РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2019Справа № 910/8514/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 37399,56 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Вінницяоблпаливо» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 37399,56 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач як вантажоодержувач, одержав вагон з недостачею внаслідок не забезпечення перевізником схоронності вантажу.

Суд своєю ухвалою від 09.07.2019 відкрив провадження у справі № 910/8514/19 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відхилив позовні вимоги з огляду на те, що позивач не надав документів, які підтверджують вартість однієї тонни вантажу.

Так, відповідно до графи-1 залізничної накладної № 48560114 від 26.02.2019, відправником вантажу є ТОВ ЦЗФ «Селидівська», проте в графі-13, залізничної накладної № 48560114 від 26.02.2019, зазначено, що платник - ТОВ «ТЕК ЕКСПРЕС- ТРАНС».

Позивач надав специфікацію на вугільну продукцію постачальника ТОВ «ПЕК «Газ-Енерго» від 26.02.2019 щодо вартості вугілля, однак із зазначеної специфікації не видно, яка реальна вартість однієї тонни вугілля.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» (вантажовідправник) у своєму листі № 105 від 26.02.2019 повідомив позивача, що вугілля марки AM 13-25 мм, відвантажене позивачу, є власністю ТОВ «ПЕК «Газ-Енерго» (постачальника).

Таким чином підтвердженням вартості однієї тонни вугілля в сумі 3875,00 грн. є документи постачальника ТОВ «ПЕК «Газ-Енерго» як власника вугілля, які були додані до позовної заяви, а саме: рахунок-фактура № 33 від 26.02.2019; видаткова накладна № 29 від 26.02.2019; специфікація від 26.02.2019.

Надання суду цих документів в підтвердження вартості однієї тонни вугілля від постачальника (власника), по-перше, не суперечить положенням ст. 115 Статуту залізниць України, а по-друге, це не заборонено чинним законодавством.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

09.02.2018 приватне акціонерне товариство (далі - ПрАТ) «Вінницяоблпаливо» (замовник) та акціонерне товариство «Українська залізниця» (перевізник) уклали договір №

08287/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - Договір-1).

Відповідно до п. 1.1. Договору-1 предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Перевезення оформляється залізничною накладною (п. 1.2. Договору).

14.09.2016 приватне акціонерне товариство «Вінницяоблпаливо» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Паливно-Енергетична компанія «Газ-Енерго» (далі - ТОВ «ПЕК «Газ-Енерго») (постачальник) уклали договір № 14/09-16 постачання вугільної продукції (далі - Договір-2), відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і сплатити відповідно до умов договору вугільну продукцію.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору-2 поставка продукції здійснюється залізничним транспортом, якщо інше не вказано у специфікаціях до даного договору. Найменування, ціна, кількість, якість, строки і умови поставки, строк оплати продукції та інші відомості, необхідні для виконання даного договору, вказані в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з специфікацією на вугільну продукцію (додаток № 11 до Договору-2) від 26.02.2019, умови оплати - 100% попередня оплата; термін поставки - лютий 2019 року; умови поставки: FCA - станція вантажовідправника: ТОВ «ЦЗФ «Селидівська», код 5575 Станція: Новогродівка Донецької залізничної дороги, код 482201.

26.02.2019 ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» за залізничною накладною № 48560114 відправило вагон № 66174087 з кам`яним вугіллям марки AM (13-25) масою 64850 кг на адресу Томашпільського районного паливного складу ПрАТ «Вінницяоблпаливо».

Постачальником вказаного вугілля за договором є ТОВ «ПЕК «Газ-Енерго».

Листом № 105 від 26.02.2019 вантажовідправник - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська», повідомило позивача, що вугілля кам`яне марки AM 13-25 відвантажено на адресу позивача з ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» у кількості 64,85 тонни, яке є власністю ТОВ «ПЕК «Газ- Енерго».

Листом № 26/02-1 від 26.02.2019 постачальник ТОВ «ПЕК «Газ-Енерго» повідомив позивача, що вугілля кам`яне марки AM 13-25 відвантажено на адресу позивача з ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» у кількості 64,85 тонни, яке є власністю позивача.

Відповідно до договору та виставленого рахунку на оплату № 33 від 26.02.2019 ПрАТ «Вінницяоблпаливо» перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «ПЕК «Газ-Енерго» 603802,50 грн. попередньої оплати за поставку вугілля в кількості 129,85 тонн (за два вагони), що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків та платіжними дорученнями: №1878 від 05.04.2019, №2026 від 09.04.2019, №2528 від 24.04.2019, №2576 від 25.04.2019, №2583 від 26.04.2019, №3014 від 20.05.2019, №3169 від 29.05.2019.

В комерційному акті № 482004/130/2 від 03.03.2019 з прибуття вагону № 66174087 зазначено таке.

Згідно з АЗФ № 292 в/ст від 03.03.19 ст. Покровськ комісією у складі: робітники станції - Самойленко Т. М., Мехеда Є. Д., зам. ДС Ветошко Д. В. , співробітник поліції Бондаренко, була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено - брутто відсутнє, маса нетто 64850 кг, тара вагона 22300 кг. При подаванні вагону із зупинкою без розчеплення на 150 т. статичні ваги станції повірені 24.01.19, виявлено: фактична маса брутто вагона склала 76850 кг, тара вагона з ПД 22300 кг, нетто 54550 кг, що менше документу на 10300 кг. В документі зазначено: вантаж промарковано поперековими борознами по усьому вагону, нанесеними катком. Вантаж промарковано вапном. Фактично: поверхня вантажу нижче бортів на 10 см, навантажено не рівномірно, марковано вапном. Над 1-2 люком виїмка 300 см * 280 см * 60 см і над 7 люком виїмка 150 см * 280 см * 80 см, потоптано. Вагон бездвірний, люка зачинені, течі вантажу немає. Вагон прибував в технічному стані справний. Зав. вантажним двором по штату немає.

Отже, за результатами переважування вагону № 66174087 було встановлено недостачу вантажу на 10300 кг., про що складено комерційний акт № 482004/130/2 від 03.03.2019.

Пунктом 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, передбачено, що у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбережності вантажу, наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. Ніякі припущення та висновки про причини необережності або про вину відправника і залізниці не вносяться.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 130 Статуту залізниць України).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) «Вугілля кам`яне, антрацит; брикети, котуни та аналогічні види твердого палива, одержані з кам`яного вугілля» (код товару 2701) відноситься до групи товарів 27 «Палива мінеральні; нафта та продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні».

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила видачі вантажів), при видачі вантажів, які відносяться до мінерального палива, маса яких у наслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить - 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Відповідно до Таблиці № 1 «Якісні, технологічні та фізико-механічні показники вугілля» технічних умов ДСТУ 7146:2010 «Вугілля кам`яне та антрацит для побутових потреб», вказано, що загальна волога на робочий стан палива АМ 13-25 повинна бути не більше ніж - 7%. У специфікації від 26.02.2019 (додаток № 11 до Договору-2) цей показник на рівні - 7%. Тобто, це означає, що дане вугілля кам`яне здане до перевезення в нормальному сухому стані при природній вологості 7%, що відповідає технічним умовам ДСТУ 7146:2010.

За таких обставин для визначення норм природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто потрібно застосовувати - 1% маси, зазначеної в перевізних документах, відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

64850 кг * 1% : 100% = 648,5 кг - сума норм природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто, згідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

10300 кг - 648,5 кг = 9651,5 кг - недостача вугілля з врахуванням норм природної втрати.

На запит позивача №704 від 01.08.2019 вантажовідправник надав довідку про вартість вантажу № 03-115 від 01.08.2019, відповідно до якої вартість однієї тонни вугілля кам`яного марки AM 13-25 складає 3875,00 грн. без ПДВ.

Загальна сума недостачі без урахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто становить: 3875,00 грн. х 10300 кг = 39912,50 грн. без ПДВ.

Загальна сума недостачі з врахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто становить: 3875,00 грн. х 9651,5 кг = 37399,56 грн. без ПДВ.

Отже, загальна сума недостачі з врахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто становить 37399,56 грн. без ПДВ.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить маси, 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Позивачем враховано означену обставину при розрахунку суми збитку з урахуванням суми норм природної втрати та граничного розходження маси вантажу.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що недостача у вагоні № 66174087 вугілля кам`яного склала 10300 кг, а з врахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження визначення маси - 9651,5 кг. Таким чином, загальна сума збитків, яка виникла у зв`язку з частковою втратою вантажу при перевезенні склала 37399,56 грн.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (пункт 114 Статуту).

Відповідач не довів, що відсутня його вина у незабезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

З огляду на викладене обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача до відповідача.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судовий збір на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо» до акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, 03150, код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо» (вул. Хмельницьке шосе, буд. 122, м. Вінниця, 21021, код 01880670) 37399,56 грн. збитків, 1921,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун