ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р. Справа№ 910/10031/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Іоннікової І.А.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: не з`явились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю.

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 (повний текст складено 22.11.2018)

у справі №910/10031/18 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантала»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання рішення правління банку та договору недійсним

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. (далі, позивач або Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантала» (далі, відповідач) про визнання недійсним рішення правління Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит», оформленого протоколом засідання членів правління банку №138/1 від 28.04.2015, визнання недійсним договору №01/04-15 від 29.04.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантала».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі, третя особа або ФГВФО).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладення договору купівлі-продажу №01/04-15 від 29.04.2015 було схвалено рішенням Правління Банку від 28.04.2015, оформленим протоколом засідання членів правління Банку №138/1, яким було погоджено реалізацію активів Банку в сумі 23 927 841,31 грн., в порушення приписів частини 1 статті 8, пункту 7 частини 2 статті 52 Закону України «Про акціонерні товариства», вимог пункту 4.2.1. Положення про Спостережну (Наглядову) Раду ПАТ «Банк національний кредит», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів банку (протокол №57 від 15.04.2014), а також пункту 8.4.10.1. Статуту Банку. Позивач стверджує, що Правління Банку перевищило свої повноваження та прийняло рішення щодо реалізації майна Банку на підставі оцінки майна, зробленої суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ганечко І.Г., який не був погоджений Спостережною радою Банку.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/10031/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що Законом України «Про акціонерні товариства» не встановлено прямого обов`язку товариства здійснювати незалежну оцінку вартості майна, яке відчужується ним за усіма цивільно-правовими договорами, а відтак відсутні підстави для твердження про порушення позивачем порядку, встановленого частиною 1 статті 8 та пунктом 7 частини 2 статті 52 цього Закону, при обранні оцінювача без згоди спостережної ради. Виходячи з цього, судом встановлено відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення правління позивача, оформленого протоколом №138/1 від 28.04.2015. Водночас, позивачем не доведено суду, що укладений сторонами у справі договір №01/04-15 від 29.04.2015 повністю або частково протирічить приписам законодавства імперативного характеру, а тому позовна вимога про визнання договору №01/04-15 від 29.04.2015 недійсним також не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- оспорюване рішення Правління Банку прийняте на підставі оцінки, зробленої СОД ФОП Ганечког І.Г. , тобто саме незалежної оцінки майна, а не якимось іншим способом. Отже, вартість майна випливала саме з незалежної оцінки майна, зробленої вказаним суб`єктом оціночної діяльності, а тому рішення про обрання оцінювача Банку, з огляду на приписи частини 1 статті 82 Господарського кодексу України, пункту 7 частини 2 статті 52 Закону України «Про акціонерні товариства», пункту 4.2.1. Положення про Спостережну (Наглядову) Раду ПАТ «Банк національний кредит», пункту 8.4.10.1. Статуту Банку, мало прийматись саме Спостережною радою Банку;

- оспорюваний договір було укладено за погодженням правління Банку, яке оформлене оспорюваним протоколом Правління Банку і є необхідною умовою укладання договору про продаж майна Банку. Однак, оскільки оспорюване рішення Правління Банку прийнято без урахування того, що вибір незалежного оцінювача майна Банку є виключною компетенцією спостережної (наглядової) ради Банку, укладений між сторонами договорі протирічить приписам імперативного характеру;

- відповідач був обізнаний про діючі обмеження Банку, оскільки ТОВ «Сантала» є пов`язаною з Банком особою.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

Відповідач 06.02.2019 подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її задоволення заперечував, просив залишити оскаржене рішення суду без змін. Відповідач наголосив, що визначення ринкової вартості майна в порядку, передбаченому частиною 1 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» не є обов`язковим при здійсненні продажу майна товариства, а затвердження наглядовою радою акціонерного товариства ринкової вартості вказаного майна не є вимогою, додержання якої необхідне для чинності вказаного правочину. Водночас, ні Законом України «Про акціонерні товариства», ні будь-яким іншим чинним нормативно-правовим актом, а також Статутом Банку не встановлені обмеження повноважень правління Банку щодо прийняття рішення про вчинення правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є їх предметом, становить менше 10% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності. Відтак, посилання позивача на будь-які обмеження повноважень правління Банку не можуть в силу приписів частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України розглядатися як підстава визнання спірного договору недійсним. Відповідні повноваження правління Банку, на які посилається позивач, не передбачені законом та Статутом позивача, а тому відповідач не знав та не повинен був знати про такі обмеження під час укладання договору.

19.02.2019 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (третьої особи) через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Третя особа у відзиві наголосила на тому, що за результатами перевірки спірного Договору було оформлено висновок у вигляді доповнення до Звіту про перевірку договорів у ПАТ «Банк Національний Кредит», затверджений уповноваженою особою ФГВФО. Під час перевірки було виявлено, що Правління Банку перевищило свої повноваження та прийняло рішення щодо реалізації активів Банку на підставі оцінки майна, зробленої суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ганечко І.Г., який не був погоджений спостережною радою Банку, що є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/10031/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 відкрито апеляційне провадження, призначено апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 25.02.2019.

25.02.2019 суддями Коротун О.М. та Сулімом В.В. було заявлено самовідвід від розгляду даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №910/10031/18 заяву суддів Коротун О.М., Суліма В.В. про самовідвід від розгляду справи №910/10031/18 за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 задоволено. Матеріали справи №910/10031/18 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019 справу №910/10031/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/10031/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І. та справу призначено до розгляду на 02.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 розгляд справи відкладено на 02.05.2019.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 №09.1-08/1111/19 у зв`язку із перебуванням суддів Тищенко А.І. та Скрипки І.М. у відпустці, які не є головуючими суддями (суддями-доповідачами), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2019 справу №910/10031/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2019 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/10031/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Кравчук Г.А.; призначено справу до розгляду на 04.06.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 №09.1-08/1541/19 у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019 справу №910/10031/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/10031/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Скрипка І.М.; призначено справу до розгляду на 02.07.2019.

У судове засідання, призначене на 02.07.2019, з`явились представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання, призначене на 02.07.2019, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 02.07.2019 заявив усне клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 розгляд справи №910/10031/18 відкладено на 03.09.2019; запропоновано позивачу оформити заявлене ним у судовому засіданні 02.07.2019 клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів у письмовій формі у відповідності до положень статей 170 та 269 Господарського процесуального кодексу України із зазначенням причин та долученням доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Копію даного клопотання направити учасникам справи, докази відправки надати суду до дати наступного судового засідання.

02.09.2019 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду додаткові пояснення у справі, у яких просив суд долучити до матеріалів справи наступні документи: постанову правління НБУ від 30.04.2015 №300/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Національний Кредит» до категорії проблемних», доповнення від 14.08.2015 до Звіту про перевірку договорів у ПАТ «Банк Національний Кредит», сформованого станом на 10.08.2015, схему розрахунку ТОВ «Сантала» за Договором від 29.04.2015 №01/04-15 між ПАТ «Банк Національний Кредит» та ТОВ «Сантала», якими, на його думку, підтверджується незаконність відчуження ПАТ «Банк Національний Кредит» ТОВ «Сантала» майна за оспорюваним договором та недобросовісність сторін.

У судове засідання 03.09.2019 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання, призначене на 03.09.2019, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у даній справі, ухвалила розпочати розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Представник позивача у судовому засідання 03.09.2019 підтримав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, доданих до письмових пояснень від 02.09.2019.

Представник відповідача у судовому засідання 03.09.2019 заперечував проти долучення вищевказаних документів до матеріалів справи у зв`язку із порушенням процесуальних строків на їх подання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 клопотання Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. від 02.09.2019 про долучення до матеріалів справи додаткових документів залишено без розгляду як таке, що подане із пропуском встановленого законом та судом строку, без зазначення обставин неможливості подання відповідних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У судовому засіданні 03.09.2019 суд перейшов до розгляду справи по суті, заслухавши пояснення представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі №910/10031/18 оголошено перерву до 12.09.2019.

У судовому засіданні 12.09.2019 судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 12.09.2019 представники учасників судового процесу не з`явились.

Представник третьої особи про причини неявки суд не повідомив, при цьому, судом у попередньому судовому засіданні 03.09.2019 було вирішено здійснювати розгляд справи у відсутності представника третьої особи, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача 10.09.2019 подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання із проханням розгляд апеляційної скарги здійснювати без його участі.

Представник позивача 11.09.2019 подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що представник ПАТ «Банк Національний Кредит» 12.09.2019 буде приймати участь у судовому засіданні в Дніпровському районному суді міста Києва, що унеможливлює участь останнього у судовому засіданні у даній справі. Одночасно, позивач у клопотанні зазначив, що 09.09.2019 він отримав ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 про залишення без розгляду клопотання Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. від 02.09.2019 про долучення до матеріалів справи додаткових документів та має намір подати апеляційну скаргу на дану ухвалу суду.

Колегія суддів, розглянувши вищевказане клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, ухвалила відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Поруч із цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів зазначає, що представник позивача був присутній у попередньому судовому засіданні у даній справі (03.09.2019), за результатами проведення якого судом було оголошено перерву до 12.09.2019, надав свої пояснення по суті спору, відтак, висловив свою правову позицію у даному апеляційному провадженні.

У свою чергу, відповідно до положень частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені відповідно до закону, статуту, положення (само представництво юридичної особи), або через представника.

Отже, позивач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частиною 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України. Водночас, неможливість такої заміни представника, як і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Однак, до клопотання про відкладення не додано жодних доказів на підтвердження таких обставин.

При цьому, явка представника позивача у судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 12.09.2019, обов`язковою не визнавалась, а в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 про оголошення перерви в судовому засіданні судом було доведено до відома учасників судового процесу, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

У свою чергу, посилання позивача у клопотанні про відкладення розгляду справи на свої наміри щодо апеляційного оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 про залишення без розгляду клопотання про долучення документів, не є у відповідності до положень статей 202, 216, 270 Господарського процесуального кодексу України підставою для відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, а також те, що позивач висловив свою правову позицію у даному спорі у судовому засіданні 03.09.2019, відмовляє у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності його представника, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників учасників судового процесу.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Правління ПАТ «Банк національний кредит», оформленим протоколом засідання членів правління Банку №138/1 від 28.04.2015, надано згоду на реалізацію ТОВ «Сантала» платіжних терміналів (перелік згідно додатку до протоколу). Загальна сума угоди становить 23 927 841,31 грн. з ПДВ - за окремим розрахунком на підставі первинних документів та роз`яснення ДПІ з питань порядку оподаткування операцій із продажу активів ПДВ на день продажу. За основу вирішено прийняти незалежну оцінку вартості активів до продажу, але не менше балансової вартості. Відповідальність за укладення договору купівлі-продажу активів покладено на Департамент організації термінального бізнесу, доручено та дозволено підписання договору Гриші Д.М .

На підставі прийнятого Правлінням ПАТ «Банк національний кредит» рішення між Публічним акціонерним товариством «Банк національний кредит» в особі директора департаменту організації термінального бізнесу, Гриші Дмитра Миколайовича, який діє на підставі довіреності від 14.02.2015 за №5, виданою в.о. Голови правління ПАТ «Банк національний кредит» Міщук Л.П. В м. Києві з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантала» в особі директора Лисенко Віктора Олександровича, який діє на підставі Статуту, з другої сторони, 29.04.2015 було укладено договір №01/04-15 купівлі-продажу платіжно-технічних комплексів самообслуговування у кількості 2 510 одиниць, загальною вартістю 24 200 000,00 грн. (далі, Договір, спірний договір).

У травні 2015 року сторонами у справі підписано акти приймання-передачі товару №1 від 20.05.2015, №2 від 21.05.2015, №3 від 22.05.2015, №4 від 23.05.2015, №5 від 24.05.2015, №6 від 25.05.2015, №7 від 26.05.2015, №8 від 26.05.2015, №9 від 27.05.2015, №10 від 28.05.2015, №11 від 29.05.2015, №12 від 29.05.2015, №13 від 29.05.2015.

Із 8 червня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України №358 від 05.06.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням №114 від 05.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію.

На підставі постанови Правління Національного банку України №563 від 28.08.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №159 від 28.08.2015, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» (позивач у справі) та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб після здійснення перевірки правочинів, вчинених протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, встановлено нікчемність договору №01/04-15 від 29.04.2015 на підставі пункту третього частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У листопаді 2015 року позивач у даній справі звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача у даній справі про повернення майна, отриманого відповідно до умов договору №01/04-15 від 29.04.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/29750/15 (електрона адреса в ЄДРСР http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/64977781) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Судове рішення у справі №910/29750/15 залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2018.

При розгляді справи №910/29750/15 судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступні обставини:

- позивачем (у даній справі) протягом травня 2015 року здійснено передачу визначеного договором №01/04-15 від 29.04.2015 обладнання;

- відповідачем (у даній справі) протягом травня 2015 року здійснено оплату отриманого обладнання повністю;

- погоджена сторонами договору №01/04-15 від 29.04.2015 ціна на обладнання відповідає рівню звичайних цін на подібне майно, які діяли станом на дату укладання цього договору;

- укладений сторонами у справі договір №01/04-15 від 29.04.2015 не містить ознак нікчемності.

На виконання наказу №39 від 11.06.2015 щодо перевірки договорів (інших правочинів) протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в Банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та наказу про внесення до нього змін від 23.07.2015 №114, комісією у складі працівників банку було проведено перевірку, у тому числі Договору №01/04-15 від 29.04.2015.

За результатами перевірки даного Договору оформлено висновок у вигляді Доповнення від 14.08.2015 до Звіту про перевірку договорів у ПАТ «Банк національний кредит», який 18.08.2015 затверджено уповноваженою особою ФГВФО у ПАТ «Банк національний кредит» Паламарчуком В.В.

Із вказаного висновку вбачається, що комісією виявлено, що укладання договору купівлі-продажу №01/04-15 від 29.04.2015 було схвалено рішенням Правління Банку від 28.04.2015, оформленим протоколом засідання членів Правління Банку №138/1, яким було погоджено реалізацію активів банку в сумі 23 927 841,31 грн. в порушення приписів частини 1 статті 8, пункту 7 частини 2 статті 52 Закону України «Про акціонерні товариства». Протокол засідання Правління Банку підписано членами Правління 28.04.2015 і у ньому приймається рішення щодо ціни реалізації активів на підставі проведеної СОД ФОП Ганечко І.Г. незалежної оцінки. Однак, при перевірці протоколів наглядової ради Банку, комісія не виявила протоколів щодо надання банком дозволу на співпрацю з СОД ФОП Ганечко І.Г . Наведене, згідно висновку комісії Банку, дає підстави вважати, що Правління Банку перевищило свої повноваження та прийняло рішення на підставі оцінки майна, зробленої суб`єктом оціночної діяльності, якого, всупереч Положенням про Спостережну Раду Банку та Статуту Банку, не було обрано оцінювачем Банку.

Відтак, у Доповненні від 14.08.2015 до Звіту про перевірку договорів у ПАТ «Банк національний кредит», сформованого 10.08.2015, комісія внесла пропозиції, зокрема, визнати нікчемними правочинами - Протокол №138/1 засідання Правління Банку від 28.04.2015 та Договір №01/04-15 від 29.04.2015, згідно якого Банк продав, а ТОВ «Сантала» придбало обладнання в кількості 2 510 одиниць на суму в розмірі 24 200 000,00 грн. з ПДВ; направити повідомлення ТОВ «Сантала» про нікчемність правочину; у разі відмови клієнта повернути банку кошти у зв`язку з отриманням повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину - розпочати проведення претензійно-позовної роботи по стягненню заборгованості.

У матеріалах справи міститься копія звіту про незалежну оцінку вартості майна, що належить ПАТ «Банк національний кредит», виконаного ФОП Ганечко І.Г. на замовлення Банку.

В обґрунтування заявленого у даній справі позову позивач посилається на перевищення повноважень його Правлінням при прийнятті рішення про реалізацію майна, що є предметом договору №01/04-15 від 29.04.2015, за визначеною непогодженим спостережною радою суб`єктом оціночної діяльності вартістю. Позивач стверджує, що мало місце порушення вимог частини 1 статті 8, пункту 7 частини 2статті 52 Закону України «Про акціонерні товариства», пункту 4.2.1. Положення про Спостережну (Наглядову) Раду ПАТ «Банк національний кредит», пункту 8.4.10.1. Статуту Банку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно пункту 8.4.10.1. Статуту ПАТ «Банк національний кредит», затвердженого річними загальними зборами акціонерів ПАТ «Банк національний кредит» протоколом №57 від 15.04.2014, та пункту 4.2.1. Положення про Спостережну (Наглядову) Раду ПАТ «Банк національний кредит», прийняття рішення про обрання оцінювача майна Банку та затвердження умов договору, що укладатиметься з ним, встановлення розміру оплати його послуг належить до повноважень Спостережної ради Банку.

У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» ринкова вартість майна у разі його оцінки відповідно до цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Рішення про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання приймається наглядовою радою товариства (у процесі створення товариства - зборами засновників або засновником особисто у разі створення акціонерного товариства однією особою).

Пунктом 7 частини 2 статті 52 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що до виключної компетенції спостережної ради віднесено затвердження ринкової вартості майна у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, наведеними нормами Закону України «Про акціонерні товариства» встановлюється право спостережної ради товариства приймати відповідні рішення саме у випадках, встановлених цим Законом.

Зокрема, частиною 3 статті 23 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлюється, що у разі якщо майно вноситься як плата за цінні папери, вартість такого майна повинна відповідати ринковій вартості цього майна, визначеній відповідно до статті 8 цього Закону.

У той же час, Закон України «Про акціонерні товариства» не встановлює прямого обов`язку товариства здійснювати незалежну оцінку вартості майна, яке відчужується ним за усіма цивільно-правовими договорами.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Отже, за відсутності прямої вимоги Закону України «Про акціонерні товариства» про здійснення оцінки майна при його відчуженні за договором купівлі-продажу, відсутні підстави для твердження про порушення позивачем порядку, встановленого частиною 1 статті 8 та пунктом 7 частини 2 статті 52 Закону України «Про акціонерні товариства», при обранні оцінювача без згоди спостережної ради.

При цьому, посилання скаржника на те, що оскільки вартість майна випливала саме з незалежної оцінки майна, зробленої суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ганечко І.Г., то рішення про обрання оцінювача Банку в будь-якому випадку мало прийматись саме спостережною радою Банку, колегією суддів відхиляються, оскільки ґрунтуються на довільному тлумаченні позивачем вищевказаних правових норм.

Відсутність у Законі України «Про акціонерні товариства» обов`язку Банку здійснювати незалежну оцінку вартості майна, яке відчужується ним за будь-якими цивільно-правовими договорами, у тому числі за спірним договором, не позбавляє його, у свою чергу, права провести таку оцінку. Однак, на такі випадки вимоги Закону України «Про акціонерні товариства» щодо обов`язкового погодження суб`єкта оціночної діяльності спостережною радою Банку не поширюються.

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції обґрунтовано встановлена відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення правління позивача, оформленого протоколом №138/1 від 28.04.2015.

Стосовно позовної вимоги про визнання недійсним Договору №01/04-15 від 29.04.2015 колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

В обґрунтування позовної вимоги про визнання недійсним спірного договору позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки необхідною умовою укладення договору про продаж майна Банку є проведення незалежної оцінки майна оцінювачем, обраним Спостережною радою Банку, то укладений між сторонами договір суперечить нормам Закону України «Про акціонерні товариства», оскільки суб`єкт оціночної діяльності ФОП Ганечко І.Г. спостережною радою не призначалась.

Однак, як уже встановлено судом вище, Закон України «Про акціонерні товариства» не встановлює прямого обов`язку товариства здійснювати незалежну оцінку вартості майна, яке відчужується ним за усіма цивільно-правовими договорами, у тому числі за спірним договором.

Відтак, у суду відсутні підстави для висновку, що оспорюваний договір суперечить положенням частини 1 статті 8, пункту 7 частини 2 статті 52 Закону України «Про акціонерні товариства».

Спірний договір було укладено за погодженням Правління Банку, яке оформлене протоколом №138/1 від 28.04.2015, та підстави для визнання недійсним якого, як встановлено судом, відсутні.

Отже, позивачем не доведено суду, що укладений сторонами у справі договір №01/04-15 від 29.04.2015 повністю або частково протирічить приписам чинного станом на дату його укладення законодавства.

Колегією суддів, при цьому, взяті до уваги висновки, викладені у рішенні Господарського суду міста Києва у справі №910/29750/15, згідно яких погоджена сторонами договору №01/04-15 від 29.04.2015 ціна на обладнання відповідає рівню звичайних цін на подібне майно, які діяли станом на дату укладання цього договору.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовної вимоги про визнання договору №01/04-15 від 29.04.2015 недійсним.

При цьому, незважаючи на встановлену судом відсутність факту перевищення повноважень правління позивача при прийнятті рішення про укладення договору №01/04-15 від 29.04.2015, суд першої інстанції обґрунтовано послався на положення частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України, згідно якого орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

У даному контексті судом апеляційної інстанції також враховані доводи відзиву відповідача на апеляційну скаргу, згідно яких відповідні повноваження правління Банку, на які посилається позивач, не передбачені Законом України «Про акціонерні товариства» та Статутом позивача, а тому відповідач не знав та не повинен був знати про такі обмеження під час укладання договору.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що ТОВ «Сантала» є пов`язаною з Банком особою, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не є предметом доказування у даному спорі з огляду на підстави заявленого позову.

З огляду на вищевстановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги у даній справі не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Волкова О.Ю. на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/10031/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/10031/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/10031/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.09.2019, після виходу судді Іоннікової І.А. з відпустки.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.А. Іоннікова

І.М. Скрипка