ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року Справа № 908/7/19

м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл на рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2019 у справі №908/7/19 (суддя Азізбекян Т.А., повне рішення складено 13.06.2019)

за позовом науково-виробничого підприємства "НИВА" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове

до товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", м. Запоріжжя

про стягнення 481973,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Запорізької області від 20.05.2019 у справі №908/7/19 позов науково-виробничого підприємства (далі-НВП) "НИВА" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) задоволено, з ТОВ Український Рітейл на користь позивача стягнуто основний борг в сумі 253773грн.90коп., пеню в сумі 71130 грн.58коп. та три процента річних в сумі 7068грн. 81коп.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №СТМ/1-0313 від 20.03.2013 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого йому товару;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ Український Рітейл подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм процесуального та матеріального права просить це рішення скасувати частково, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 57593грн.46коп. основного боргу, пені та трьох процентів річних ;

- у поданій скарзі йдеться про те, що при розрахунку суми основного боргу позивачем не були враховані платежі, проведені відповідачем 28.12.2017 на суму 16000грн. та 23.01.2018 на суму 50000грн, про необгрунтовану позицію позивача стосовно зарахування вказаних платежів за попередні поставки, між тим, в матеріалах справи не міститься первинних документів, які б підтверджували попередні поставки, при цьому платежі відбувалися без зазначення конкретних поставок, про те, що в протоколі розбіжностей до акту звірки розрахунків відповідачем зазначено про неврахування в цьому акті взаємозаліку на суму 5794грн.62коп., актів розбіжностей на загальну суму 28186грн.56коп. та на 3027грн.90коп., про зарахування позивачем поставок на загальну суму 22429грн.44коп. при відсутності відповідних первинних документів та про розбіжності по цінах поставки на суму 1961грн.28коп., про те, що на підтвердження таких розбіжностей відповідачем були надані до суду відповідні докази, а також про неодноразові посилання відповідача на подання позивачем позовної заяви в рамках зобов`язань за договором №СТМ/1-0313, який було укладено 20.03.2013, у зв`язку з чим, для повного та всебічного розгляду справи суд мав дослідити взаємовідносини між сторонами за весь період дії договору;

- представник скаржника в судові засідання не з`явився, про час та місце засідань скаржник повідомлений належним чином;

- позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судових засіданнях представником позивача надані усні пояснення стосовно обгрунтованості та законності рішення господарського суду, а також відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2017 ТОВ «Український рітейл» (покупцем) та НВП «Нива» ТОВ (постачальником) укладено договір поставки №СТМ/1-0313, на підставі п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити в порядку та строки, встановлені договором, виготовити і передати товар у власність покупця в певній кількості, а останній? прийняти та оплатити його на умовах, визначених в цьому договорі.

Згідно з п.1.2 договору найменування, асортимент та ціна товару, що постачається зазначається в додатку №1 «Специфікація», яка є невід`ємною частиною договору.

П.2.6 договору встановлено, що зобов`язання з поставки товару вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцю згідно з умовами цього договору та чинного законодавства України.

П.3.1 договору передбачено, що приймання товару по кількості та якості здійснюється покупцем у місті поставки товару на момент отримання товару від постачальника на підставі супровідних документів.

Згідно з п. 3.5 договору якщо при прийманні товару виявлено невідповідність (помилки) у супровідних документах або невідповідність товару, який приймається супровідним документам, в момент приймання складається акт розбіжностей за участю представника покупця та особи, безпосередньо здійснюючої доставку (передачу) товару, в якому зазначаються виявлені при прийманні невідповідності. Особа, здійснююча безпосередньо доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник та інші) вправі відобразити свої заперечення при складанні акту розбіжностей. Акт розбіжностей підписується представником покупця та особою, здійснюючою безпосередньо доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник та інші) з зазначенням посади та з розшифруванням підпису. На товарній накладній ставиться відмітка про складання акту розбіжностей.

Відповідно до п. 3.10 договору в разі відмови від приймання товару складається акт розбіжностей в порядку, передбаченому п.3.5 цього договору з зазначенням причини відмови від приймання.

В п.6.4 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 25.02.2014, сторонами узгоджено, що оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 80 (восьмидесяти) календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

П.8.10 договору встановлена відповідальність покупця за порушення строків оплати у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, діючої в момент порушення, від суми неоплаченого товару за кожний день прострочки платежу.

Відповідно до п. 12.1 договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати кінцевого строку дії цього договору жодна з сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

Виходячи з умов договору, позивач, на підставі накладних №НИ-00010752 від 05.12.2017 та №НИ-00001011 від 13.02.2018, поставив відповідачу товар на загальну суму 490258грн.80коп..

Вартість поставленого товару оплачена відповідачем частково. Станом на момент звернення з позовом заборгованість по оплаті складає 403773грн.90коп..

17.04.2019 після відкриття провадження у справі відповідач перерахував позивачу заборгованість в сумі 150000грн. згідно з платіжним дорученням № від 17.01.2019.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення НВП «Нива» ТОВ з позовом до суду про стягнення з відповідача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, заборгованості в сумі 253773грн.90коп..

У зв`язку з несвоєчасною оплатою позивач нарахував до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 7068грн.81коп. та пеню в сумі 71130грн.58коп..

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 530 названого Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст.712 Кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за договором №СТМ/1-0313 від 20.03.2013 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, а також ненадання відповідачем належних і допустимих доказів, які б спростували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Доводи скаржника про неврахування позивачем при розрахунку основного боргу платежів в сумах 16000грн. та 50000грн. колегією суддів не прийняті до уваги.

Як вірно зазначено господарським судом, вказані платежі зараховані позивачем в оплату товару за попередніми поставками, що відображено останнім в акті звірки розрахунків (а.с. 147-153).

Посилання скаржника на ненадання позивачем доказів, які б підтверджували здійснення попередніх поставок визнані колегією суддів безпідставними, оскільки відповідні обставини в установленому порядку не спростовані.

Доводи скаржника про неприйняття господарським судом до уваги доказів, які спростовують суму заборгованості, наданих разом з клопотанням від 16.04.2019 визнані колегією суддів необгрунтованими.

Представлений скаржником акт звірки розрахунків містить різні суми заборгованості скаржника, визначені безпосередньо ним та позивачем, протокол розбіжностей до акту звірки підписаний тільки представником скаржника, тому має односторонній характер.

Докази направлення на адресу позивача заяви-повідомлення про зарахування зустрічних позовних вимог та актів розбіжностей не надані.

Додатки, перелічені скаржником на аркуші справи 136 такими доказами не являються.

На виконання вимог п. 3.5 договору товарні накладні з відмітками про складання актів розбіжностей також не представлені.

Інші доводи скаржника не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2019 у справі №908/7/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 25.09.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.П. Широбокова