ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1463/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/1463/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 43; )

до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; )

про стягнення 45175,33 грн.

Представники:

від позивача: Купира З.С., адвокат за ордером

від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 278104,81 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.05.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" від 27.05.2019р. вх. № ГСОО 1495/19 залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали суду шляхом надіслання Акціонерному товариству "Українська залізниця" копії позовної заяви і доданих до неї документів (листом з описом вкладення) та надання відповідних доказів надіслання до суду. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ", що в силу вимог ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

10.06.2019р. до господарського суду Одеської області Товариством з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" були надані документи, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 30.05.2019р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.06.2019р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1463/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "29" липня 2019 р. о 11:20.

08.07.2019р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого було зазначено суду, що позивачем при здійсненні нарахування 3% річних та інфляційних втрат було допущено помилки.

11.07.2019р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" надійшла заява, у якій було зазначено суду, що 03.07.2019р. на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти від відповідача в сумі 208991,20 грн., що підтверджує факт здійснення відповідачем сплати основного боргу за Договором постачання вугілля №ОД/Т-17-955 НЮ від 24 липня 2017р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.07.2019р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" від 11.07.2019р. вх. № ГСОО 2-3277/19 задоволено. Провадження у справі №916/1463/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині стягнення основного боргу за Договором постачання вугілля №ОД/Т-17-955 НЮ від 24 липня 2017р. у розмірі 208991,20грн. закрито.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.07.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/1463/19 на 30 днів до 16.09.2019р. Відкладено підготовче засідання на "19" серпня 2019 р. о 10:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, у строк до 07.08.2019р. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 19.08.2019р. о 10:30.

Надалі, 22.07.2019р. до господарського суду Одеської області позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 35196,37грн., інфляційні у розмірі 25283,97 грн. та 3% річних у розмірі 8880,69 грн.

В свою чергу, відповідачем 25.07.2019р. та 30.07.2019р. до господарського суду Одеської області було подано заяву щодо застосування строків позовної давності в частині здійснення нарахування пені.

12.08.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої було зазначено суду, що позивач погоджується з позицією відповідача, викладеною у заявах щодо застосування строків позовної давності в частині здійснення нарахування пені та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 11010,67грн., інфляційні у розмірі 25283,97 грн., 3% річних у розмірі 8880,69 грн., що загалом становить загальну суму заборгованості у розмірі 45175,33 грн.

Також, позивач просив суд повернути з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у розмірі 2250,57 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2019р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" від 12.08.2019р. вх. № ГСОО 2-3759/19 задоволено. Повернуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" суму надлишково сплаченого судового збору у розмірі 2250 грн. 57 коп., сплаченого за подання позовної заяви до суду, на підставі платіжного доручення 257 від 10.05.2019р., оригінал якого містить в матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2019р. закрито підготовче провадження у справі №916/1463/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 278104,81 грн. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "16" вересня 2019 р. о 12:40. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 16.09.2019р. о 12:40.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 11010,67 грн., інфляційні у розмірі 25283,97 грн., 3% річних у розмірі 8880,69 грн.

Відповідачем по суті заявлених уточнених позовних вимог письмового відзиву надано не було.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача під час розгляду справи, суд встановив.

24 липня 2017р. між Регіональною філією "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" (постачальник) було укладено Договір постачання вугілля № ОД/Т-17-955 НЮ (надалі - Договір), за умовами якого у відповідності за цим договором постачальник зобов`язується поставити та передати у власність замовнику певну продукцію, далі товар відповідно до специфікації (додаток №1), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити цей товар у порядку та на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору, найменування товару вугілля енергетичне марки ДГ (13-100).

Згідно до п. 2.1. Договору, ціна на товар за цим Договором встановлюється в національній валюті України (в гривнях) і вказується у додатку №1 до цього Договору. Сума цього Договору складає 3155200,00 грн., в т.ч. ПДВ - 00 грн. та складається і загальної вартості товару, що постачається за цим Договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору у редакції Додаткової угоди від 07.11.2017р. до Договору, ціна на товар за цим договором встановлюється в національній валюті України (гривнях) і вказується у специфікаціях №№1, 2,3 цього Договору.

Умовами п. 2.4. Договору визначено, що кількість товару, що постачається за цим Договором визначається у тоннах. Вартість 1 тонни включає ціну однієї тонни вугілля кам`яного без ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. Договору, товар за цим договором поставляється виключно на підставі письмової заявки (рознарядки) замовника, в якій зазначається асортимент, кількість та термін (строки) постачання.

Згідно до п. 3.8. Договору, днем отримання товару вважається підписання сторонами або їх уповноваженими представниками ату прийому-передачі партії товару та видаткової накладної. Під партією товару розуміється товар, відвантажений за одним посвідченням про якість.

Положеннями п. 5.1. Договору визначено, що розрахунки за кожну партію товару здійснюється замовником у безготівковій формі шляхом перерахування грошових засобів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 20 банківських днів після підписання акту приймання-передачі товару.

Згідно до п. 7.1. Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за цим Договором у відповідності з діючим законодавством.

Відповідно до п. 7.11. Договору визначено, зокрема, що замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

За матеріалами справи судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" на користь відповідача на виконання умов Договору постачання вугілля № ОД/Т-17-955 НЮ від 24.07.2017р. було здійснено поставку обумовленого товару за період з 21.08.2017р. по 26.01.2018р. на загальну суму 2958380,80грн.

Проте, відповідачем було здійснено порушення строків оплати отриманого товару від позивача, у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви до суду за Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" рахувався основний борг у розмірі 208991,20 грн.

Однак, під час розгляду справи відповідачем було здійснено погашення основної заборгованості за Договором постачання вугілля № ОД/Т-17-955 НЮ від 24.07.2017р. в повному обсязі, у зв`язку з чим провадження в даній частини було судом закрито.

Наразі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" обґрунтовано неналежним виконання з боку відповідача договірних зобов`язань за Договором постачання вугілля № ОД/Т-17-955 НЮ від 24.07.2017р. щодо своєчасної оплати вартості отриманого товару та направлено на стягнення з відповідача пені у розмірі 11010,67 грн., інфляційних у розмірі 25283,97 грн., 3% річних у розмірі 8880,69 грн.

Також суд зазначає, що відповідачем заперечувалось проти здійсненого нарахування пені позивачем та було заявлено вимогу щодо застосування строків позовної давності в частині розрахунку пені позивача.

Позивачем, в свою чергу, було прийнято до уваги заперечення відповідача та Товариством з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" наразі заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 11010,67 грн., інфляційні у розмірі 25283,97 грн., 3% річних у розмірі 8880,69 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача під час розгляду справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Регіональною філією "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" виникли на підставі укладеного між ними 24 липня 2017р. Договору постачання вугілля № ОД/Т-17-955 НЮ.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей с

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору постачання вугілля №ОД/Т-17-955 НЮ від 24 липня 2017р. щодо своєчасної сплати заборгованості.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем було здійснення нарахування пені у розмірі 11010,67 грн. Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем пені у розмірі 11010,67 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення пені правомірними.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було здійснення нарахування 3% річних у розмірі 8880,69 грн. та інфляційних втрат у розмірі 25283,97 грн. Суд, переривши розрахунки позивача щодо сплати відповідачем 3 % річних у розмірі 8880,69 грн. та інфляційних втрат у розмірі 25283,97 грн., вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення правомірними.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" про стягнення з відповідача пені у розмірі 11010,67 грн., інфляційних у розмірі 25283,97 грн. та 3% річних у розмірі 8880,69 грн. - в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1-3 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2019р. між Адвокатом Купира З.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" було укладено Договір №23/19 про надання професійної правничої допомоги.

Також позивачем було залучено до матеріалів Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) до Договору №23/19 від 22.03.2019р. про надання професійної допомоги.

В підтвердження надання та оплати за надані адвокатом послуги у сумі 2500,00 грн. позивачем було залучено до матеріалів справи платіжне доручення №22268 від 16.05.2019р. на суму 2500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, господарський суд вважає, що сплачені позивачем адвокату Купира З.С. 2500,00 грн. в якості витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Також витрати по сплачу судового збору у розмірі 1921,00 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимоги позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ВУГЛЕТОРФЗБАГАЧЕННЯ" (45400, Волинська обл., м.Нововолинськ, вул. Шахтарська, 43; ) пеню у розмірі 11010 (одинадцять тисяч десять) грн. 67 коп., інфляційні нарахування у розмірі 25283 (двадцять п`ять тисяч двісті вісімдесят три) грн. 97 коп. та 3% річних у розмірі 8880 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 69 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 23 вересня 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко