РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2019Справа № 910/8599/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця Герасимчука Анатолія Костянтиновича

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

про стягнення 70700,57 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Герасимчук Анатолій Костянтинович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення збитків у розмірі 77 700,57 грн., а саме: 4062 грн. трьох процентів річних, 48583,84 грн. пені, 18054,73 грн. інфляційних втрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач порушив умови виконання своїх зобов`язань, згідно Договору страхування відповідальності автоперевізника від 14.09.2017 № -0000002.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

12.07.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позов відповідач зазначив, що неодноразово звертався до позивача із заявами про надання додаткових документів для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування. З огляду на те, що запитувані документи позивач надав лише під час розгляду справи № 910/14058/18, відповідач прийняв відповідне рішення про виплату страхового відшкодування та склав страховий акт лише 25.04.2019 року. Відтак, виплата страхового відшкодування відбулася в передбачені договором строки з моменту прийняття відповідачем рішення про виплату, у зв`язку з чим правові підстави для нарахування санкцій відсутні.

У відповіді на відзив позивач зауважив на тому, що не отримував листи, якими відповідач витребував додаткові документи, та докази направлення таких листів у відзиві відсутні. Водночас, судом при розгляді справи № 910/14058/18 встановлено, що позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав всі необхідні документи, проте останній у встановлені договором строки виплату страхового відшкодування не здійснив.

Також позивач зауважив, що ціна позову згідно прохальної частини позовної заяви становить 70700,57 грн., однак ним допущено описку в позовній заяві та помилково зазначено ціну позову 77700,57 грн.

Перевіривши розрахунок ціни позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість пояснень позивача щодо допущеної описки, у зв`язку з чим 23.09.2019 виніс ухвалу про виправлення описки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.09.2017 між відповідачем, як страховиком, та позивачем, як страхувальником, укладено договір добровільного страхування відповідальності перевізника № -0000002, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону України та пов`язані з відшкодування збитків, нанесених вантажем, що перевозиться, життю, здоров`ю та майну третіх осіб; майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону України та пов`язані з відшкодуванням збитків правочинної за договором перевезення особи, що виникли внаслідок неналежного виконання страхувальником умов договору перевезення, у відповідності до умов чинного законодавства України.

Згідно пункту 15.1. договору страхувальник зобов`язаний негайно, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку або про подію, наслідки якої можуть призвести до виникнення відповідальності страховика за даним договором страхування повідомити страховика з метою узгодження заходів, спрямованих на зменшення розміру збитків й забезпечення права на регресну вимогу (призначення експертизи, проведення витрат по зменшення збитку, консультації про подальші дії) та протягом 3 робочих днів письмово сповістити страховика.

Пунктом 15.23 договору передбачено, що страховик проводить розслідування по страховому випадку й приймає рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті протягом 30 днів з моменту надання страхувальником всіх документів, необхідних для розгляду претензії. Після закінчення встановленого строку страховик зобов`язаний повідомити страхувальника про результати розгляду претензії в письмовій формі.

Відповідно до пунктів 17.11, 17.12 договору страховик зобов`язаний протягом трьох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхової події, вжити заходів по оформленню всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати; здійснити виплату страхового відшкодування на умовах та в строки, що передбачені договором страхування, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки (пені, штрафу), розмір якої визначається умовами даного договору страхування та законодавства України.

Додатком № 1 до договору сторони погодили реєстр транспортних засобів, серед яких зазначений транспортний засіб "Renault 340", державний номер НОМЕР_1 , тип ТЗ - тягач, 1997 року випуску, номер кузова, шасі - НОМЕР_2 . Також, позивачу надано страховий сертифікат до договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 у справі № 910/14058/18 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Герасимчука Анатолія Костянтиновича до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення 188650,20 грн. страхового відшкодування задоволено повністю. Зазначене рішення суду набрало законної сили 16.04.2019.

Як встановлено судом при розгляді справи № 910/14058/18, представник позивача 23.04.2018 звернувся до відповідача з повідомленням № 17600 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, а саме повідомлено відповідача про крадіжку продукції з автомобіля "Renault 340", державний номер НОМЕР_1, причеп державний номер НОМЕР_4 . Крім того, на підставі заяви позивача про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 Кримінального кодексу України Заводським відділом поліції ГУ НП України в Миколаївській області 23.04.2018 відповідну інформацію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0001503 та розпочато досудове розслідування.

Позивач також звертався до відповідача з заявою від 21.06.2018 № 21/06 щодо здійснення виплати страхового відшкодування за мінусом франшизи, яка отримана відповідачем 25.06.2018, та адвокатським запитом від 12.07.2018.

Листом від 23.07.2018 № 525 відповідач повідомив, що з метою встановлення всіх обставин настання випадку, що має ознаки страхового, визначення розміру завданих збитків, та перевірки наданої страхувальником інформації відповідачем направлено відповідний запит до Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, тож обґрунтоване рішення по справі буде прийняте товариством після отримання відповіді від компетентних органів. Крім того, листом від 31.08.2018 № 620 відповідач зазначив, що рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування приймається протягом 30 днів з моменту надання страхувальником всіх необхідних документів, у зв`язку з чим рішення по справі буде прийняте після отримання всіх необхідних документів.

Відтак, рішенням суду від 14.03.2019 у справі № 910/14058/18 встановлено, що позивач у день виявлення крадіжки повідомив відповідача про настання страхового випадку та 23.04.2018 звернувся до відповідача з повідомленням № 17600, однак останній у встановлені договором строки не здійснив виплату страхового відшкодування, як і не надав вмотивованої відмови від здійснення такої виплати.

Таким чином, суд при вирішенні справи № 910/14058/18 дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 188650,20 грн. страхового відшкодування.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 75 ГПК України).

Спір у даній справі виник внаслідок прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач нарахував до стягнення 4062 грн. трьох процентів річних, 48583,84 грн. пені та 18054,73 грн. інфляційних втрат.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною першою статті 988 ЦК України передбачено, зокрема, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Як встановлено рішенням суду від 14.03.2019 у справі № 910/14058/18, позивачем дотримано умов укладеного із відповідачем договору та після настання страхового випадку 23.04.2018 подано відповідне повідомлення № 17600, однак відповідач у передбачені договором строки виплату страхового відшкодування не здійснив.

З огляду на преюдиціальність встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати недотримання позивачем порядку та форми повідомлення відповідача про настання страхового випадку, а відтак доводи останнього щодо відсутності всіх необхідних документів для виплати страхового відшкодування на час звернення позивача із заявою та отримання таких документів лише під час розгляду справи № 910/14058/18 визнаються судом необґрунтованими.

Суд також зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем листів від 25.07.2018 № 536 та від 31.08.2018 № 620 щодо надання позивачем додаткових документів, на які відповідач посилався у відзиві, мотивуючи строки прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Таким чином судом відхиляються посилання відповідача на своєчасність виплати страхового відшкодування лише 25.04.2019, тобто після прийняття рішення у справі № 910/14058/18 та складання страхового акту, а тому має місце прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань.

Відповідно до пункту 15.31 договору за несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик виплачує страхувальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату прострочення.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні положення закріплені в пункті 17.12 договору.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Беручи до уваги, що ні законом, ні укладеним сторонами договором не передбачено більшу тривалість цього періоду, суд дійшов висновку про обмеження визначеного позивачем періоду нарахування пені шістьма місяцями. Здійснивши арифметичний перерахунок пені з урахуванням частини 6 статті 232 ГК України, суд вважає її розмір обґрунтованим у сумі 34256,77 грн., а тому відповідна позовна вимога підлягає задоволенню частково, в межах вказаного розміру.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду заявлені позивачем компенсаційні виплати підлягають задоволенню повністю, а саме підлягає стягненню 4062 грн. трьох процентів річних та 18054,73 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору та витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, згідно пункту 1 частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Як убачається із акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 27.06.2019, серед зазначених видів наданих послуг перелічено, зокрема, підготовка претензії на відповідача, вартістю 1152,60 грн., підготовка відповіді на відзив, заяви, клопотання, вартістю 1152,60 грн. (суд виходить із розрахунку 384,20 грн. за кожен із вказаних документів), представництво інтересів позивача в Господарському суді міста Києва, вартістю 1921 грн.

Однак, серед наданих позивачем документів до позовної заяви жодного документу із назвою «претензія» не міститься. Також, матеріали справи не містять жодного клопотання від позивача, а з огляду на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, безпосереднє представництво інтересів позивача в суді адвокатом не здійснювалося. При цьому, вартість послуг щодо складання останнім відповідних заяв, поданих до суду, включена до акту окремо.

Отже, суд дійшов висновку про недоведеність пов`язаності зазначених послуг на загальну суму 3457,80 грн. із розглядом справи, а тому не приймає їх при розрахунку витрат на оплату правничої допомоги.

Згідно частин 2, 3 статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як слідує із долученого до матеріалів справи платіжного доручення від 27.06.2019 № 922 про оплату позивачем наданої правової допомоги адвокату Войтюку О. В., позивач сплатив 8500 грн. із заявлених до відшкодування 11718,10 грн.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, не пов`язані із розглядом справи витрати та фактично витрачені позивачем кошти, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4020,43 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Герасимчука Анатолія Костянтиновича задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102; ідентифікаційний код 22868348) на користь Фізичної особи-підприємця Герасимчука Анатолія Костянтиновича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) 34256 (тридцять чотири тисячі двісті п`ятдесят шість) грн. 77 коп. пені, 4062 (чотири тисячі шістдесят дві) грн. трьох процентів річних, 18054 (вісімнадцять тисяч п`ятдесят чотири) грн. 73 коп. інфляційних втрат, 1531 (одну тисячу п`ятсот тридцять одну) грн. 72 коп. витрат по сплаті судового збору, а також 4020 (чотири тисячі двадцять) грн. 43 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова