ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року м.Дніпро Справа № 908/24/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 (повний текст рішення складено 30.05.2019 року, суддя Боєва О.С.) у справі № 908/24/19

за позовом: Акціонерного товариства «Таскомбанк», (01032, м.Київ, вул. С.Петлюри, 30)

до відповідача: Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Національний банк України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Акціонерного товариства "Таскомбанк" до відповідача: Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.10.2018 № 16-рш у справі № 02/13-18 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 у справі № 908/24/19 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідач в оскаржуваному рішенні Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.10.2018 № 16-рш у справі № 02/03-18 зробив обґрунтований висновок про те, що дії ПАТ "Таскомбанк", що полягають у наданні в неповному обсязі інформації Запорізькому обласному територіальному відділенню антимонопольного комітету України на вимогу голови у встановлений ним строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене п. 14 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 у справі № 908/24/19, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство «Таскобанк», в якій просить скасувати судове рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/24/19 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги AT «Таскомбанк» у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги та не враховано норми Закону України «Про банки і банківську діяльність» (приписи п.3 ч.1 ст.62 вказаного Закону, якими встановлено обмеження щодо надання інформації на вимоги органів), якими банки зобов`язані керуватися у своїй діяльності.

Апелянт вважає, що у вимозі від 06.06.2018 № 58-02/1067 у п. 6 вимоги, відповідачем вимагалось надати інформацію, що містить банківську таємницю з причин відмінних від надання інформації щодо операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу (вимагалось надати копії всіх довіреностей та/або інших документів, на підставі яких уповноважені особи Учасників торгів (ФОП Святенко О .С. та ФОП Беляева С.О. ) отримали або могли отримати послуги AT «Таскомбанк» від імені зазначених суб`єктів господарювання у 2017 році та за період з 01.01.2018 по 31.03.2018.)

Таким чином, скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував, що надання банком інформації, що містить банківську таємницю стосовно фізичної (юридичної) особи можливе лише у загальному порядку. Такий порядок встановлений статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у відповідності з якою інформацію відносно фізичних (юридичних) осіб розкривається банками лише у двох випадках: на письмовий запит або з письмового дозволу власника такої інформації або за рішенням суду.

Отже, у разі необхідності отримання АМКУ інформації, яка містить банківську таємницю в обсязі, більшому, ніж це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», комітет повинен звернутися до суду за розкриттям відповідної інформації.

Скаржник зазначає, що обсяг банківської таємниці, яка може бути розкрита іншим особам та державним органам, зокрема і Антимонопольному комітету України, має визначені Законом межі.

Скаржник також посилається на частину 4 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», якою визначено, що банку забороняється надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував, що пунктом 3.5 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267 передбачено, що банку забороняється надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо вони зазначені в документах, договорах та операціях клієнта, якщо інше не зазначено в дозволі клієнта або рішенні суду. Під час надання інформації стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу банк надає інформацію про рух коштів на рахунку клієнта без зазначення контрагентів за операціями.

Таким чином, частиною 4 статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та пунктом 3.5 глави 3 Правил, для банків встановлено законодавчу заборону надавати інформацію про клієнтів іншого банку, у тому числі, контрагентів по операціях клієнта банку.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував, що Верховний Суд України в своїх узагальненнях судової практики розгляду справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб від 21.12.2009 вказав, що відповідно до ч. 4 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банку забороняється надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта.

Це означає, що лише за вимогою суду чи рішенням суду може бути розкрита особа (особи) контрагента тієї особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці.

Однак, суд першої інстанції вирішив, що спірні правовідносини у даній справі регулюються виключно нормами антимонопольно-конкуренційного законодавства, які виступають спеціальними стосовно загальних законодавчих приписів про банківську таємницю.

Однак, апелянт вважає, що наведені норми чинного законодавства, обов`язок суб`єктів господарювання виконувати вимоги Антимонопольного комітету України передбачений Законом України «Про антимонопольний комітет України» кореспондується з нормами Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Скаржник зазначає, що норми Закону України «Про банки і банківську діяльність» більш повно і точно регулюють порядок та обсяг розкриття банківської таємниці на вимогу Антимонопольного комітету України, оскільки інших законодавчих положень, окрім Закону про банки і банківську діяльність, не може бути використано в банківській діяльності у даних правовідносинах. Саме тому, при регулюванні правовідносин щодо розкриття банківської таємниці на вимогу АМКУ норми статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року №267, на думку скаржника, слід вважати спеціальними по відношенню до загальних норм ст.22-1 Закону України «Про антимонопольний комітет України».

Також скаржник посилається на п. 14.3 Статуту AT «Таскомбанк», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банком у порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність» та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівники банку при вступі на посаду, підписують зобов`язання щодо збереження банківської таємниці. Керівники та працівники банку зобов`язані не розголошувати та не використовувати з вигодою для себе чи третіх осіб конфіденційну інформацію, яка стала відома їм при виконанні своїх посадових обов`язків (п.14.4. Статуту AT «Таскомбанк»).

Таким чином, апелянт вважає, що у питаннях, пов`язаних з розкриттям банками інформації, яка містить банківську таємницю, норми закону про банки є спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України, у тому числі, Закону України «Про Антимонопольний комітет України».

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, погоджуючись, зокрема, з висновками суду першої інстанції.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2017 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 у справі № 908/24/19 та призначено розгляд справи на 09.09.2019.

09.09.2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 16.09.2019 року.

16.09.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Запорізьким обласним територіальним відділенням антимонопольного комітету України у зв`язку із розглядом справи № 02/03-18 за ознаками вчинення ФОП Святенко Оксаною Сергіївною та ФОП Бєляєвим Сергієм Олександровичем порушення передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, які стосуються спотворення результатів торгів, направлено рекомендованим листом АТ «Таскомбанк» вимогу від 06.06.2018 за вих. № 58-02/1067 про надання протягом 10 календарних днів з дня її отримання наступної інформації:

1. Чи надає АТ «Таскомбанк» банківські гарантії, необхідні для участі у процедурах публічних закупівель?

При позитивній відповіді:

1.1. Зазначити, які умови банк висуває до осіб, які звертаються за отриманням банківської гарантії (перелічити умови).

1.2. Скільки коштувала послуга щодо отримання банківської гарантії від банку, у період з 01.04.2017 по 01.06.2017?

2. Чи звертались з 01.04.2017 по 01.06.2017 (включно) до банку суб`єкти господарювання (фізичні особи) Святенко О.С. та Бєляєв С.О. (їх представники, уповноважені особи) за наданням банківських гарантій, для участі у процедурах публічних закупівель?

2.1. Копії листів (заяв) учасників (їх представники, уповноважених) листів (заяв) на видачу банківських гарантій та відповідей банку на ці звернення.

2.2. Зазначити дату, час відправлення учасниками (їх представники, уповноважених) листів (заяв) на видачу банківських гарантій. Копії підтверджуючих документів.

3. У разі відмови банка в наданні учасникам банківських гарантій зазначити причини. Інформацію надати по кожному учаснику окремо.

4. За наявною інформацією, учасники торгів у травні 2017 року здійснювали оплату за перерахування на рахунок авторизованого електронного майданчика ТОВ "Е-Тендер" коштів (у розмірі 510 грн. кожен) для участі у торгах, через іншу банківську установу.

4.1. Зазначити, яка була б вартість послуги банку для учасників торгів за перерахування на рахунок авторизованого електронного майданчика коштів, для участі в процедурі публічної закупівлі, у період з 01.04.2017 по 01.06.2017.

4.2. Чи залежить вартість надання банком зазначеної послуги від кількості коштів, розміщених на рахунку клієнта банку? У разі наявності інших визначених причин, зазначити їх.

4.3. Чи зобов`язані були учасники оплачувати комісійну винагороду за перерахування коштів або ж вона входить у вартість послуг банку з розрахунково-касового обслуговування, яке щомісячно сплачується клієнтами Вашого банку?

5. Банківські виписки з інформацією стосовно операцій (з зазначенням дати, часу, суми коштів по дебету та кредиту, ідентифікаційного коду (коду ЗКПО) та/або індивідуального податкового номеру платника та одержувача, найменування контрагентів, реквізитів рахунків контрагента, суми операцій, суми по дебету і кредиту, вхідні та вихідні залишки, призначення платежу тощо), в паперовому та в електронному вигляді (в формі World та Excel) за всіма рахунками в АТ «Таскомбанк» у 2017 році та за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 наступних суб`єктів господарювання: ФОП Святенко О.С. (ІПН НОМЕР_1 ); ФОП Бєляєва С.О. (ІПН НОМЕР_2 ).

6. Копії всіх довіреностей та/або інших документів, на підставі яких уповноважені особи учасників торгів, отримали або могли отримати послуги АТ «Таскомбанк» від імені учасників торгів у 2017 році за період з 01.01.2018 по 31.03.2018.

Листом від 21.06.2018 за вих. № 1966/47-БТ ПАТ «Таскомбанк» надало відповідь на п`ять пунктів вимоги, а стосовно пункту 6 вимоги повідомило Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України про те, що запитувана у вимозі інформація є банківською таємницею, а тому правові підстави для її надання відсутні.

Розпорядженням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.07.2018 № 22-р розпочато розгляд справи № 02/13-18 за ознаками вчинення ПАТ «Таскомбанк» порушення п. 14 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: подання ПАТ «Таскомбанк» інформації в неповному обсязі Запорізькому обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою цього відділення строк. Копія зазначеного Розпорядження була направлена АТ «Таскомбанк» 12.07.2018 супровідним листом від 11.07.2018 за вих. № 58-02/11-1298.

Супровідним листом від 12.09.2018 вих. № 58-02/11-1794 Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України направило АТ «Таскомбанк» подання про попередні висновки (отримано банком 18.09.2018 згідно відтиску поштового штемпеля). У поданні, зокрема, вказано, що дії АТ «Таскомбанк» у вигляді подання інформації в неповному обсязі на вимогу відділення від 06.06.2018 № 58-02/1067, у встановлений головою територіального відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Також, запропоновано визнати, що АТ «Таскомбанк» вчинило порушення, передбачене п. 14 ст. 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі Запорізькому обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимогу голови територіального відділення від 06.06.2018 № 58-02/1067 у встановлений ним строк. За порушення визначене у п. 1 резолютивної частини подання, накладено на ПАТ «Таскомбанк» штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2017 рік.

24.10.2018 адміністративна колегія Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення № 16-рш по справі № 02/13-18 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким постановила визнати, що ПАТ «Таскомбанк» вчинило порушення, передбачене п. 14 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі Запорізькому обласному територіальному відділенню антимонопольного комітету України на вимогу голови територіального відділення від 06.06.2018 № 58-02/1067 у встановлений ним строк. За порушення визначене у п. 1 резолютивної частини рішення, накладено на ПАТ «Таскомбанк» штраф у розмірі 61 000,00 грн.

Крім того, у вказаному рішенні зазначено, що відповідно до:

- ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу;

- ч. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом 5 днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати на адресу Запорізького ОТВ АКУ документи, що підтверджують сплату штрафу;

- ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення може бути оскаржено до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Вказане рішення Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.10.2018 № 16-рш по справі № 02/13-18 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" направлено відповідачем позивачу супровідним листом за вих. від 24.10.2018 № 58-02/11-2158 та отримане позивачем 29.10.2018 про що свідчить відтиск штампу АТ «Таскомбанк» на ньому.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Пунктом 1 ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що одним з основних завдань Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель;

6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження:

1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

3) розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість;

4) перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;

6) призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку;

7) у випадках та порядку, передбачених законом, проводити огляд службових приміщень та транспортних засобів суб`єктів господарювання - юридичних осіб, вилучати або накладати арешт на предмети, документи чи інші носії інформації, які можуть бути доказами або джерелом доказів у справі незалежно від їх місцезнаходження;

8) у разі перешкоджання працівникам Антимонопольного комітету України у виконанні ними повноважень, передбачених пунктами 4, 5 і 7 цієї частини, залучати поліцейських для застосування заходів, передбачених законом, для подолання перешкод;

9) залучати поліцейських, працівників митних та інших правоохоронних органів для забезпечення проведення розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема в разі проведення розслідування;

10) залучати до проведення перевірок спеціалістів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій за погодженням з їх керівниками, депутатів місцевих рад за їх згодою;

11) проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження);

12) визначати наявність або відсутність контролю між суб`єктами господарювання або їх частинами та склад групи суб`єктів господарювання, що є єдиним суб`єктом господарювання;

13) вносити до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування обов`язкові для розгляду подання щодо анулювання ліцензій, припинення операцій, пов`язаних із зовнішньоекономічною діяльністю суб`єктів господарювання, у разі порушення ними законодавства про захист економічної конкуренції;

14) надавати обов`язкові для розгляду рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб`єктам господарювання, об`єднанням щодо припинення дій або бездіяльності, які містять ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють;

15) звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

16) звертатись та одержувати від компетентних органів інших держав необхідну інформацію для здійснення своїх повноважень;

17) надавати компетентним органам інших держав інформацію у випадках та порядку, передбачених законом;

171) здійснювати повноваження, передбачені Законом України "Про здійснення державних закупівель" та Законом України "Про публічні закупівлі";

18) здійснювати інші повноваження, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції та Законом України "Про здійснення державних закупівель" та Законом України "Про публічні закупівлі".

Як слідує з ч. 7 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

В частині 8 ст. 9 вказаного Закону визначено, що голова Антимонопольного комітету України має статус державного уповноваженого, передбачений цим Законом.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" державний уповноважений Антимонопольного комітету України має такі повноваження, зокрема, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;

Пунктом 5 ч. 1 ст. 17 цього Закону передбачено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Статтею 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 22-1 вказаного Закону суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 22-1 Закону інформація з обмеженим доступом, одержана Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у процесі здійснення своїх повноважень, використовується ними виключно з метою забезпечення виконання завдань, визначених законодавством про захист економічної конкуренції, і не підлягає розголошенню та оприлюдненню, крім випадків:

1) надання інформації органам слідства та суду відповідно до закону;

2) недотримання вимог, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

3) інших випадків, встановлених законом.

За розголошення комерційної таємниці працівники Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень несуть відповідальність, встановлену законом (ч. 6 ст. 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є:

1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у т.ч. кореспондентські рахунки банків у Національному банку України;

2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;

3) фінансово-економічний стан клієнтів;

4) системи охорони банку та клієнтів;

5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності;

6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація;

7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню;

8) коди, що використовуються банками для захисту інформації;

9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Положення цієї статті не поширюються на інформацію, яка підлягає опублікуванню. Перелік інформації, що підлягає обов`язковому опублікуванню, встановлюється Національним банком України та додатково самим банком на його розсуд (ч. 5 ст. 60 Закон України "Про банки і банківську діяльність").

Враховуючи, що внаслідок не надання позивачем інформації на вимогу голови Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету, створило перешкоди, у виконанні завдань, покладених на Комітет, а вимога голови Комітету було оформлена відповідно до вимог законодавства, а тому підлягала виконанню Банком. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що надання інформації не в повному обсязі Запорізькому обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимогу голови у встановлений ним строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, а відтак правомірно відмовив у задоволені позовних вимог.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід скаржника про те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги та не враховано норми Закону України «Про банки і банківську діяльність» (приписи п.3 ч.1 ст.62 вказаного Закону, якими встановлено обмеження щодо надання інформації на вимоги органів), якими банки зобов`язані керуватися у своїй діяльності є необґрунтованим з огляду на наступне.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

Згідно з ч. 2 ст. 62 цього Закону вимога відповідного державного органу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, повинна:

1) бути викладена на бланку державного органу встановленої форми;

2) бути надана за підписом керівника державного органу (чи його заступника), скріпленого гербовою печаткою;

3) містити передбачені цим Законом підстави для отримання цієї інформації;

4) містити посилання на норми закону, відповідно до яких державний орган має право на отримання такої інформації;

5) містити прізвище, ім`я, по батькові та реєстраційний номер облікової картки платника податку клієнта банку - фізичної особи або серію та номер паспорта/номер паспорта у формі картки (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, або для фізичних осіб - нерезидентів), або найменування та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань клієнта банку - юридичної особи.

Згідно із п. 3.3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління НБУ від 14.07.06 за № 267, і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.08.06 за № 935/12809, вимога відповідного державного органу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, повинна відповідати нормам ч. 2 ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Банк на письмову вимогу державних органів, визначених ст. 62 цього Закону, розкриває інформацію, що містить банківську таємницю, в обсягах, визначених Законом про банки для відповідного державного органу. Банк відмовляє в розкритті інформації, що містить банківську таємницю, якщо за своєю формою або змістом вимога відповідного державного органу не відповідає нормам ч. 2 ст. 62 Закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що запитувану у вимозі інформацію, скаржник був зобов`язаний надати на вимогу голови Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, як це передбачено ст.ст. 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Колегія суддів вважає, що неподання АТ "Таскомбанк" інформації (подання не в повному обсязі) на вимогу голови Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України створило перешкоди у виконанні завдань, покладених на Комітет.

Довід скаржника про те, що у разі необхідності отримання АМКУ інформації, яка містить банківську таємницю в обсязі, більшому, ніж це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», комітет повинен звернутися до суду за розкриттям відповідної інформації відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.

Враховуючи положення наведених норм чинного законодавства, а також встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що територіальне відділення Антимонопольного комітету України, у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у АТ "Таскомбанк" інформацію для перевірки інформації щодо наявності/відсутності порушення передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

Наведена правова позиція узгоджується з висновком щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 зі справи № 922/2274/17, від 19.06.2018 зі справи № 917/1410/17, від 23.04.2019 зі справи № 915/827/18, зі справи № 910/13461/18 від 04.07.2019.

Так, відповідно до пункт 1 статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частина 1, 2, 3 ст. 12 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення;

- повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом;

- територіальне відділення Антимонопольного комітету України очолює голова територіального відділення. Голова територіального відділення та його заступник призначаються та звільняються Головою Антимонопольного комітету України. Заступник голови територіального відділення призначається та звільняється Головою Комітету за поданням голови територіального відділення.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження, зокрема, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Довід скаржника про те, що суд першої інстанції не врахував, що пунктом 3.5 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267 відхиляється колегією суддів, оскільки спростовується п. 3 ч. 1 ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Зокрема, не можна погодитися з доводами скаржника про те, що норми Закону України "Про банки і банківську діяльність" більш повно і точно регулюють порядок та обсяг розкриття банківської таємниці на вимогу Антимонопольного комітету України", а тому нібито норми статті 62 названого Закону слід вважати спеціальними по відношенню до загальних норм Закону України "Про Антимонопольний комітет України". Адже "повнота і точність регулювання" по-перше, в даному разі є поняттям суб`єктивним і допускає множинність його розуміння й тлумачення, по-друге, вони не є критерієм оцінки співвідношення законодавчих приписів як "загальних" і "спеціальних". Натомість таким критерієм у цьому випадку слід вважати регулювання спірних правовідносин у даній конкретній справі саме нормами антимонопольно-конкуренційного, які відтак і виступають спеціальними стосовно загальних законодавчих приписів про банківську таємницю (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року по справі №910/8001/17, та постанові від 04.06.2019 року по справі №923/437/18.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Вимога видана відповідачем у межах наданих йому повноважень не порушує прав чи законних інтересів позивача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 у справі № 908/24/19 винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 у справі № 908/24/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 у справі № 908/24/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 23.09.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді Ю.Б. Парусніков

Т.А. Верхогляд