в розмірі 83198 грн. Незважаючи на те, що договір оренди майна № 92/18 від 21.09.2018 укладений терміном на 3 роки та на сьогодні є діючим, ФОП Балабеков Д.С. не сплачує вартість спожитої електроенергії. З метою запобігання відключення орендованого відповідачем майна від енергопостачання та забезпечення його функціонування, ТОВ «Трест «Запоріжалюмінбуд» було вимушено сплатити 89801,87 грн. вартості за спожиту ФОП Балабековим Д.С. електроенергію за серпень 2019 згідно рахунку ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 56_135/8а від 31.08.2019р. Викладені обставини в сукупності свідчать, що незастосування заходів забезпечення позову, може унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову. Згідно інформаційної довідки № 180765306 від 12.09.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за фізичною особою Балабековим Джалілом Сеферуллайовичем рахується нерухоме майно - нежитлове приміщення ХІПа літ. А-9 загальною площею 157,6 кв. Площа літніх приміщень 0,92 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Враховуючи, що іншого майна або грошових коштів ФОП Балабеков Д.С. за інформацією ТОВ «Трест «Запоріжалюмінбуд» не має, наявні фактичні обставини, з якими пов`язується застосування заходу до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, що належить Балабекову Джалілу Сеферуллайовичу , а саме нежитлове приміщення ХІПа літ. А-9 загальною площею 157,6 кв. Площа літніх приміщень 0,92 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , для запобігання його відчуження та забезпечення реального виконання чи уникнення труднощів при виконані рішення суду, у випадку задоволення позову.

Розглянувши заяву ТОВ "Трест "Запоріжалюмінбуд" про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії (ст. 137 ГПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Предметом позову, як встановлено судом, є стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди майна №92/18 від 21.09.2018 в сумі 558764,50 грн. При цьому, позивач просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд зазначає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано необхідність накладення арешту на нерухоме майно відповідача, в той час як позовні вимоги у даній справі стосуються стягнення коштів. Зокрема, позивачем не надано доказів відсутності у відповідача коштів у заявленому до стягнення розмірі та не доведено адекватність (відповідність) заявленого до застосування заходу забезпечення позову заявленій до стягнення сумі боргу.

Всупереч вимог статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України позивачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення відповідачем дій, спрямованих на фактичне відчуження належного йому нерухомого майна (пошук покупців, розміщення оголошення про продаж тощо).

Також матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем умисних дій, які спрямовані на істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі.

Факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань за спірним договором не може бути безумовною та однозначною підставою для забезпечення позову, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди майна №92/18 від 21.09.2018 є предметом спору, що потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову в цій частині.

Також суд зазначає, що саме лише посилання на наявність податкового боргу не є належною підставою для накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

З урахуванням вказаного, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест "Запоріжалюмінбуд" (за вих.№ 85 від 23.09.2019) про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня набрання законної сили ухвали.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Ухвалу підписано 25.09.2019.

Суддя М.В. Мірошниченко