ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/17324/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Чупрій А.П.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» (далі - ТОВ «Новини 24 години», Підприємство, позивач) - Ріпа С.І. (адвокат, свідоцтво від 04.01.2012 № 596),

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» (далі - ТОВ «Мережа Ланет», скаржник, Провайдер, відповідач) - Кучерук Н.С. (адвокат, свідоцтво від 01.03.2019 № 4745/10),

розглянув касаційну скаргу ТОВ «Мережа Ланет»,

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 (суддя Босий В.П.) та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 (головуючий - суддя Зубець Л.П., судді: Калатай Н.Ф. і Мартюк А.І.)

зі справи № 910/17324/18

за позовом ТОВ «Новини 24 години»

до ТОВ «Мережа Ланет»

про визнання відмови недійсною та зобов`язання виконання договору.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ТОВ «Новини 24 години» у грудні 2018 року звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Мережа Ланет» про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору від 01.09.2018 № 0109/18-01-П та зобов`язання до виконання зобов`язань за договором від 01.09.2018 №0109/18-01-П з 01.01.2019 на умовах, які визначені сторонами, до закінчення строку дії названого договору.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано неправомірністю односторонньої відмови відповідача від виконання умов договору від 01.09.2018 №0109/18-01-П.

1.3. ТОВ «Новини 24 години» 21.02.2019 подано до суду першої інстанції заяву про часткову зміну предмета позову, в якій позивач просив суд уточнити позовні вимоги у справі, та викласти їх в наступній редакції:

- визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від договору від 01.09.2018 №0109/18-01-П, укладеного ТОВ «Новини 24 години» та ТОВ «Мережа Ланет», що вчинений ТОВ «Мережа Ланет» відповідно до листа від 28.11.2018 №01-2811/18 «Щодо розірвання договору»;

- зобов`язати ТОВ «Мережа Ланет» виконувати зобов`язання за договором №0109/18-01-П, що укладений ТОВ «Мережа Ланет» та ТОВ «Новини 24 години» на умовах, які визначені сторонами у договорі № 0109/18-01-П, до закінчення строку дії договору № 0109/18-01-П, в тому числі, з дати набрання цим рішенням законної сили, відновити та здійснювати прийом і одночасну доставку сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» до абонентів на умовах, визначених договором №0109/18-01-П.

1.4. Названу заяву прийнято судом першої інстанції та розглянуто спір з урахуванням вказаної заяви.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019: позовні вимоги ТОВ «Новини 24 години» задоволено частково; зобов`язано ТОВ «Мережа Ланет» виконувати зобов`язання за договором № 0109/18-01-П, укладеним ТОВ «Мережа Ланет» та ТОВ «Новини 24 години», на умовах визначених сторонами у названому договорі, до закінчення строку дії цього договору, в тому числі, з дати набрання цим рішенням законної сили, відновити та здійснювати прийом і одночасну доставку сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» до абонентів на умовах, визначених договором № 0109/18-01-П; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено; стягнуто з ТОВ «Мережа Ланет» на користь ТОВ «Новини 24 години» судовий збір у розмірі 1762 грн.

2.2. Оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій мотивовані наявністю підстав для його часткового задоволення, а саме доведеністю позивачем факту порушення відповідачем його права на отримання послуг за договором від 01.09.2018 №0109/18-01-П.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг

3.1. У касаційній скарзі до Верховного Суду ТОВ "Мережа Ланет" просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 910/17324/18 у частині задоволення позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Новини 24 години».

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанції статей 14, 46, 236, 237, 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

4.2. На думку ТОВ «Мережа Ланет», судами попередніх інстанцій порушено та неправильно застосовано статті 426, 1109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 41, 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

4.3. Скаржник вважає, що висновок судів про відсутність необхідності укладення ліцензійного договору для здійснення ретрансляції з огляду на наявність пункту 3.1.3 договору від 01.09.2018 є безпідставним, оскільки, по-перше, вказаний пункт договору не є ліцензійним договором відповідно до статті 1109 ЦК України, не замінює його та не звільняє від обов`язку його укладення; по-друге, відсутність такого договору є прямим порушенням закону, про що вказано в статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права»; по-третє, прийняття рішення щодо зобов`язання здійснювати ретрансляцію за відсутності ліцензійного договору є примушенням до порушення прав інтелектуальної власності, тобто до дій, прямо заборонених законом.

4.4. ТОВ "Мережа Ланет" вказує на те, що здійснення ретрансляції за відсутності ліцензійного договору є прямим порушенням закону про, що вказано в статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та підтверджується висновками Верховного Суду, які повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

4.5. Скаржник вважає, що судом першої та апеляційної інстанцій порушено статтю 55 Конституції України, статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 2, 4 ГПК України, статтю 15 ЦК України, статтю 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, скаржник зазначає, що ані суд першої, ані суд апеляційної інстанцій не встановили жодного конкретного (передбаченого законом) права або інтересу, яке було порушено відповідачем, що є достатньою самостійною правовою підставою для відмови в позові. При цьому з позову, резолютивної частини оскаржуваного рішення та мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що позивач звернувся за захистом прав інших осіб (абонентів) за відсутності у нього права на таке звернення.

5. Позиція, викладена у відзиві на касаційну скаргу

5.1. До Касаційного господарського суду від ТОВ «Новини 24 години» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність названої касаційної скарги, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ТОВ «Мережа Ланет», оскаржувані рішення та постанову у справі залишити без змін.

5.2. Позивач не погоджується з твердженням відповідача про вихід судів попередніх інстанцій за межі позовних вимог, оскільки зміст резолютивної частині рішення Господарського суду міста Києва відповідає змісту заявленої позовної вимоги, з урахуванням заяви про часткову зміну предмету позову.

5.3. ТОВ «Новини 24 години» вказує на те, що між сторонами існує та продовжує свою дію ліцензійний договір на ретрансляцію програм Телеканалу. Так, 01.03.2017 між ТОВ «НОВИНИ 24 ГОДИНИ» та ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» був укладений ліцензійний договір № 0103/17-03-ЛТБ про поширення телеканалу (далі - Ліцензійний Договір).

Відповідно до пункту 9.1 Ліцензійного Договору він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017. У випадку якщо жодна із Сторін за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору не заявить письмово про своє бажання його розірвати або внести зміни та/чи доповнення, то Договір автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах без оформлення додаткових документів.

При цьому, пунктом 9.2 вказаного Ліцензійного Договору сторони погодили, що договір може бути достроково припинений з ініціативи будь-якої із сторін, або у випадках прямо передбачених чинним законодавством України. Сторона, яка виступила ініціатором розірвання Договору, повинна письмово попередити про це іншу сторону за ЗО календарних днів до запланованої дати розірвання.

В той же час, як зазначає позивач, відповідач не повідомляв позивача про свій намір розірвати Ліцензійний Договір у спосіб, що визначений Ліцензійним Договором чи законом. Тому Ліцензійний Договір, укладений відповідачем та позивачем, 01.03.2017 на даний час є пролонгованим, а відтак чинним для кожної із сторін.

5.4. Крім того, позивач зазначає, що надаючи доступ до сигналу власних програм, позивач фактично надавав дозвіл відповідачу на ретрансляцію таких програм у його власній мережі. При цьому, позивач підтвердив та надав гарантії відповідачу, що він володіє необхідними авторськими та суміжними правами на програми телепередач, що фактично виключало необхідність провайдеру отримувати додаткові дозоли на них.

5.5. Також, позивач наголошує на тому, що укладаючи договір, сторони не пов`язували його виконання та дію з дією Ліцензійного договору. Тобто можливість надання послуг за договором не ставилась в залежність від наявності укладеного та діючого ліцензійного договору між позивачем та відповідачем.

5.6. ТОВ «Новини 24 години» зауважує, що відповідач хоч і вказує, що оскаржувані рішення в наслідок їх виконання призведуть до порушення авторських прав їх правовласників, але не вказує кого саме конкретно. І це, на думку позивача, цілком очевидно, адже авторськими та суміжними правами на телевізійні передачі, що підлягають трансляції за Договором № 0109/18-01-П володіє безпосередньо позивач - ТОВ «НОВИНИ 24 ГОДИНИ», а тому даний аргумент взагалі є абсурдним з огляду на предмет позову.

5.7. Позивач наголошує на тому, що неправомірними діями відповідача, які полягали у вчиненні дій, спрямованих на одностороннє розірвання Договору, було порушено право позивача, а саме право на належне виконання зобов`язання за договором його контрагентом.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. ТОВ «Новини 24 години» (Ліцензіар) та ТОВ «Мережа Ланет» (Ліцензіат) 01.03.2017 укладено ліцензійний договір № 0103/17-03-ЛТБ про поширення телеканалу (далі - Ліцензійний договір), відповідно до умов якого, ліцензіар надає ліцензіату дозвіл на публічне сповіщення шляхом ретрансляції програми, а ліцензіат зобов`язується забезпечити ретрансляцію програми серед авторизованих абонентів на території населених пунктів України, де Ліцензіат надає програмну послугу.

6.2. ТОВ "Новини 24 години" (Підприємство) та ТОВ "Мережа Ланет" (Провайдер) 01.09.2018 укладено договір № 0109/18-01-П (далі - Договір), відповідно до якого Підприємство забезпечує передачу сигналу програми телеканалу "Newsone", а Провайдер приймає такий сигнал та забезпечує доступ абонентів до сигналу у телемережі на території за допомогою аналогового та/або цифрового формату, де Провайдер надає послуги із забезпечення доставки сигналу до абонентів. Провайдер здійснює розповсюдження на території: м. Київ, м. Івано-Франківськ та м. Калуш Івано-Франківської області, с. Угринів Тисменського району, с. Боднарів Калуського району Івано-Франківської області та с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області за допомогою телекомунікаційної системи (технології): аналог/DVB-C/IPTV під ТМ "Ланет TV" (пункти 1.1, 1.2 Договору).

У розділі «поняття та терміни, що вживаються у договорі», під терміном «Телеканал» сторони погодили розуміти телевізійний канал «NEWSONE», мовлення якого здійснюється виконавцем на підставі відповідної ліцензії;

«телепрограма, програма» - поєднана єдиною творчою концепцією безперервна сукупність телевізійних передач (аудіовізуальних творів, музичних творів, фонограм, виконань тощо), яка має постійну назву NEWSONE і транслюється телеканалом за певною сіткою мовлення.

Відповідно до пункту 1.3 Договору Провайдер зобов`язується забезпечувати доступ абонентів до отриманого від Підприємства сигналу програми телеканалу, здійснюючи його адресну доставку абонентам у реальному часі, без затримки та змін.

Пунктом 2.1.3 Договору визначено, що провайдер зобов`язується забезпечити доставку сигналу Підприємства безпосередньо після його прийому таким чином, щоб абоненти мереж, де Провайдер надає програмну послугу, мали можливість доступу до програми телеканалу в той самий час, в який сигнал передається Підприємством.

Відповідно до пункту 2.3.1. Підприємство зобов`язується забезпечити передання та можливість приймання Провайдером сигналу програми телеканалу.

Згідно з пунктом 3.1.3 Договору позивач гарантував відповідачу, що у нього наявні всі необхідні оплачені дозволи від суб`єктів авторських та суміжних прав, що надають можливість телеканалу здійснювати передавання програми телеканалу з використанням телемережі відповідача.

Пунктом 10.1 вказаного Договору визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 включно.

Підпунктами 10.2.1 -10.2.3 пункту 10.2 Договору визначено умови, за яких його дія може бути достроково припинена, а саме: за взаємною згодою сторін, про що укладається відповідна додаткова угода; у передбачених чинним законодавством випадках; в односторонньому порядку будь-якою із сторін в разі непогодження запропонованого нею нового протоколу договірної ціни іншою стороною протягом 30 (тридцяти) календарних днів. Сторона, яка бажає в односторонньому порядку розірвати Договір, зобов`язана повідомити іншу сторону про таке розірвання за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання.

Пунктом 12.1 Договору передбачено, що будь-які зміни та/або доповнення до цього Договору здійснюються у встановленому законом порядку і мають юридичну силу, якщо вони вчинені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін.

На виконання умов розділу 6 Договору сторонами укладені та підписані додатки, а саме: Додаток № 1 до Договору, відповідно до якого сторони погодили вартість послуг із забезпечення провайдером доступу абонементів до сигналу програми телеканалу у період з 01.09.2018 по 31.12.2018 становила 63 000 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 10 500 за кожен календарний місяць; Додаток № 2 до Договору, відповідно до якого сторони погодили вартість послуг із забезпечення провайдером доступу абонементів до сигналу програми телеканалу у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 становила 12 000 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 2 000 грн. за кожен календарний місяць.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач належним чином, відповідно до досягнутих домовленостей, виконує взяті на себе зобов`язання з оплати послуг, що надаються відповідачем, та не отримував від відповідача жодних претензій, пов`язаних із невиконанням чи неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, що не заперечується сторонами.

6.3. ТОВ "Новини 24 години" 28.11.2018 отримало від відповідача лист за вих. № 01-2811/18 від 28.11.2018 «Щодо розірвання договору», в якому відповідач вказав, що в зв`язку з відсутністю необхідності просить розірвати договір ретрансляції від 01.03.2017 №0103/17-03-ЛТБ та від 01.09.2018 №0109/18-01-П з 01 січня 2019 року.

6.4. Підставою звернення ТОВ "Новини 24 години" до місцевого господарського суду стало припинення ТОВ "Мережа Ланет" виконання своїх зобов`язань за Договором.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7.1. ЦК України:

пункт 1 частини другої статті 11:

- підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини;

частина перша статті 15:

- кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання;

частина перша статті 16:

- кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу;

частина перша статті 20

- право на захист особа здійснює на свій розсуд.

частина перша статті 256:

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

стаття 610:

- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

частина перша статті 626:

- договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;

частина перша статті 628:

- зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства;

стаття 629:

- договір є обов`язковим для виконання сторонами;

стаття 651:

- зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим;

частини друга та третя статті 653:

- разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються; у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили;

стаття 654:

- зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту;

частина перша статті 901:

- за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором;

стаття 905:

- строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами;

стаття 907:

- договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

7.2. Господарський кодекс України (далі - ГК України):

частина перша статті 193:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

7.3. ГПК України:

- частини перша, третя і четверта статті 13:

судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, зокрема, як на підставу своїх вимог;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

- частина перша статті 14:

суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом;

- частина перша статті 74:

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

- частина третя статті 74:

докази подаються сторонами та іншими учасниками справи;

- стаття 76:

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

- стаття 77:

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

- стаття 78:

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

- стаття 79:

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання;

- стаття 86:

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

- частина п`ята статті 236:

обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи;

стаття 309:

- суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

8. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

8.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Причиною виникнення даного судового спору стали питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від Договору, що вчинений ТОВ «Мережа Ланет» відповідно до листа від 28.11.2018 №01-2811/18 «Щодо розірвання договору» та питання про наявність або відсутність підстав для зобов`язання ТОВ «Мережа Ланет» виконувати зобов`язання за Договором на умовах, які визначені сторонами у договорі № 0109/18-01-П, до закінчення строку дії договору № 0109/18-01-П.

9.2. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ "Новини 24 години" в частині визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від Договору, суди попередніх інстанцій правомірно виходили з того, що: Договір є чинним та обов`язковими до виконання; строк дії договору встановлений Договором - до 31.12.2019; розділом 10 Договору передбачено випадки в яких може бути припинена дія Договору; Договором не передбачена можливість розірвання договору в односторонньому порядку лише направленням письмового попередження про це іншої сторони; письмова угода про розірвання Договору сторонами не укладалась; рішенням суду, відповідно до статті 651 ЦК, Договір не розривався.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що лист від 28.11.2018 № 01-2811/18 «Щодо розірвання договору» містить лише пропозицію про розірвання договору та не свідчить про його розірвання в односторонньому порядку, а тому названий лист не є односторонньою відмовою від Договору та не порушує прав позивача.

9.3. Суд касаційної інстанції також погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності порушеного права позивача, а саме - права на отримання послуг на які розраховував позивач, укладаючи Договір з відповідачем, а тому невиконання укладеного сторонами договору відповідачем безумовно порушує права та інтереси позивача у даній справі.

9.4. Щодо способу захисту порушеного права, обраного позивачем у даній справі, суд касаційної інстанції зазначає таке.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту відповідно до статті 16 ЦК України, за частиною 3 якої суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 6 ГПК України).

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи висновок, судам слід виходити зі змісту відповідності суб`єктивного права, за захистом якого звернувся позивач, характеру порушення і чи може обраний спосіб забезпечити поновлення порушеного права. При цьому необхідно мати на увазі, що захист суб`єктивних цивільних прав здійснюється в межах правовідносин, які виникли між сторонами.

Попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Формулюючи викладені вище висновки, Суд враховує mutatis mutandis висновки Верховного Суду, які він послідовно надає стосовно принципу диспозитивності у господарському судочинстві (постанови Верхового Суду від 08.05.2018 у справі № 922/1249/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17).

Також, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17).

Ефективність способу захисту, обраного позивачем, не викликає обґрунтований сумнів з огляду на об`єктивну можливість сприяти відновленню порушеного права, а вказаний спосіб захисту за своєю суттю не є суперечливим у співвідношенні до правовідносин, які склались між сторонами.

Тому суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відновлення порушеного права позивача можливе шляхом зобов`язання відповідача виконувати зобов`язання за Договором на умовах, які визначені сторонами.

За таких обставин, суд касаційної інстанції відхиляє доводи скаржника, викладені у пункті 4.5 даної постанови, як необґрунтовані.

9.5. Судами попередніх інстанцій вказано, що за своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що:

- Договір є чинним та нерозірваний його сторонами, строк дії Договору не сплив;

- у Договорі сторонами визначено, що телепрограма, програма - поєднана єдиною творчою концепцією безперервна сукупність телевізійних передач (аудіовізуальних творів, музичних творів, фонограм, виконань тощо), яка має постійну назву NEWSONE і транслюється телеканалом за певною сіткою мовлення;

- на даний час мовлення телеканалу складається з програм та передач власного виробництва та здійснюється 24 години на добу;

- пунктом 3.1.3 Договору позивач гарантував відповідачу, що у нього наявні всі необхідні оплачені дозволи від суб`єктів авторських та суміжних прав, що надають можливість телеканалу здійснювати передавання програми телеканалу з використанням телемережі відповідача;

- Договір не містить жодних посилань на залежність виконання вказаного договору від будь якого іншого договору, в тому числі і Ліцензійного договору від 01.03.2017 № 0103/17-03-ЛТБ.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ТОВ «Мережа Ланет» виконувати зобов`язання за Договором, на умовах передбачених сторонами, до закінчення строку його дії.

Натомість, суд касаційної інстанції зазначає про необґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій про відсутність необхідності у провайдера - ТОВ «Мережа Ланет» отримувати від позивача ТОВ «Новини 24 години» дозвіл на публічне сповіщення програм телеканалу, адже такі відносини між сторонами мають регулюватися ліцензійними договорами.

Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову у цій справі є заявлені вимоги про зобов`язання відповідача виконувати умови Договору від 01.09.2018 № 0109/18-01-П, а саме забезпечувати доступ абонентів до отриманого від Підприємства сигналу програми телеканалу, здійснюючи його адресну доставку абонентам у реальному часі, без затримки та змін.

Підставою позову є неналежне виконання відповідачем умов цього Договору, зумовлене його бажанням в односторонньому порядку розірвати договір.

Предметом спору як об`єкту спірних правовідносин у цій справі є наявність договору від 01.09.2018 № 0109/18-01-П.

Отже, предмет та підстава позову за цим спором обумовлюються наявністю між сторонами договірних зобов`язань за договором від 01.09.2018 № 0109/18-01-П.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що умовами Договору не встановлено залежності його чинності від наявності чи відсутності інших договорів між сторонами.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено існування між сторонами Ліцензійного договору від 01.03.2017. Проте, дослідження питання про його чинність/розірвання виходить за межі предмету спору у даній справі та не досліджувалось судами.

Крім того, суд касаційної інстанції під час розгляду доводів скаржника враховує презумпцію правомірності правочину та доводи ТОВ «Новини 24 години» щодо продовження дії ліцензійного договору на ретрансляцію програм Телеканалу.

З огляду на викладене, судом касаційної скарги відхиляються доводи скаржника викладені у пунктах 4.2. - 4.4 цієї постанови.

9.6. Доводи скаржника, щодо виходу судами попередніх інстанцій за межі позовних вимог не беруться судом касаційної інстанції до уваги, з огляду на те, що прохальна частина позовних вимог (з урахуванням заяви про часткову зміну предмета позову) відповідає змісту резолютивної частини оскаржуваного рішення.

9.7. Інші аргументи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм законодавства. Водночас, зазначаючи про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, скаржник насправді фактично вдається до заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої названими судами оцінки доказів у справі.

Наведені у касаційній скарзі доводи ТОВ "Мережа Ланет" вже спростовано судами попередніх інстанцій. Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути й оцінити ті ж самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Отже, доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального права під час прийняття оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, не спростовують обставин, на які покликаються суди попередніх інстанцій як на підстави для часткового задоволення позову, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що, як вже було зазначено, за змістом статті 300 ГПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

9.8. За результатами аналізу питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду суд касаційної інстанції враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

9.9. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене вище, Касаційний господарський суд вважає, що ним наведені обґрунтування на всі доречні і вагомі доводи, викладені у касаційній скарзі.

9.10. Доводи ТОВ «Новини 24 години», викладені у відзиві на касаційну скаргу, з урахуванням наведеного беруться до уваги Касаційним господарським судом як такі, що узгоджуються з обставинами справи, встановленими попередніми судовими інстанціями.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. Звертаючись з касаційною скаргою, ТОВ "Мережа Ланет" не спростувало наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довело неправильного застосування ним норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

10.2. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ "Мережа Ланет" залишити без задоволення, а оскаржувані рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

11. Судові витрати

11.1. Понесені ТОВ "Мережа Ланет" у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа Ланет" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 910/17324/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос