ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2019 р. Справа№ 910/16954/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 19.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.07.2019

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017

у справі №910/16954/14 (головуючий суддя Марченко О.В., судді: Гумега О.В. Демидов В.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Приватного акціонерного товариства "Бліц - Інформ"

про стягнення 157618927,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/16954/14 скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни з виконання наказу господарського суду міста Києва від 01.06.2017 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 22.04.2019 №0404000/9112-19 про примусове виконання рішення суду у встановлені законом строки. У задоволенні решти вимог скарги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни з виконання наказу господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 відмовлено.

Задовольняючи частково скаргу на дії державного виконавця, суд виходив з того, що головним державним виконавцем Рубель І.В. порушено вимоги пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону "Про виконавче провадження" у зв`язку з чим визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Рубель І.В. щодо розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 22.04.2019 №0404000/9112-19 про примусове виконання рішення суду у встановлені законом строки. Відмовляючи в частині вимог Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 та визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 №59176544, яке винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною, суд виходив з того, що головним державним виконавцем Рубель І.В. правомірно прийнято рішення щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки з поданої державному виконавцю довіреності від 10.02.2017 не вбачається наявності у ОСОБА_1 повноважень щодо підписання (подання) заяви про примусове виконання рішення суду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.07.2019 у справі №910/16954/14 в частині відмови у задоволенні вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення скарги в повному обсязі.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник стверджує, що представник стягувача ОСОБА_1 . мала всі необхідні повноваження на представництво Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» як сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, зокрема, на звернення від імені Банку та в його інтересах до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення суду у справі №910/16947/14. Апелянт звертає увагу на те, що довіреність від 10.12.2017 не містить застережень щодо обмеження повноважень представника стягувача ОСОБА_1 на пред`явлення виконавчого документа на виконання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/16954/14; призначено справу до розгляду.

05.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій ухвал господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/14370/17, від 04.07.2019 у справі №910/16934/14, від 17.07.2019 у справі №910/16935/14, від 18.07.2019 у справі №910/16947/14, в яких судом встановлено, що довіреність від 10.02.2017 не містить застережень щодо обмеження повноважень представника стягувача ОСОБА_1 на пред`явлення виконавчого документа. При цьому апелянт зазначив, що зазначені судові рішення не могли бути надані суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від Банку, оскільки повний текст ухвали від 25.06.2019 у справі №910/14370/17 надійшов до Банку 03.07.2019, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції, а інші ухвали були прийняті після розгляду даної справи в суді першої інстанції. Також в даному клопотанні апелянт повідомив суд про зміну найменування юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України".

Судом апеляційної інстанції долучено до матеріалів справи вказані вище судові акти.

В судове засідання апеляційної інстанції представник боржника, державний виконавець не з`явились.

Оскільки явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників справи про місце, дату та час судового розгляду, з урахуванням положень ст. 342 ГПК України, апеляційний суд визнав можливим розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника боржника, державного виконавця.

В судовому засіданні представник стягувача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/16954/14 в частині відмови у задоволенні вимог скарги на дії державного виконавця та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення скарги в повному обсязі.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

На розгляді господарського суду міста Києва знаходилась справа №910/16954/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Приватного акціонерного товариства "Бліц - Інформ" про стягнення 86492062,95 грн. заборгованості за кредитом; 24683643,36 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 55000 грн. заборгованості з плати за управління кредитом; 21465146,44 грн. пені за порушення строків погашення кредиту; 5661252,97 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; 6808,60 грн. пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом; 1179936,08 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; 1432,20 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 10638523,74 грн. інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; 3034704,81 грн. інфляційне збільшення суми боргу за процентами; 6094,98 грн. інфляційного збільшення суми боргу за платою з управління кредитом, а всього 157618927,61 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.01.2015 у справі №910/16954/14 (головуючий суддя Марченко О.В., судді Нечай О.В., Васильченко Т.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2017, позов задоволено.

01.06.2017 господарським судом міста Києва було видано наказ на виконання вказаного рішення суду.

14.08.2017 до господарського суду міста Києва від боржника надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2015 №910/16954/14 терміном на 3 (три) роки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.08.2017 у справі №910/16954/14 (головуючий суддя Сівакова В.В., судді Турчин С.О. і Привалов А.І.) заяву боржника про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2015 у справі №910/16954/14 задоволено частково; відстрочено виконання рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2015 у справі №910/16954/14 на 6 (шість) місяців до 28.02.2018.

Банк в особі його філії в м. Києві звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України (далі за текстом - Відділ) з заявою від 22.04.2019 №0404000/9112/19 про примусове виконання рішення суду.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що Відділом 23.05.2019 було прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що заява від 22.04.2019 №0404000/9112/19 про примусове виконання рішення суду підписана не уповноваженою на те особою.

12.06.2019 від Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Господарського суду міста Києва надійшла скарга від 10.06.2019 №040-02/13227-19 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни, в якій скаржник просив суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Рубель І.В. щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14;

- визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 №59176544, винесене головним державним виконавцем Рубель І.В.;

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Рубель І.В. щодо розгляду заяви Банку від 22.04.2019 №0404000/9112-19 про примусове виконання рішення суду у встановлені законом строки;

- зобов`язати Відділ вчинити дії щодо примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 в порядку статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Cкаргу мотивовано тим, що Банк в особі його філії в місті Києві звернувся до Відділу з заявою від 22.04.2019 №0404000/9112-19 про примусове виконання рішення суду, яку було надіслано Відділу 25.04.2019; вказана заява отримана Відділом 26.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором №277. 23.05.2019 головним державним виконавцем Рубель І.В. за результатом розгляду заяви стягувача про примусове виконання рішення суду на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; зазначене повідомлення було отримано Банком 04.06.2019, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції Банку від 04.06.2019 №2301-19 від 04.06.2019; підставою повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання стало те, що заява про примусове виконання рішення суду подана представником стягувача Башинською Ольгою Миколаївною з наданням довіреності від 10.02.2017, зареєстрованої в реєстрі за №127, відповідно до якої представник не наділений повноваженнями на пред`явлення виконавчого документу на виконання. Проте, заявник стверджує, що довіреність від 10.02.2017 на представника стягувача відповідає вимогам чинного законодавства України, була дійсною на момент звернення із відповідною заявою до органу державної виконавчої служби, містить всі необхідні реквізити, з визначенням відповідних повноважень та засвідчена належним чином; відтак, представник стягувача ОСОБА_1 мала право на представництво Банка шляхом звернення від його імені та в його інтересах до Відділу із заявою про примусове виконання рішення суду у справі №910/16954/14; отже, державним виконавцем винесено повідомлення з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, оскільки Банк 25.04.2019 звернувся до Відділу з заявою про примусове виконання рішення суду, заява отримана останнім 26.04.2019, а повідомлення винесено державним виконавцем лише 23.05.2019, то державним виконавцем порушено положення частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/16954/14 скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни з виконання наказу господарського суду міста Києва від 01.06.2017 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо розгляду заяви публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 22.04.2019 №0404000/9112-19 про примусове виконання рішення суду у встановлені законом строки. У задоволенні решти вимог скарги публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни з виконання наказу господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 відмовлено.

Задовольняючи частково скаргу на дії державного виконавця, суд виходив з того, що головним державним виконавцем Рубель І.В. порушено вимоги пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону "Про виконавче провадження" у зв`язку з чим визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Рубель І.В. щодо розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 22.04.2019 №0404000/9112-19 про примусове виконання рішення суду у встановлені законом строки. Відмовляючи в частині вимог Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 та визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 №59176544, яке винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною, суд виходив з того, що головним державним виконавцем Рубель І.В. правомірно прийнято рішення щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки з поданої державному виконавцю довіреності від 10.02.2017 не вбачається наявності у ОСОБА_1 повноважень щодо підписання (подання) заяви про примусове виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів вважає помилковими висновки місцевого суду про те, що головним державним виконавцем Рубель І.В. правомірно прийнято рішення щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з посиланням на відсутність у ОСОБА_1 повноважень щодо підписання (подання) заяви про примусове виконання рішення суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 Господарського процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права (ч.1 ст.341 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії, бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Колегія суддів вважає, що скаржником було дотримано процесуальний строк для подання скарги.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25.04.2019 на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було направлено заяву Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у міста Києві за №0404000/9112-19 від 22.04.2019 про прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу, яка отримана Відділом 26.04.2019, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №277.

Виходячи зі змісту частини першої ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» , відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що Відділом 23.05.2019 було прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що заява від 22.04.2019 №0404000/9112-19 про примусове виконання рішення суду підписана не уповноваженою на те особою.

Повідомленням від 23.05.2019 (№59176544) про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною повернуто позивачу без прийняття до виконання виконавчий документ (наказ Господарського суду міста Києва №910/16954/14 від 01.06.2017) на підставі п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Оскільки, як встановлено вище, наказ Господарського суду міста Києва №910/16954/14 від 01.06.2017 пред`явлено до виконання 26.04.2019, то три робочі дні для прийняття повідомлення про повернення без прийняття до виконання виконавчого документу становили 29.04.2019, 30.04.2019 та 02.05.2019; водночас, таке повідомлення прийнято головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною 23.05.2019, тобто з порушенням строків, встановлених ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (частина перша ст. 28 Закону).

Оскільки повідомлення від 23.05.19 (№59176544) про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено 23.05.2019, то воно мало бути направлено скаржнику 24.05.2019, однак у відповідності до наданих позивачем доказів (поштового конверту та відомостей з сайту ПАТ «Укрпошта»), вказане повідомлення направлено стягувачу 29.05.19, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону.

За вказаних підстав підлягає визнанню неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (№0404000/9112-19 від 22.04.2019) про примусове виконання рішення суду у встановлені строки.

В повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання державним виконавцем зазначено, що в довіреності, доданої стягувачем, не обумовлені повноваження ОСОБА_1 на здійснення дій для пред`явлення виконавчого документа на виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» , виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Із заяви стягувача №0404000/9112-19 від 22.04.19 про примусове виконання рішення суду вбачається, що додатками до неї визначено: виконавчий документ №№910/16954/14 від 01.06.2017, виданий Господарським судом міста Києва; завірена належним чином копія довіреності представника; платіжне доручення №477057 від 15.04.2019, що вказує на те, що стягувачем було дотримано вимоги ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами третьою та четвертою ст. 16 Закону визначено, що представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 встановлено, що повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені, зокрема, довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо). Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Оригінали документів, зазначених у цьому пункті, або належним чином засвідчені їх копії долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження. У випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій. У разі реалізації стороною виконавчого провадження права на оскарження дій державного виконавця та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби через представника таке повноваження представника має бути обумовлено в довіреності. Обмеження повноважень представника на вчинення певної виконавчої дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Колегією суддів встановлено, що заява №0404000/9112-19 від 22.04.2019 про примусове виконання рішення суду від імені Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підписана керуючим філією АТ «Укрексімбанк» в місті Києві Башинською О.М. на підставі довіреності від 10.02.2017, реєстровий номер 127, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою Світланою Іванівною.

Вказана довіреність вчинена від імені Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» Головою Правління Гриценком Олександром Вікторовичем.

Зі змісту вказаної довіреності вбачається, що керуюча філією АТ «Укрексімбанк» у м. Києві Башинська Ольга Миколаївна уповноважена представляти інтереси АТ «Укрексімбанк» (п. 6) в органах державної влади та управління (в тому числі: правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби), з правом подавати, отримувати у порядку, встановленому чинним законодавством України, в тому числі ЗУ «Про виконавче провадження», інформацію, оригінали та/або копії матеріалів, документів, завіряти копії документів.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що довіреність від 10.02.2017, реєстровий номер 127 не містить застережень щодо обмеження повноважень ОСОБА_1 на пред`явлення виконавчого документа на виконання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною без наявності достатніх на те правових підстав повернуто позивачу без прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14, про що складено відповідне повідомлення від 23.05.2019 №59176544 .

За вказаних обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14, та визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 №59176544, прийняте головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 в порядку ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що такі вимоги є передчасними, оскільки визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 №59176544, не нівелює необхідності вчинення стягувачем таких дій, як пред`явлення виконавчого документа до виконання шляхом подання відповідної заяви з доданими до неї документами до органу ДВС для подальшого вчинення дій, передбачених приписами ст. 26 Закону, як і не передбачає безумовного вчинення державним виконавцем дій, визначених вказаною статтею без відповідної заяви стягувача.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у судовому рішенні місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні вимог за скаргою ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на дії державного виконавця стосовно визнання неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 та визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 №59176544, яке винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" підлягає частковому задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/16954/14 - скасуванню в частині відмови в задоволенні вимог за скаргою ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на дії державного виконавця стосовно визнання неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 та визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 №59176544, яке винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення вказаних вимог. В іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України у відповідності до вимог ст. 344 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281 - 283, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/16954/14 скасувати в частині відмови в задоволенні вимог за скаргою ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на дії державного виконавця стосовно визнання неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14 та визнання недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 №59176544, яке винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вказані вимоги.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо повернення 23.05.2019 без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/16954/14.

Визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2019 №59176544, яке винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною.

В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/16954/14 залишити без змін.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 1921 грн (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити суду першої інстанції видати відповідний наказ з зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

повний текст постанови складено 24.09.2019

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир