РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2019 м. Київ Справа № 910/5787/19

За позовом: МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ;

до: державного підприємства "МИКОЛАЇВСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД";

про: стягнення 11.349.190,35 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Радецька Ю.О.

Представники:

позивача: Яценко С.Й.;

відповідача: Поросолова Л.М.

С У Т Ь С П О Р У :

МІНІСТЕРСТВО ОБОРОНИ УКРАЇНИ (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "МИКОЛАЇВСЬКИЙ БРОНЕТАНКОВИЙ ЗАВОД" (далі - відповідач) про стягнення 11.349.190,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за укладеним між сторонами спору державним контрактом від 22.12.2017 № 342/3/5/17/81, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 11.349.190,35 грн., з яких: 2.467.239,42 грн. - пеня, 2.990.081,11 грн. - штраф, 5.891.869,82 грн. - штрафна санкція за порушення термінів погашення попередньої оплати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5787/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 05.06.2019.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням фактичного надання всіх послуг позивачу в строк.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про своєчасне здійснення позивачем передання виробів за договором.

В підготовчому засіданні 05.06.2019 оголошено перерву до 26.06.2019.

В підготовчому засіданні 26.06.2019 суд на місці, зокрема, ухвалив: відкласти підготовче засідання на 17.07.2019.

В підготовчому засіданні 17.07.2019 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 14.08.2019.

В судовому засіданні 14.08.2019 оголошено перерву до 04.09.2019.

В закритому судовому засіданні 04.09.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти від 22.12.2017 № 342/3/5/17/81 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язується у 2017 - 2018 роках надати позивачу послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення за номенклатурою, етапами, в обсягах та у строки, зазначені у календарному плані (додаток № 1) до Договору, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Календарним планом визначено наступні терміни надання послуг:

- 16 одиниць виробів - 30.05.2018;

- 16 одиниць виробів - 03.08.2018;

- 17 одиниць виробів - 30.11.2018.

Пунктом 2.16 Договору визначено, що датою виконання відповідачем зобов`язань щодо надання послуг з ремонту виробів є дата підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Положеннями пункту 3.1 Договору передбачено, що поставка виробів в ремонт до відповідача здійснюється представниками позивача після укладення Договору (за письмовим погодженням позивача із відповідачем - не пізніше 30 діб до початку чергового етапу надання послуг у кількості, що підлягає ремонту за зазначеним етапом).

У випадку несвоєчасної поставки виробів до відповідача - термін надання послуг згідно умов Договору збільшується на строк, що дорівнює терміну затримання поставки виробів відповідачу.

Передача виробів для проведення ремонту здійснюється представниками позивача (військові частини) та оформлюється актом приймання-передавання виробів у відповідності до вимог наказу позивача від 28.08.2017 № 455.

Відповідно до п. 2.44 Договору, у разі проведення попередньої оплати вироби поставляються протягом п`яти місяців з дати перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, але не пізніше терміну, зазначеного у календарному плані.

Умовами пункту 7.2 Договору визначено, що за порушення строків надання послуг відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення поза встановлені Договором строки надання послуг, а за прострочення понад 30 днів з відповідача додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної суми.

У випадку неповернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг, відповідач сплачує штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми невикористаних коштів.

Пункт 7.3 Договору, визначає, що відповідач звільняється від відповідальності за прострочення строку надання послуг з ремонту виробів у разі неможливості позивача надати вироби для проведення ремонту (п. 1.3) або затримки їх надання. У такому випадку строк надання послуг з ремонту виробів та термін надання звітних документів підлягає продовженню на строк затримки.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Позивачем, на підставі вимоги на оплату від 24.12.2017 № 342/8/805 здійснено авансування на суму 22.320.000,00 грн. з терміном звітування 31.05.2018, а також на підставі вимоги на оплату від 28.02.2018 № 342/8/99 на суму 26.832.000,00 грн. з терміном звітування 03.08.2018.

Враховуючи порушення відповідачем зобов`язання за Договором, а саме: підписання актів приймання послуг з ремонту виробів з порушенням строків, встановлених Договором, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 11.349.190,35 грн., з яких: 2.467.239,42 грн. - пеня, 2.990.081,11 грн. - штраф, 5.891.869,82 грн. - штрафна санкція за порушення термінів погашення попередньої оплати.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Календарним планом надання послуг (додаток № 1) не передбачено етапи надання послуг,в встановлено терміни передачі виробів та терміни надання послуг, тобто, кінцеві дати виконання робіт (надання послуг) за кожною одиницею виробу окремо.

Проте, позивач під час розрахунку штрафних санкцій виходить із дат, які визначають кінцевий термін надання послуг.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відтак, за відсутності визначення у Договорі етапів надання послуг, строк передачі позивачем виробів в ремонт відповідачу становить 23.12.2017.

Судом встановлено, що позивачем здійснено прострочення строків надання виробів в ремонт, що враховуючи положення пункту 7.3 Договору звільняє відповідача від відповідальності за прострочення строку надання послуг з ремонту виробів, враховуючи те, що строк надання послуг з ремонту виробів та термін надання звітних документів підлягає продовженню на строк затримки.

Приймаючи до уваги продовження строку надання відповідачем послуг за Договором на строк прострочення позивачем надання виробів в ремонт, за всіма наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі, строк виконання зобов`язання відповідачем за Договором не порушений.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем при розрахунку штрафних санкцій враховано виключно кінцевий термін надання послуг, що суперечить пункту 3.1 Договору. Враховуючи прострочення кредитора з передачі техніки в ремонт, відсутність в Договорі етапів виконання робіт, відсутність визначення початку виконання робіт, підстави для нарахування та стягнення пені відсутні, і, як наслідок, відсутні підстави для нарахування штрафу за прострочення понад тридцять днів, а також штрафної санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення терміну надання звітних документів.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16 вересня 2019 року

Суддя С.В. Балац