ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Справа № 924/166/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕД ПМК 2015" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09.08.2019р. у справі №924/166/18 (суддя Кочергіна В.О.)

за позовом Хмельницької міської ради (м.Хмельницький)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕД ПМК 2015" (м.Хмельницький)

про зобов`язання вчинити дії щодо передачі гуртожитку по вул. Зарічанській , 14 А в м.Хмельницькому у власність територіальної громади міста Хмельницького шляхом підписання акту приймання - передачі

за участі представників:

позивач - Кочерська Г.В. (довіреність №02-14-1435 від 23.10.2018р.)

відповідач - Головатий Д.О. (довіреність б/н від 03.12.2018р.)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 09.08.2019р. у справі №924/166/18 задоволено заяву Хмельницької міської ради про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які розташовані у приміщенні гуртожитку по вул.Зарічанська, 14А , а саме на кімнати 16, 17, 19, 30, 32, 35, 41, 43, 47, 48, 49, 50, 54, 66, 68, 69, 71, 73, 76, 77, 79, 91, 92, 100, які належать на праві власності ТОВ "ЖЕД ПМК 2015" та кімнати 11, 12, 18, 20, 34, 42, 44, 75, 90, 93, 96, 98, 101 реєстрація права власності на які відсутня згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Строк пред`явлення даної ухвали до виконання - до 09.08.2022р.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕД ПМК 2015" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду (вх.№2072/19 від 21.08.2019р.).

В скарзі, зокрема, зазначає, що зі змісту позовної вимоги, позивач просить суд зобов`язати ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» передати у власність територіальної громади міста гуртожиток, як цілісний майновий об`єкт (або його частину), що включає в себе мережі необхідні для його обслуговування, земельну ділянку під ним та прибудинкову територію. Натомість, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на майно (окремі житлові кімнати, які зареєстровані як окремі об`єкти нерухомості, а не як гуртожиток), які не є і не були предметом спору в даній справі. Тобто позивач, усвідомлюючи, що окремі житлові кімнати, які зареєстровані як окремі об`єкти нерухомості не є предметом даного судового спору, просить суд накласти на них арешт. Вищевказані житлові кімнати не були і не є предметом спору в даній справі.

В даному випадку суд неповно дослідив фактичні обставини справи та не перевірив, що саме є предметом спору, який об`єкт позивач просить суд передати у власність територіальної громади і на яке майно позивач просить накласти арешт. Задовольнивши заяву позивача суд наклав арешт на майно, яке не є предметом спору. Тим самим суд грубо порушив вимоги ст.136 ГПК України, оскільки забезпечення позову застосовується щодо охорони прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Зазначає, що відповідно до роз`яснень викладених в постанові пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р., при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття необхідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги: імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Апелянт стверджує, що в порушення наведених роз`яснень суд наклав арешт на майно, а саме кімнати №16, 17, 19, 30, 32, 35, 41, 43, 47, 48, 49, 50, 54, 66, 68, 69, 71, 73, 76, 77, 79, 91, 92, 100, які не є предметом спору у даній господарській справі та навіть не перевірив наявність/відсутність реєстрації права власності на житлові кімнати №11, 12, 18, 20, 34, 42, 44, 75, 90, 93, 96, 98. Зазначені житлові кімнати на праві власності належать фізичним особам та іншій юридичній особі, які взагалі не є стороною даного спору (кім. №101 взагалі не існує в гуртожитку). Тобто суд не перевірив відповідність предмету спору згідно позовної вимоги, щодо тих об`єктів на які позивач просив накласти арешт. Також суд не перевірив належність кімнат відповідачу чи іншим особам, тим самим порушивши права власників кімнат №11, 12, 18, 20, 34, 42, 44, 75, 90, 93, 96, 98.

На підставі викладеного скаржник просить суд скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09.08.2019р. та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/166/18 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І., суддя Дужич С.П.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду 21.08.2019р.

Листом від 22.08.2019р. №924/166/18/3830/19, на підставі п.п.17.3, 17.5, 17.10 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України з господарського суду Хмельницької області витребувано належним чином оформлені копії матеріали справи №924/166/18, які необхідні для розгляду скарги.

Матеріали оскарження ухвали надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду 30.08.2019р.

Розпорядженням керівника апарату №01-04/840 від 02.09.2019р., у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Юрчука М.І. у період з 02.09.2019р. по 27.09.2019р., відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначити заміну судді-члена колегії у судовій справі №924/166/18.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019р. для розгляду скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Дужич С.П.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2019р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕД ПМК 2015" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09.08.2019р. у справі № 924/166/18 та призначено розгляд апеляційної скарги на 19.09.2019р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

11.09.2019р. за вх.№31583/19 на адресу суду від Хмельницької міської ради надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№31583/19 від 11.09.2019р.).

У відзиві позивач, зокрема, зазначає, що на момент подачі позову за ТОВ "ЖЕД ПМК 2015" було зареєстровано право власності на приміщення гуртожитку площею 2078,1 кв.м по вул.Зарічанській, 14/А, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.02.2018р. №112882486, що міститься в матеріалах справи та була додатком на позовної заяви.

Під час розгляду справи ТОВ "ЖЕД ПМК 2015" було здійснено відчуження приміщення гуртожитку по вул.Зарічанській, 14 / А в м.Хмельницькому , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.07.2019р. №175785807 з якої вбачається, що 16.07.2019р. приміщення гуртожитку по вул.Зарічанській, 14 / А площею 1044,7 кв. було зареєстровано за дочірнім підприємством ЖЕД колективного виробничого підприємства "ПМК-33".

Так під час розгляду справи відповідачем також було укладено договір про поділ нерухомого майна від 06.12.2018р. р/н №246, договір про поділ нерухомого майна від 21.02.2019р. р/н 246, що стало підставою для реєстрації за ТОВ "ЖЕД ПМК 2015" на праві власності наступних кімнат у будинку по вул.Зарічанській, 14/А у м.Хмельницькому : 16, 17, 19, 30, 32, 35, 41, 43, 47, 48, 49, 50, 54, 66, 68, 69, 71, 73, 76, 77, 79, 91, 92, 100.

З огляду на вищевикладене та з врахуванням того, що відповідачем в подальшому можуть вчинятися дії щодо перепродажу (відчуження) спірного об`єкту, а саме, кімнат у гуртожитку по вул.Зарічанській. 14А в м.Хмельницькому , тому Хмельницькою міською радою було подано заяву про забезпечення позову.

Судом при постановлені ухвали встановлено, що заходи забезпечення позову стосуються нерухомого майна щодо якого заявлено позовні вимоги, а отже відповідають предмету позовних вимог.

Також судом встановлено, що відчуження спірного нерухомого майна та внесення відповідних змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо особи власника призведе до неефективності обраного заявником способу судового захисту, може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, вжиття заходів є адекватним змісту порушеного права, на відновлення якого поданий позов.

Судом встановлено, що дослідивши збалансованість інтересів сторін застосування заходів забезпечення позову не порушує прав та інтересів інших осіб.

Позивач звертає увагу, що в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом не перевірено належності кімнат йому або іншим особам, чим порушено права власників кімнат №11, 12, 18, 20, 34, 42, 44, 75, 90, 93, 96, 98, проте, зазначене не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки Хмельницькою міською радою до заяви про забезпечення позову було додано Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на вказані кімнати, з яких вбачається, що право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні.

На підставі викладеного, позивач просить суд залишити ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09.08.2019р. у справі №924/166/18 без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕД ПМК 2015" без задоволення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19.09.2019р. представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та надав пояснення на її обґрунтування, просив суд скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09.08.2019р. у справі №924/166/18 та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Представник позивача заперечив щодо доводів апеляційної скарги, надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просив суд залишити ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09.08.2019р. у справі №924/166/18 без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕД ПМК 2015" без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

07.08.2019р. Хмельницькою міською радою подано до господарського суду Хмельницької області заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме на кімнати 16, 17, 19, 30, 32, 35, 41, 43, 47, 48, 49, 50, 54, 66, 68, 69, 71, 73, 76, 77, 79, 91, 92, 100, які належать на праві власності ТОВ "ЖЕД ПМК 2015" та кімнати 11, 12, 18, 20, 34, 42, 44, 75, 90, 93, 96, 98, 101 реєстрація права власності на які відсутня згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник посилається на те, що на момент подачі позову за ТОВ "ЖЕД ПМК 2015" було зареєстровано право власності на приміщення гуртожитку площею 2078,1кв.м по вул.Зарічанській , 14/ А , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.02.2018 №112882486, що міститься в матеріалах справи та була додатком на позовної заяви.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.07.2019 №175785807 вбачається, що 16.07.2019р. приміщення гуртожитку по вул.Зарічанській, 14/А площею 1044,7 кв. було зареєстровано за дочірнім підприємством ЖЕД колективного виробничого підприємства "ПМК-33".

Так під час розгляду справи відповідачем було укладено договір про поділ нерухомого майна від 06.12.2018р. р/н№ 246, договір про поділ нерухомого майна від 21.02.2019 р/н 246, що стало підставою для реєстрації за ТОВ "ЖЕД ПМК 2015" на праві власності наступних кімнат у будинку по вул.Зарічанській, 14 / А : 16, 17 , 19 , 30, 32, 35, 41, 43, 47, 48, 49, 50, 54, 66, 68, 69, 71, 73, 76, 77, 79, 91, 92, 100. З урахуванням наведеного у заявника є побоювання та припущення, що відповідачем будуть в подальшому вчинятися дії щодо перепродажу (відчуження) спірного об`єкту, а саме, кімнат у гуртожитку по вул.Зарічанській, 14/А , а відповідно, невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити подальше відновлення порушених прав територіальної громади. До заяви долучено витяги з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Як встановлено ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України, після відкриття провадження у справі заява про забезпечення позову подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Отже, у відповідності до господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У своїй заяві про забезпечення позову заявник просить суд накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, розташовані у приміщенні гуртожитку по вул.Зарічанській, 14 / А , а саме на кімнати 16, 17, 19, 30, 32, 35, 41, 43, 47, 48, 49, 50, 54, 66, 68, 69, 71, 73, 76, 77, 79, 91, 92, 100, які належать на праві власності ТОВ "ЖЕД ПМК 2015" та кімнати 11, 12, 18, 20, 34, 42, 44, 75, 90, 93, 96, 98, 101 реєстрація права власності на які відсутня згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018р. Верховного суду у справі №905/2130/17 та від 13.02.2018р. у справі №911/2930/17.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст.73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В матеріалах справи наявні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з яких вбачається, що 16.07.2019р. під час розгляду справи в суді відбулась реєстрація зміни власника майна приміщення гуртожитку, загальною площею 1044,7кв.м. за адресою по вул . Зарічанській , 14/А.

Колегія суддів також приймає до уваги долучені до заяви витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, якими підтверджено право власності ТОВ "ЖЕД ПМК 2015" на приміщення кімнати №№16, 17, 19, 30, 32, 35, 41, 43, 47, 48, 49, 50, 54, 66, 68, 69, 71, 73, 76, 77, 79, 91, 92, 100, що знаходяться у приміщенні гуртожитку по вул . Зарічанській , 14/А, та відсутність реєстрації права власності на кімнати 11, 12, 18, 20, 34, 42, 44, 75, 90, 93, 96, 98, 101, що знаходяться у приміщенні гуртожитку по вул.Зарічанській, 14/А.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, предметом позову у справі є зобов`язання вчинити дії щодо передачі гуртожитку по вул.Зарічанській, 14/А у власність територіальної громади міста Хмельницького шляхом підписання акту приймання передачі.

Колегія суддів погоджується з висновком, що заходи забезпечення позову, які заявник просить вжити у поданій заяві, стосуються нерухомого майна щодо якого позивачем заявлені вимоги, а отже відповідають предмету позовних вимог.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, відчуження спірного нерухомого майна та внесення відповідних змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо особи власника призведе до неефективності обраного заявником способу судового захисту, може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, вжиття таких заходів є адекватним змісту порушеного права, на відновлення якого поданий позов.

У відповідності до положень ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань господарського судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Хмельницької області, що застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача.

При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що застосування такого заходу до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Оскільки було встановлено обґрунтованість необхідності вжиття заходів забезпечення позову, між позовними вимогами, які заявлені у даній справі заявником та обраним засобом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно існує зв`язок, господарський суд Хмельницької області дійшов вірного висновку про обґрунтованість визначених заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у приміщенні гуртожитку по вул.Зарічанській, 14 / А , а саме: на кімнати 16, 17, 19, 30, 32, 35, 41, 43, 47, 48, 49, 50, 54, 66, 68, 69, 71, 73, 76, 77, 79, 91, 92, 100, які належать на праві власності ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» та кімнати 11, 12, 18, 20, 34, 42, 44, 75, 90, 93, 96, 98, 101 реєстрація права власності на які відсутня згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Пронін проти України», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії")

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕД ПМК 2015" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09.08.19р. у справі №924/166/18 слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕД ПМК 2015" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09.08.2019р. у справі №924/166/18 залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23.09.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.