ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"23" вересня 2019 р. Справа № 911/1325/19
Господарський суд Одеської області

у складі судді: Малярчук І.А.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_3, згідно довіреності від 03.08.2019р.

відповідача: Крижов С.В, згідно ордеру №606559 від 27.05.2019р.,

розглянувши клопотання позивача від 23.09.2019р. за вх.№2-4566/19 про зупинення провадження по справі №916/1325/19 за позовом гр. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до гр. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсним правочину (заяви) від 06.12.2018р. про зарахування зустрічних грошових вимог,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.07.2019р. відкрито провадження у справі №911/1325/19, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 22.07.2019р. о 10год.30хв.

Ухвалою суду від 22.07.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження до 03.10.2019р. включно, відкладено підготовче засідання суду на 09.09.2019р. о 12год.00хв.

У судовому засіданні 09.09.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 23.09.2019р. о 16год.00хв.

23.09.2019р. за вх.№2-4566/19 до суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі №911/1325/19 на час перегляду судових рішень у справі №359/10663/18 Великою Палатою Верховного Суду. В обґрунтування заявленого позивач послався на те, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2019р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.04.2019р. закрито провадження у справі №359/10663/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину (заяви) від 06.12.2018р. про зарахування зустрічних грошових вимог з посиланням на те, що вимога виникає із договору щодо корпоративних прав, у зв`язку з чим відповідний спір має розглядатись у господарських судах. Вказані судові акти набрали законної сили. Крім того, позивач зазначає, що, не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції по справі №359/10663/18-ц, ним було подано касаційну скаргу на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2019р. та постанову Київського апеляційного суду від 15.04.2019р., якими закрито провадження у справі. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.08.2019р. у справі №359/10663/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 було призначено до судового розгляду. Надалі, 04.09.2019р., Верховним Судом було постановлено ухвалу в справі №359/10663/18, якою вказану справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. ОСОБА_1 зазначає, що на сьогоднішній день існує неоднозначність у питанні визначення підвідомчості позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а саме за правилами якої юрисдикції (цивільної чи господарської) усе ж таки підлягає розгляду та вирішенню цей спір, що, насамперед, підтверджується передачею справи №359/10663/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У судовому засіданні 23.09.2019р. представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання позивача про зупинення провадження по справі, зазначаючи про те, що спори у справах №911/1325/19 та №359/10663/18-ц не є подібними, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Так, подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

У справах №911/1325/19 та №359/10663/18-ц позовна вимога є однаковою та стосується визнання недійсним правочину (заяви) від 06.12.2018р. про зарахування зустрічних грошових вимог.

Також не погодився відповідач із клопотанням позивача про зупинення провадження по справі, посилаючись на те, що у відповідності до ч.6 ст.31 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Так, параграф 3 Глави 2 ГПК України визначає правила територіальної юрисдикції господарських судів, тобто, підсудності спору тому чи іншому господарському суду.

На дотримання вимог ГПК України, що визначають територіальну підсудність господарського спору та забороняють спір між господарськими судами щодо підсудності, Господарським судом Одеської області 05.07.2019р. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі №911/1325/19.

Так, приписи ст.20 ГПК України визначають юрисдикційну компетентність господарських судів, іншими словами - підвідомчість певних спорів господарським судам.

Відповідно до ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Між тим, як вбачається із ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 04.09.2019р. по справі №359/10663/18, ОСОБА_1 оскаржив судові рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2019р., Київського апеляційного суду від 15.04.2019р. по справі №359/10663/18 про закриття провадження по справі через підвідомчість такого спору господарським судам, та касаційний суд вбачає підстави для передачі справи №359/10663/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Положення ч.4 ст.11 ГПК України визначають, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-ІV від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.24 рішення від 20.07.2006р. по справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Згідно п.50 рішення від 28.02.2008р. у справі «Церква села Сосулівка проти України» ЄСПЛ нагадує свою практику, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства" (980_086) (Golder v. the United Kingdom), рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції" (Bellet v. France), рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36).

Наразі, Господарський суд Одеської області вбачає, що до отримання висновку Великої Палати ВС у справі №359/10663/18 щодо суду, компетентного вирішувати спір за позовною вимогою визнання недійсним правочину (заяви) від 06.12.2018р. про зарахування зустрічних грошових вимог, який виник між двома фізичними особами без статусу суб`єкта підприємницької діяльності, провадження по справі №911/1325/19 підлягає зупиненню.

Керуючись п.7 ч.1 ст.228, ст.ст.229, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити клопотання гр. ОСОБА_1 від 23.09.2019р. за вх.№2-4566/19 про зупинення провадження по справі №911/1325/19 на час перегляду судового рішення у справі №359/10663/18 Великою Палатою Верховного Суду.

2. Зупинити провадження по справі №911/1325/19 до закінчення перегляду справи №359/10663/18 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

3. Зобов`язати сторін повідомити Господарський суд Одеської області про результати перегляду справи №359/10663/18 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

4. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 23.09.2019р. та згідно ч.2 ст.254, ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

5. Повну ухвалу складено 25.09.2019р.

Суддя І.А. Малярчук