У Х В А Л А

м. Київ

12.09.2019Справа № 910/15202/17

За скаргоюПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України";
На дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;
За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України";
До Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ";
Простягнення 334577488,09 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від стягувача (позивача)Кулинич В.С., довіреність від 15.04.2019 № 0001000/8486-10;
Від ДВС
Від боржника (скаржника)не з`явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2017 у справі № 910/15202/17 позов задоволено повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 15 533 940,47 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 11 078 060,90 грн. заборгованості з плати за управління кредитом, 79 922,09 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, 47 355,14 грн. пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом, 641 631,52 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 535 208,16 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 3 190 294,43 грн. інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 3 482 439,55 грн. інфляційного збільшення суми боргу за платою за управління кредитом та 240 000,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

17.11.2017 на виконання вказаного рішення видано наказ.

У червні 2019 року до суду від Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" надійшла скарга на дії та бездіяльність органу виконання судових рішень, відповідно до якої скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 17.11.2017 у справі № 910/15202/17;

- визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 № 59176609, винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною;

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про примусове виконання рішення суду № 0404000/9111-19 від 22.04.2019 у встановлені законом строки;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.112017 у справі № 910/15202/17 в порядку ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 цю скаргу було призначено до розгляду на 11.07.2019.

Відповідно до ухвали від 11.07.2019 розгляд скаргу було відкладено на 10.09.2019 у зв`язку з ненадходження до суду документів від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та неявки представника.

30.07.2019 від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до суду надійшли письмові пояснення на скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та клопотання про приєднання матеріалів виконавчого провадження.

10.09.2019 в судовому засіданні оголошувалася перерва до 12.09.2019.

У судовому засіданні 12.09.2019 представник позивача (скаржника) підтримав подану ним скаргу.

Боржник та державний виконавець в судове засідання не з`явились.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи та доводи скарги, надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Стягувач за наказом Господарського суду міста Києва від 17.11.2017 у справі № 910/15202/17 - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою за № 0404000/9111-19 від 22.04.2019 про примусове виконання рішення суду (надіслано 25.04.2019).

У п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон) унормовано, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону).

23.05.2019 відповідно до повідомленням № 59176309 від 23.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною виконавчий документ (наказ Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі № 910/16934/14) повернуто позивачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Наказ Господарського суду міста Києва від 17.11.2017 у справі № 910/15202/17 пред`явлено до виконання 26.04.2019, що підтверджується реєстром поштових відправлень, фіскальним чеком відділення поштового зв`язку та повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою уповноваженої особи про отримання). Три робочі дні для вирішення питання про прийняття виконавчого документу до виконання наступили 29.04.2019, разом з тим, таке повідомлення прийнято головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною 23.05.2019, тобто з порушенням строків, встановлених ч. 4 ст. 4 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Оскільки повідомлення від 23.05.2019 № 59176309/8 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено 23.05.2019, то воно мало бути направлено скаржнику 24.05.2019, однак з наданих позивачем доказів (поштового конверту та відомостей з сайту ПАТ "Укрпошта") вбачається, що вказане повідомлення направлено стягувачу 29.05.2019, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону.

За вказаних підстав підлягає визнанню неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про примусове виконання рішення суду № 0404000/9111-19 від 22.04.2019 у встановлені строки.

Як встановлено судом, повідомленням від 23.05.2019 № 59176309/8 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною виконавчий документ (наказ Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 у справі № 910/16934/14) повернуто позивачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону.

У вказаному повідомленні державним виконавцем встановлено, що в довіреності, доданої стягувачем не обумовлені повноваження Башинської О.М. на здійснення дій для пред`явлення виконавчого документа на виконання.

Приписами п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону унормовано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про:

стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин;

обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів, додаткових витрат на дитину, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суми індексації аліментів, встановлення побачення з дитиною або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються:

1) у разі виконання рішення про конфіскацію майна у кримінальному провадженні - копії опису майна і відповідного судового рішення. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опис майна не проводився;

2) у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Із заяви стягувача № 0404000/9111-19 від 22.04.2019 про примусове виконання рішення суду вбачається, що додатками до неї визначено: виконавчий документ № 910/15202/17 від 17.0112017 виданий Господарським судом міста Києва; завірена належним чином копія довіреності представника; платіжне доручення, з огляду на що суд дійшов висновку, що стягувачем було дотримано вимоги ч. 2 ст. 26 Закону.

Частиною 3 ст. 16 Закону визначено, що представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.

Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності (ч. 4 вказаної статті).

Заява № 0404000/9111-19 від 22.04.2019 про примусове виконання рішення суду від імені Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" підписана керуючим філією АТ "Укрексімбанк" в місті Києві О.М. Башинською на підставі довіреності від 10.02.2017 реєстровий номер 127, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою Світланою Іванівною.

Вказана довіреність вчинена від імені Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" Головою Правління Гриценком Олександром Вікторовичем.

З вказаної довіреності вбачається, що керуюча філією АТ "Укрексімбанк"» у м. Києві Башинська Ольга Миколаївна уповноважена представляти інтереси АТ "Укрексімбанк" (п. 6) в органах державної влади та управління (в тому числі: правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби), з правом подавати, отримувати у порядку, встановленому чинним законодавством України, в тому числі Закону інформацію, оригінали та/або копії матеріалів, документів, завіряти копії документів.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 встановлено наступне. Повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна; ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій; дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги або про надання правової допомоги.

Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Оригінали документів, зазначених у цьому пункті, або належним чином засвідчені їх копії долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження.

У випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

У разі реалізації стороною виконавчого провадження права на оскарження дій державного виконавця та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби через представника таке повноваження представника має бути обумовлено в довіреності.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної виконавчої дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Проте, довіреність від 10.02.2017, реєстровий номер 127 не містить застережень щодо обмеження повноважень Башинської О.М. на пред`явлення виконавчого документа на виконання.

За вказаних підстав суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною без наявності достатніх на те правових підстав повідомленням від 23.05.2019 № 59176609 повернуто позивачу без прийняття до виконання наказ Господарського суду міста Києва від 17.11.2017 у справі № 910/15202/17 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення зазначеної статті повністю узгоджуються з приписами ст. 17 Закону та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Отже, при розгляді скарг на дії чи бездіяльність виконавців суди повинні враховувати правові принципи, визначені Конвенцією, які знаходять своє розширене тлумачення в рішеннях Європейського суду.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено п. 1 ст. 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст. 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

За вказаних підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги стягувача та наявність підстав для її задоволення ц повному обсязі із зобов`язанням відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.11.2017 у справі № 910/15202/17 в порядку ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" (пов`язана вимога), що відповідає положенням ст.ст. 339, 340 Господарського процесуального кодексу України.

Так, ст. 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.

За приписами ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, з викладеного слідує недотримання при виконанні наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/15202/17 наведених вище вимог законодавства щодо засад виконавчого провадження, обов`язків виконавця у зв`язку з чим суд вважає доводи скаржника обґрунтованими і правомірними, а подану скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги перед судом не ставилося, про подення судових витрат учасники провадження суду не повідомляли.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 73-80, 234, 235, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 17.11.2017 у справі № 910/15202/17.

3. Визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 № 59176609, яке винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В.

4. Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. щодо розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про примусове виконання рішення суду № 04004000/9111-19 від 22.04.2019 у встановлені законом строки.

5. Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.11.2017 у справі № 910/15202/17 в порядку ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Мандриченко