ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року м. Дніпро Справа № 908/49/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь на рішення господарського суду Запорізької області від 05.06.2019р. (суддя Корсун В.Л., м. Запоріжжя, повне рішення складено 18.06.2019р.) у справі

за позовом: акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, адреса для листування: виробничий підрозділ Знам`янська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Українська залізниця, 27400, Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. Жовтнева, 10

до відповідача: публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, 69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72

про стягнення 44 600,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, про стягнення 44 600,00 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.06.2019 р. позов задоволено - стягнуто з публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь на користь акціонерного товариства Українська залізниця 44 600 грн. 00 коп. штрафу та 1 762 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду мотивовано правомірністю заявлених позовних вимог з огляду на встановлений факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній, тій, що виявлена при контрольному зважуванні, та відсутністю підстав для застосування до спірних відносин положень ст. 233 ГК України, оскільки штраф відповідно до п. п. 118, 120 Статуту залізниць України підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки, Відповідачем також не доведено винятковості обставин, які б могли бути підставою для зменшення штрафу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 05.06.2019 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд дійшов безпідставного висновку, що комерційний акт № 410006/273/17 від 14.11.2018 р. є належним та допустимим доказом, оскільки він складений з порушенням п. п. 8, 9, 10, 12 Правил складання актів: не містить підпису начальника вантажного району; не містить інформації щодо відсутності в штатному розкладі станції Знам`янка посади начальника вантажного району; відсутні докази наявності у заступника начальника станції Знам`янка Самойленко О.В. повноважень на підписання комерційного акту.

Скаржник також вказує на те, що матеріали справи не містять доказів участі представника ОСОБА_1 у зважуванні вантажу та наявності у нього повноважень на підписання комерційного акту, протокол зважування не містить інформації про особу, яка 14.11.2018 р. здійснювала зважування вагону № 53518049.

Апелянт вважає, що відповідно до п. 12 Правил складання актів Позивач на станції призначення мав скласти новий комерційний акт, який у матеріалах справи відсутній.

Скаржник звертає увагу на те, що вантаж було прийнято за вагою, зазначеною в розділі «Д» комерційного акту без перевірки маси вантажу на станції призначення, що є порушенням п. 12 Правил складання актів. Комерційний акт не містить інформації, за якою можна ідентифікувати ваги. Відсутні належні та допустимі докази того, що Позивач здійснив зважування на вагонних вагах, які повірені та пройшли огляд перевірку у повній відповідності до вимог Інструкції.

Скаржник зазначає, що з протоколу зважування вагону на станції Знам`янка від 13.11.2018 р. не зрозуміло, на яких саме вагах здійснювалося зважування вагону № 53518049; наявні протиріччя у інформації, що міститься у протоколі зважування, тій, що зазначена у комерційному акті щодо встановленої різниці вантажу;

На думку Скаржника, залізнична накладна не відповідає вимогам ст. ст. 77, 78 ГПК України.

Скаржник також вважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо неможливості зменшення штрафу в силу того, що можливість зменшення штрафу не передбачена Статутом залізниць України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить рішення Господарського суду Запорізької області від 05.06.2019 р. залишити без змін.

В обгрунтування своїх заперечень Позивач посилається на те, що накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді. Крім того, пояснив, що залізнична накладна та комерційний акт складені у відповідності до встановлених правил. Стосовно ваг на станції Знам`янка Позивач пояснив, що зважування відбувалось на повірених тензометричних статичних вагах, призначених для зважування вагонів масою до 150 тон. Також Позивач вказав, що комерційний акт був складений у відповідності з вимогами Правил складання актів та у передбаченому правилами порядку Відповідачем не оскаржено. Про виявлені розбіжності своєчасно і майже відразу було повідомлено Відповідача.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь на рішення господарського суду Запорізької області від 05.06.2019 р., у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (вантажовідправник) зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, відповідно до залізничної накладної № 45993284 від 11.11.2018 р., оформлено перевезення вантажу шлаки гранульовані насипом ( вантаж у вологому стані ) масою 69 700 кг, вагон № 53518049, тара 23 500 кг, до станції призначення Гуменці Південно-Західної залізниці, вантажоодержувач ПАТ Подольський цемент.

13.11.2018 р. на проміжній станції Знам`янка Одеської залізниці, у присутності осіб: оператор ОСОБА_2 , пр.п.: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 складено акт загальної форми від 13.11.2018 р. № 87839 ( форма ГУ-23 ), який стосується перевезення вантажу у вагоні № 53518049, найменування вантажу ( код за УТСНВ 271008 ) шлаки гранульовані ( станція відправлення ( 460005 ) Запоріжжя Ліве, Придн. зал., станція призначення ( 333007 ) Гуменці, П-Зах. зал. Накладна № 45993284 від 11.11.2018 р. ).

За змістом акту загальної форми від 13.11.2018 р. № 87839 обставини, які викликали складання акту наступні: комерційна несправність ( код 9180002 ). Невідповідність маси вантажу, вказаної в перевізних документах ( ТГНЛ ), показанням ваг, недостача вантажу. Фактично вантаж занурений нижче бортів 700 мм. Втрат, розкрадань вантажу немає. Об`єм кузову на вагоні відсутній. Вагон відчеплений на перевірку.

На підставі вищевикладеного, 14.11.2018 р. станцією Знам`янка Одеської залізниці складено протокол зважування партії завантажених вагонів, яким підписано вагарем та засвідчено штампом станції Знам`янка, в якому зокрема, зафіксовано по вагону № 53518049, вантажопідйомність 70,00, тара з бруса 23,50, брутто 83,35, нетто 59,85, відхилення нетто 10,15, вага по візках 1 41,55, вага по візках 2 41,80; зміщення продольне 14 мм, зміщення поперечне 39 мм, зважування навантаженого вагону 14.11.2018 р. о 15:44:24.

З огляду на виявлення при зважуванні вагону № 53518049 на тензометричних вагах на станції Знам`янка Одеської залізниці різниці у вазі, 14.11.2018 р. на додаток до акту загальної форми від 13.11.2018 р. № 87839 на станції Знам`янка Одеської залізниці складено комерційний акт № 410006/273/10 ( далі комерційний акт ).

У розділі Ґ Опис пошкодження комерційного акту зазначено, що згідно акту загальної форми станції Знам`янка № 87839 від 13.11.2018 р., вагон відчеплений на ваги та перевірку. В документі зазначено навантаження насипом, розмір навантаження відповідно до висоти бортів не зазначено, у вологому стані, вага: тара 23 500 кг., нетто 69 700 кг. При перевірці виявлено у вагоні навантаження насипом нижче бортів 700 мм.

Відповідно до розділу Д Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку комерційного акту, на поверхні вантажу слідів розкрадання та втрати вантажу немає. У вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно закриті. Об`єм кузова 76 м. куб. При зважуванні вагона з розчепленням 14.11.2018 р. на тензометричних статичних вагонних вагах СВ 150000В2 ст. Знам`янка Од. ( держповірка ваг 05.09.2018 р. ) працівником станції ОСОБА_1 у присутності заступника начальника станції ОСОБА_8 виявилось: брутто 83 350 кг., тара з документами 23 500 кг., нетто 59 850 кг., що складає різницю ваги проти документа в бік зменшення на 9 850 кг. По штатному розкладу зав. вантажним двором відсутній.

Наведене у розділі Д зазначеного комерційного акту засвідчено підписами начальника станції ОСОБА_9 , заступника начальника станції ОСОБА_10 В ОСОБА_11 , працівника станції ОСОБА_1 , а також одержувача - ОСОБА_12

По прибуттю вагону № 53518049 на станцію призначення Гуменці Південно-західної залізниці у розділі Є комерційного акту № 410006/273/10 від 14.11.2018 р. зроблено відмітку відповідно до якої: під час перевірки різниці проти цього акту не виявлено. Вказана відмітка засвідчена штемпелем станції Гуменці 33307, а також підписами начальника станції ОСОБА_13 , начальника вантажного району Бистрицької ОСОБА_14 та працівника станції ОСОБА_15 .

Вищевказані обставини стали підставою для звернення Залізниці до господарського суду з даним позовом про стягнення з ПАТ Запоріжсталь 44 600,00 грн. штрафу, що складає п`ятикратну вартість провізної плати за всю відстань перевезення залізницею вантажу Відповідача у вагоні № 53518049

Отже, спір у даній справі виник між АТ Українська залізниця та ПАТ Запорізький металургійний комбінат Запоріжстальщодо правомірності пред`явлення Залізницею до стягнення з Відповідача, як відправника вантажу третій особі-одержувачу до станції призначення Позивача, штрафу у зв`язку з неправильним зазначенням у накладній маси вантажу на підставі ст. ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України .

Колегія суддів погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком місцевого суду про задоволення пред`явленого Залізницею позову, з огляду на таке.

Ст. 908 ЦК України визначено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної ( ч. ч. 1, 3 ст. 909 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічні приписи містяться у ст. 909 ЦК України.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

Приписами ст. 920 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ст. 3 Закону України Про залізничний транспорт, законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Законів України Про транспорт, Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статутом залізниць України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (ст. 2 Статуту).

У відповідності до ст. 3 Статуту, дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії). Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями, що будуються, до здавання їх у постійну експлуатацію здійснюється згідно з порядком, який визначають власник або орган управління будівництва та відповідна залізниця за погодженням з Держнаглядохоронпраці.

Ст. 5 Статуту залізниць України відносить до компетенції Міністерства транспорту України затвердження нормативних документів на підставі цього Статуту, які є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення; Правила перевезення вантажів (Правила) - нормативний акт, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов`язки сторін у процесі перевезення вантажів.

За правилами ст. ст. 23, 24, 37 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній. При цьому, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. А залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 затверджено Правила оформлення перевізних документів.

Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зі змінами, внесеними відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 р. № 138 (надалі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Положеннями п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів визначено, що накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею. Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. …. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді. Накладна в електронному вигляді (далі - електронна накладна) складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства. Порядок обміну електронною накладною між відправником та залізницею, а також залізницею та одержувачем зазначається в договорі між вантажовласником і залізницею. У разі внесення змін до електронної накладної попередні дані зберігаються. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Обов`язок відправника зазначати у накладній відповідні реквізити, в т.ч. масу вантажу, установлено п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів та додатком 3 до цих Правил. Так, вантажовідправником заповнюється, зокрема, графа 20 накладної найменування вантажу, графа 24, де зазначається маса вантажу визначена відправником у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі 26 накладної зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником). У графі 55 Правильність внесених відомостей підтверджую представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення ( п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів ).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2 % ( абз. 2 п. 2.6 Правил оформлення перевізних документів ).

Згідно з п. 3.1 Правил оформлення перевізних документів, станція відправлення заповнює накладну згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі оформлення накладної в електронному вигляді відомості зазначаються в ній відповідними текстами та кодами. Механізм кодування інформації в накладній та присвоєння номера відправки встановлюються Укрзалізницею.

Станція відправлення зазначає у графі 54 Ідентифікація відправки код залізниці та станції відправлення, номер накладної (відправки) (п. 3.2. Правил оформлення перевізних документів).

Пунктами 4.1., 4.2., 4.3., 5.1 Правил оформлення перевізних документів визначено, що заповнення накладної під час перевезення та на станції призначення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил ( п.4.1, п. 5.1.). Під час перевезення передбачені цими Правилами відмітки зазначаються у графі 49 Відмітки залізниці ( п. 4.2 ). У разі складання під час перевезення акта в графі 49 Відмітки залізниці зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено ( п. 4.3. ). За наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положень про електронний обмін документами на вантаж, що прибув за електронною накладною (із накладенням ЕЦП), одержувачу надається накладна в електронному вигляді у порядку, визначеному договором. За відсутності таких положень у договорі одержувачу видається накладна у паперовому вигляді, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем стації призначення ( п. 5.1 ).

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт ( п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів ).

Ч. 1 ст. 26 Закону України Про залізничний транспорт передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць України, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

За правилами зазначеної ст. 129, комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч. 1 ст. 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334 ( далі Правила складання актів ).

Згідно з абз. 1 п. 1 Правил складання актів, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.1999р. № 113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за № 165/3458).

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 р. № 644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 862/5083 ( далі - Правила видачі вантажів ).

П. 3 Правил складання актів закріплено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів (п. 8. Правил складання актів).

Згідно з приписами п. 9 Правил складання актів, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. … Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Положеннями п. 10 Правил складання актів закріплено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у п. 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Як свідчать графи 19, 21, 24, 26, 28 накладної № 45993284, які заповнено відправником ( Відповідачем ) вантаж ( шлаки гранульовані ( у вологому стані ) масою 69 700 кг у вагон № 53518049 ( маса тари (порожнього вагону) 23 500 кг. ) завантажений вантажовідправником. Масу вантажу визначено на вагонних вагах ( 150 т. ) відправника, заводський № 47.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у графі 49 Відмітки залізниці накладної № 45993284 від 11.11.2018 р. є посилання на комерційний акт № 410006/273 про недостачу 9 850 кг. та затримку вагону з 13.11.2018 р. 11:45 по 15.11.2018 р. 14:00, що відповідає вимогам п. 4.3 Правил оформлення перевізних документів та абз. 2 п. 8 Правил складання актів.

У графах 51 та 52 накладної міститься штемпель станції призначення з датою прибуття та видачі вантажу одержувачу, а у графі 50 працівником станції призначення ОСОБА_15 особистим підписом засвідчено видачу вантажу згідно комерційного акту № 410006/273/10.

Факт недостачі 9 850 кг. вантажу відправленого Відповідачем по накладній № 45993284 від 11.11.2018 р., а також відсутність слідів розкрадання та втрати вантажу у вагоні № 53518049, підтверджується комерційним актом від 14.11.2018 р. № 410006/273/10, який є належним та допустимим доказом у справі з огляду на наступне.

Зважування вагонів за накладною № 45993284 на станції Знам`янка Одеської залізниці на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2 ( держповірка ваг 05.09.2018 р. ) працівником станції ОСОБА_1 у присутності заступника начальника станції ОСОБА_16 , а також виявлення різниці між фактичною вагою вантажу порівняно із вказаною в перевізному документу на 9 850 кг. менше, засвідчена у розділі Д комерційного акту від 14.11.2018 р. № 410006/273/10 підписами начальника станції ОСОБА_9 , заступника начальника станції ОСОБА_16 , працівника станції ОСОБА_1 , а також одержувача - ОСОБА_12 .

В розділі Є комерційного акту від 14.11.2018 р. № 410006/273/10 зазначено, що під час перевірки вантажу на станції призначення ( Гуменці Південно-західної залізниці ) різниці проти цього акту не виявлено. Вказана відмітка станції засвідчена штемпелем станції Гуменці 333007 і підписами начальника станції ОСОБА_13 , начальника вантажного району ОСОБА_17 та працівника станції ОСОБА_15 та виконана відповідно до приписів п. 12 Правил складання актів.

Згідно з п. 22 Правил видачі вантажів, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Положеннями п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 передбачено, що усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 р. № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 р. за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів ( далі Інструкція про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки ).

У п. п. 7 та 10 Правил приймання вантажів до перевезення зазначено, що маса вантажів, які перевозяться насипом визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться із зупинкою і розчіпленням вагонів або із зупинкою без розщіплення. Зважування під час руху дозволяється тільки на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування.

За змістом п. 1.5 вказаної Інструкції, для визначення маси вантажів, що перевозяться залізничним транспортом, можуть застосовуватися електромеханічні (електронні) та важільні вагонні ваги для зважування із зупинкою та зважування у русі, а також інші засоби ваговимірювальної техніки, передбачені Правилами приймання вантажів до перевезення.

П. 4.1 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки визначено, що на ЗВВТ за результатами зважування, згідно з якими оформляються перевізні документи під час перевезень залізничним транспортом, поширюється метрологічний нагляд. ЗВВТ підлягають повірці або державній метрологічній атестації. Повірка чи державна метрологічна атестація ЗВВТ проводиться у порядку, встановленому ДСТУ 2708:2006 Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення та ДСТУ 3215-95 Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення. Використання ЗВВТ, які не пройшли повірку або державну метрологічну атестацію, забороняється.

П. 4.2. Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки передбачено, що позитивні результати повірки або державної метрологічної атестації ЗВВТ засвідчують відбитком повірочного тавра в місцях, передбачених експлуатаційною документацією або свідоцтвом про державну метрологічну атестацію.

Під час експлуатації ЗВВТ виконуються такі види робіт з обслуговування: огляд-перевірка, профілактичне технічне обслуговування, ремонт, технічний огляд ЗВВТ, діагностичне обстеження вагонних ваг ( п. 5.6 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки ).

Як свідчить копія витягу з технічного паспорту засобу вимірювання техніки (ЗВВТ) ваги вагонні тензометричні заводський № , станції Знам`янка Одеської залізниці: власником ЗВВТ є ДН-З; модифікація ЗВВТ СВ-150000В/2; ЗВВТ прийняті в експлуатацію 28.12.2012 р.; строк експлуатації встановлений виробником для ЗВВТ - 10 років; місце розташування ЗВВТ 72 колія фастівського парку; границі зважування ЗВВТ від 1 т до 150 т, для вагонних ваг найбільше навантаження 100 т; міжповірочний інтервал: 12 місяців; інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців; профілактично-технічне обслуговування, яке включало й огляд-перевірку ваг здійснене 05.09.2018 р.; вагонні ваги пройшли відповідну державну повірку 07.09.2017 р. та в останнє 05.09.2018 р., про що свідчить відбиток повірочного тавра державного повірника, яким засвідчено відповідний запис про те, що дані вагонні ваги є придатними для зважування вантажів, що перевозяться.

Перевірка маси вантажу у вагоні № 53518049 на станції Знам`янка Одеської залізниці проводилась, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, а саме: зважуванням вагону № 53518049 на вагонних вагах типу СВ-150000/В2 із зупинкою і розчіпленням вагонів, про що зазначено в комерційному акті. Результати зважування вагону № 53518049 зафіксовано у протоколі зважування партії завантажених вагонів, який підписано вагарем та засвідчено штемпелем станції Знам`янка Одеської залізниці.

У матеріалах справи наявний витяг з журналу ПАТ Подільський цемент, який містить запис за 20.11.2018 р. здійснений ОСОБА_18 про результати зважування вагону № 53518049, за змістом якого по накладній № 45993284 тара 23,5 т, нетто 69,70 т, а фактично: тара 23,5 т, нетто 59,85 т, брутто 83,35 т.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішення з посиланням на пояснення виробничого підрозділу Жмеринської дирекції залізничних перевезень регіональної філії Південно-західна залізниця АТ Українська залізниця, зазначає, що комісійне зважування вагонів, які прибули на адресу ПАТ Подільський цемент, відправником яких виступає ПАТ Запоріжсталь, у т.ч. вагону № 53518049 (накладна № 45993284) на станції Гуменці не проводилось у зв`язку з відсутністю на станції вагонних ваг. Проте, зважування вагонів, та конкретно вагону № 53518049 проводилось працівниками вантажоодержувача із зупинкою на вагонних тензометричних вагах ПАТ Подільський цемент (власник ваг) модифікації ЗВВТ 150 ВВС-2-2-15,5 заводський № 917 (прийняті в експлуатацію 05.09.16). Простроченого терміну держповірки та контролю придатності ваг не виявлено. Результати зважування власником вагонних ваг занесені до їх власної книги зважування (витяг з якої затверджений ПАТ Подільський цемент).

Відповідно до витягу з технічного паспорта засобу вимірювання техніки (ЗВВТ) власником вагонних тензометричних ваг заводський № 917 модифікації ЗВВТ 150-ВВС-2-2-15,5 є ПАТ Подільський цемент (станція Гуменці Південно-Західна залізниця). П. п. 3, 6, 7, 8, 9, 11, 12 технічного паспорту вказаних ЗВВТ визначено: швидкість пересування на вагонних вагах: під час зважування із зупинкою, без зважування до 3 км/год; строк експлуатації встановлений виробником 10 років; дата прийняття в експлуатацію 05.09.16; границі зважування: найбільша 150 т; місце розташування: п/к № 1; міжповірочний інтервал 12 місяців; інтервал між оглядами та перевірками 6 місяців; Згідно із записами у технічному паспорті ЗВВТ пройшли відповідну державну повірку 08.07.2017 р. та в останнє 08.09.2018 р., про що свідчить відбиток повірочного тавра державного повірника, яким засвідчено відповідні записи про те, що ваги відповідають вимогам ДСТУ; запис про останній огляд-перевірку вчинено 08.03.2019 р. інженером з метрології із зазначенням про те, що ваги придатні для зважування вантажів, що перевозяться залізницями, за умови дотримання вимог чинних НТД. Станом на 18.11.2018 р. ( дата зважування спірного вагону вантажоодержувачем ) строк експлуатації встановлений виробником не сплинув.

З огляду на викладене, судом першої інстанції обгрунтовано відхилені доводи Відповідача, що переважування спірного вагону здійснювалось під час руху та без розчеплення вагонів.

Як вже зазначалось вище, викладене у розділі Д комерційного акту № 410006/273/10 засвідчено підписами начальника станції ОСОБА_9 , заступника начальника станції Самойленко О.В., працівника станції Жеребіло Ю.Л ОСОБА_11 , а також представника вантажоодержувача Нероби ОСОБА_19 Відмітку про те, що під час перевірки на станції призначення різниці проти цього акут не виявлено у розділі Є комерційного акту № 410006/273/10 засвідчено штемпелем станції Гуменці 33307, а також підписами начальника станції ОСОБА_13 , начальника вантажного району Бистрицької ОСОБА_14 , працівника станції ОСОБА_15

Місцевим господарським судом встановлено, що згідно з посадовою інструкцією заступника начальника станції з вантажної та комерційної роботи станції Знам`янка ВП Знам`янська дирекція залізничних перевезень РФ Одеська залізниця ОСОБА_16 ( яку 20.04.2018 р. затверджено в.о. начальника ВП Знам`янська дирекція залізничних перевезень Маляренко Д. О. ) виконує обов`язки начальника вантажного району, зокрема, бере участь у комісійні перевірці кількості та стану вантажу, підписує оформлені комерційні акти ( п. 2.7 ). Відповідно до посадової інструкції начальника району ( вантажного ) станції Гуменці (яку затверджено начальником Жмеринської дирекції залізничних перевезень ) та наказу про призначення на посаду від 03.07.2014 р. № 774/ОС, посаду начальника району (вантажного) станції Гуменці займає ОСОБА_17 до завдань та обов`язків якої, зокрема, віднесено: приймання участі у комісійній перевірці кількості місць та стану вантажу, складання письмових рапортів на оформлення комерційних актів, підписання оформлених актів (у разі необхідності); приймання участі у контрольних переважуваннях, навантаженні і вивантаженні вантажів з вагонів і контейнерів.

За змістом графи 53 накладної № 45993284, вантаж одержано представником ПАТ Подільський цемент за довіреністю від 31.10.2018 р. № 7289 ОСОБА_20 .О. з позначкою про дату і час коли вказаною особою підписано документ ЕЦП, а саме 20.11.2018 р. о 22:35 год.

Судом попередньої інстанції прийнято до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які заперечення ПАТ Подільський цемент щодо маси отриманого вантажу у вагоні № 53518049 за накладною № 45993284 з урахуванням комерційного акту від 14.11.2018 р. № 41006/273/10. При цьому, представник одержувача ОСОБА_12 своїм підписом у розділі Д комерційного акту № 410006/273/10 підтвердив, зокрема, що різниця між масою вантажу за накладною № 45993284 порівняно з фактичною масою вантажу у вагоні № 53518049 складає на 9 850 кг. менше.

ВП Жмеринської дирекції залізничних перевезень до суду надано довіреність від 31.12.2018 р. № 241 видану ПАТ Подільський цемент з терміном дії: з 01.01.2019 р. до 31.12.2019 р., відповідно до якої, зокрема, ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та ОСОБА_18 має право підпису залізничних накладних на відвантаження вантажів, комерційних актів форми ГУ-22, на участь працівників залізниці у видачі вантажів та право засвідчувати правильність відомостей, внесених в накладні перевізних документів від імені та в інтересах ПАТ Подільський цемент.

Довіреність на представника Неробу І. ОСОБА_22 . до матеріалів справи учасниками справи не надана.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що комерційний акт № 410006/273/10 оформлено з дотриманням вимог Правил складання актів та підписано відповідальними особами залізниці та вантажоодержувача, які приймали участь у перевірці маси вантажу у вагоні № 53518049 відповідно до вимог пунктів 10 та 12 вказаних Правил складання актів.

Щодо заповнення графи 49 накладної № 45993284, то її заповнення здійснено на шляху перевезення у відповідності з вимогами викладеними у пунктах 4.1., 4.2., 4.3. Правил оформлення перевізних документів. Так, пунктом 4.3. вказаних Правил не передбачено, що відмітка залізниці про складання акту у графі 49 перевізного документа (накладної) вважається змінами, які мають засвідчуватись підписом працівника станції із зазначенням найменування станції. В той же час, пунктами 4.5. та 4.6. Правил оформлення перевізних документів чітко визначено про те, що відмітка про переадресування вантажу чи перевантаження вантажу під час перевезення в інший вагон вважається змінами, які засвідчуються підписом працівника, який переадресував вантаж/керував перевантаженням, із зазначенням найменування станції переадресування та відповідно станції на якій перевантажено вантаж. А тому, судом визнається безпідставними твердження відповідача, що внесенні до графи 49 накладної відомості під час перевезення є змінами, які мають бути засвідчені відповідно до п. 1.3. Правил оформлення перевізних документів.

Крім того, судом враховано, що Правила оформлення перевізних документів не забороняють поряд із електронною формою накладної використовувати її паперову форму, а посилання відповідача на порушення позивачем порядку заповнення накладної як в електронній формі та і в паперовій суд вважає безпідставними.

Інші доводи Скаржника про те, що комерційний акт від 14.11.2018 р. № 410006/273/10 є неналежним доказом підтвердження заявлених залізницею вимог, відхиляються апеляційним судом, оскільки наявність певних недоліків у заповненні комерційного акта (як то відсутність відмітки станції призначення про остаточний розрахунок на станції призначення, відсутність інформації про повідомлення вантажоодержувача про прибуття вантажу, час такого повідомлення), з урахуванням встановлених судом обставин справи, не спростовують факт неправильного зазначення маси вантажу вантажовідправником у накладній № 45993284 та факт наявності порушення з боку вантажовідправника.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що Позивачем доведено, а Відповідачем не спростовано, факт зазначення останнім у залізничній накладній № 45993284 неправильної маси вантажу, що є підставою відповідно до наведених положень законодавства для відповідальності Відповідача, як вантажовідправника - сплати штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, ПАТ Запоріжсталь було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню до 8 920,00 грн.

Вказане клопотання обґрунтовано Відповідачем тим, що він не ставив перед собою мету порушувати права та законні інтереси Позивача шляхом неналежного виконання умов договору перевезення і вжив усіх необхідних заходів для вірного визначення маси вантажу. Крім того, Відповідач посилається на відсутність негативних наслідків для залізниці чи третіх осіб у зв`язку з зазначенням неправильної маси вантаж. Також Відповідач зазначає про своє скрутне фінансове становище, наявність заборгованості контрагентів перед ПАТ Запоріжсталь та неспіврозмірність штрафу у порівнянні з вчиненим порушенням і отриманим відповідачем прибутком від реалізації вантажу.

Ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В той же час, колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів цієї справи Відповідачем взагалі не було надано жодного доказу в розумінні ст. ст. 74, 77 ГПК України, зокрема, щодо винятковості випадку, майнового стану сторін; ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки щодо вжиття чи невжиття ним заходів до виконання зобов`язання тощо.

Місцевим господарським судом враховано, що наявність станом на 01.01.2019 р. за даними бухгалтерського обліку дебіторської заборгованості перед Відповідачем, а також відсутність у останнього необхідних коштів, в тому числі у зв`язку з скрутним фінансовим станом, не є надзвичайними чи невідворотними обставинами.

Тому, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення неустойки, оскільки за наявних в матеріалах справи доказів неможливо зробити беззаперечний висновок, чи є даний випадок винятковим.

Апеляційний суд також зауважує, що застосування положень ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України здійснюється за сам факт допущення вантажовідправником порушень незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Тому, судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідальність за невірно зазначену масу вантажу встановлена у ст. 122 Статуту залізниць України незалежно від того, занижені її показники, чи завищені, тому посилання Відповідача на дану обставину не може бути враховано судом у якості підстави для зменшення ступеня вини відповідача у вчиненому правопорушенні.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.06.2019 р. у справі № 908/49/19 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта - Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова