РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2019Справа № 910/330/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Здебської Олени Миколаївни

до Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард"

про стягнення 299 700,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Олійник Р.Б.

від відповідача: Грищенюк Д.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Здебська Олена Миколаївна (позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (відповідач) про стягнення 299 700,00 грн.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та домовленостей між сторонами не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки оплаченого товару, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 299 700,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2018 (суддя Плотницька Н.Б.) відкрито провадження у справі № 910/330/18, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.02.2018.

У підготовчому засіданні 12.02.2018 суд оголосив перерву до 26.02.2018.

Підготовче засідання, призначене на 26.02.2018, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Плотницької Н.Б. на лікарняному.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2018 суд викликав сторін у підготовче засідання на 19.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 на підставі статті 84 ГПК України доручено Господарському суду Закарпатської області відібрати у судовому засіданні експериментальні зразки підпису Фізичної особи-підприємця Здебської Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , виконані на 15-20 лінованих аркушах у положеннях сидячи та стоячи, після відібрання експериментальних зразків підпису Фізичної особи-підприємця Здебської Олени Миколаївни направити на адресу Господарського суду міста Києва належним чином завірені експериментальні зразки підпису Фізичної особи-підприємця Здебської Олени Миколаївни.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 зупинено провадження у справі № 910/330/18 до проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість проведення експертизи), що призначена ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/330/18, та повернення матеріалів справи до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 поновлено провадження у справі № 910/330/18 для розгляду клопотання судового експерта про направлення рахунку на оплату висновку експертів, витрати по проведенню експертизи покладено на Фізичну особу-підприємця Здебську Олену Миколаївну, зобов`язано Фізичну особу-підприємця Здебську Олену Миколаївну протягом п`яти днів з дня вручення ухвали оплатити вартість експертного дослідження та зупинено провадження у справі № 910/330/18 до проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової експертизи що призначена ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі №910/330/18 та повернення матеріалів справи до суду.

25.04.2019 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи №910/330/18 разом з висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 8470-8472/18-32.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/1024 від 25.04.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/330/18 в зв`язку з закінченням терміну повноважень у судді Плотницької Н.Б.

В результаті повторного автоматизованого розподілу справи, справу № 910/330/18 передано на розгляд судді Гулевець О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 суддею Гулевець О.В. прийнято справу № 910/330/18 до свого провадження, поновлено провадження у справі №910/330/18 та призначено підготовче засідання на 28.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 задоволено клопотання позивача - Фізичної особи-підприємця Здебської Олени Миколаївни про участь у судовому засіданні 28.05.2019 в режимі відеоконференції та доручено забезпечення проведення відеоконференції 28.05.2019 о 14:30 Господарському суду Закарпатської області.

В підготовчому засіданні 28.05.2019 відкладено розгляд справи на 25.06.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. Відповідачу направлено ухвалу про виклик в судове засідання 25.06.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 змінено найменування відповідача у справі № 910/330/18 з Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" на Приватне акціонерне товариство "Агрохолдинг Авангард", задоволено клопотання позивача - Фізичної особи-підприємця Здебської Олени Миколаївни про участь у судовому засіданні 25.06.2019 в режимі відеоконференції та доручено забезпечення проведення відеоконференції 25.06.2019 Господарському суду Закарпатської області.

В підготовчому засіданні 25.06.2019 відкладено розгляд справи на 23.07.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. Відповідачу направлено ухвалу про виклик в судове засідання 23.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2019 задоволено клопотання позивача - Фізичної особи-підприємця Здебської Олени Миколаївни про участь у судовому засіданні 23.07.2019 в режимі відеоконференції та доручено забезпечення проведення відеоконференції 23.07.2019 Господарському суду Закарпатської області.

В підготовчому засіданні 23.07.2019 судом закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.08.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 13.08.2019 вкладено розгляд справи по суті на 04.09.2019 о 15:15, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 04.09.2019 надав пояснення по суті позовних вимог, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.09.2019 надав пояснення по суті заперечень, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 04.09.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що 13.11.2015 Фізична особа-підприємець Здебська Олена Миколаївна (позивач) перерахувала 299 700 грн Публічному акціонерному товариству "Птахогосподарство "Червоний прапор", в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство "Агрохолдинг Авангард" (відповідач) на підставі рахунку №138 від 12.11.2015 року в оплату товару (яйця 1 категорія біле).

Відповідно до видаткової накладної № 1609 від 13.11.2015 товар на суму 299520,00 грн від імені позивача отримав Мудрий В.І. за довіреністю № 01 від 13.11.2015.

Однак, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач не здійснив поставку товару, оплаченого позивачем.

ФОП Здебська О . М . стверджує, що не видавала довіреність від 13.11.2015 на ім`я ОСОБА_3 та підпис, виконаний біля слів "Керівник підприємства" на довіреності від 13.11.2015, виданої на ім`я ОСОБА_3 позивачу не належить.

Листом вих. №28 від 10.10.2016 відповідач відмовив позивачу у поверненні грошових коштів у сумі 299520,00 грн, посилаючись на те, що товар відповідачем поставлений та отриманий позивачем згідно видаткової накладної № 1609 від 13.11.2015.

29 жовтня 2016 року позивачка звернулася з позовною заявою до ПАТ "Агрохолдинг Авангард" до Святошинського районного суду міста Києва про повернення безпідставно набутого майна (справа № 759/14849/16).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.09.2017 по справі №759/14849/16 Фізичній особі-підприємцю Здебській Олені Миколаївні відмовлено у задоволенні позовних вимог. Рішення мотивовані тим, що спірні кошти перераховані позивачем на забезпечення договору поставки та між сторонами договору виникли господарські правовідносин.

08.12.2017 позивач звернулася до відповідача з претензією, в якій вимагала повернути сплачені грошові кошти у сумі 299700,00 грн, оскільки відповідачем не здійснено поставку оплаченого позивачем товару.

Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань з поставки оплаченого товару не виконав, сплачених позивачем коштів не повернув, позивач звернувся до суду із позовом стягнення з відповідача 299 700,00 грн заборгованості.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Часиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно із ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За своєю правовою природою правочин, який відбувся між позивачем та відповідачем є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 662, 692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як підтверджено матеріалами справи (випискою по рахунку від 13.11.2015), на виконання умов договору на підставі рахунку №138 від 12.11.2015 позивач перерахувала на користь відповідача грошові кошти у сумі розмірі 299 700 грн. як оплату за товар (яйця 1 категорія біле).

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У розумінні ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, факт проведення сторонами у справі господарських операцій щодо виконання ними зобов`язань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Як стверджує відповідач, виконання зобов`язань з поставки позивачу товару на суму 299520,00 грн підтверджується видатковою накладною № 1609 від 13.11.2015.

Згідно видаткової накладної № 1609 від 13.11.2015 товар від імені позивача отримав Мудрий В.І. за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей № 01 від 13.11.2015.

Натомість, ФОП Здебська О.М . стверджує, що не видавала довіреність від 13.11.2015 на ім`я ОСОБА_3 та підпис, виконаний біля слів "Керівник підприємства" на довіреності від 13.11.2015, виданої на ім`я ОСОБА_3 позивачу не належить.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.03.2018 призначив судову почеркознавчу експертизу у справі № 910/330/18, на вирішення експерта поставив питання: чи належить Фізичній особі-підприємцю Здебській Олені Миколаївні підпис, виконаний біля слів "Керівник підприємства" на довіреності від 13.11.2015, виданої на ім`я ОСОБА_3 ?

Згідно Висновку експертів №8470-8472/18-32 складеного 22.03.2019 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи призначеної згідно ухвали суду від 19.03.2018 експертами надано висновок щодо поставленого на вирішення експертів питання, а саме: підпис від імені Здебської Олени Миколаївни у рядку "Керівник підприємства" на зворотній стороні довіреності від 13.11.2015, виданої на ім`я ОСОБА_3 на отримання від ПАТ "Агрохолдинг Авангард" виконаний не Здебською Оленою Миколаївною , а іншою особо з наслідування підпису Здебської Олени Миколаївни .

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

За приписами ст.104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи Висновок судової експертизи суд вважає, що вказаний висновок містить докладний опис проведених експертами досліджень, не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості, у зв`язку з чим приймається судом в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України по справі №910/330/18.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Наявна в матеріалах справи видаткова накладна № 1609 від 13.11.2015 не може бути належним та допустимим доказом поставки позивачу та отримання останнім товару на суму 299520,00 грн, оскільки за результатами судової експертизи, підписи на довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей № 01 від 13.11.2015 виконані не ФОП Здебською Оленою Миколаївною, а іншою особою.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання позивачем товару (яйця 1 категорія біле) на загальну суму 299700,00 грн.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача із вимогами від 08.12.2017, від 30.09.2016 щодо повернення перерахованих грошових коштів в розмірі 299700,00 грн.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведене, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази поставки відповідачем позивачу товару, вартість якого оплачена позивачем на підставі рахунку №138 від 12.11.2015 (яйця 1 категорія біле), суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача про наявність підстав повернення суми 299700,00 грн., сплаченої як попередньої оплати за товар.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З урахуванням наведеного, тягар доведення належного виконання відповідачем свого обов`язку з поставки товару, несе відповідач як боржник у цьому зобов`язанні.

Однак, відповідач належними та допустимими доказами факту поставки позивачу товару у сумі 299700,00 грн не підтвердив, обставин наведених позивачем у позові не спростував. Доказів сплачених грошових коштів у сумі 299700,00 грн. відповідачем не надано.

Щодо посилання відповідача на те, що зазначені позивачем у позові обставини були предметом розгляду справи №759/14849/16 Святошинським районним судом м. Києва та вказана цивільна справа має преюдиціальне значення, суд зазначає наступне.

Так, у жовтні 2016 року Здебська Олена Миколаївна звернулася з позовною заявою до ПАТ "Агрохолдинг Авангард" до Святошинського районного суду міста Києва про повернення безпідставно отриманих коштів у сумі 299700,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.09.2017 по справі №759/14849/16 Фізичній особі-підприємцю Здебській Олені Миколаївні відмовлено у задоволенні позовних вимог. Рішення мотивовані тим, що спірні кошти перераховані позивачем на забезпечення договору поставки та між сторонами договору виникли господарські правовідносин.

При цьому, під час вирішення спору між сторонами, експертиза щодо належності позивачці підпису на довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей № 01 від 13.11.2015 не проводилася.

Святошинським районним судом м. Києва та Апеляційним судом міста Києва встановлено, що грошові кошти не можна визнати як безпідставно набуте майно, а питання виконання чи невиконання домовленості між сторонами не входить до предмету розгляду даної справи, з огляду на те, що між сторонами договору виникли господарські правовідносини.

Тому, власне позивач і звернувся з новим позовом до господарського суду про стягнення 299 700,00 грн. на підставі ст. 663, 693 ЦК України, у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань з поставки оплаченого позивачем товару.

За наведених обставин суд вважає посилання відповідача на преюдиціальність встановлених в межах справи №759/14849/16 необґрунтованими.

Більш того, суд зазначає, що згідно ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням наведених приписів законодавства, з огляду на підстави заявленого позову у справі №759/14849/16 та висновки судів під час розгляду вказаної справи, позивач, ФОП Здебська Олена Миколаївна , не може бути позбавлена права на захист свого порушеного права.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, судом враховано висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Здебської Олени Миколаївни до Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" про стягнення 299 700,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи та витрати на проведення експертизи у даній справі відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо судових витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Позивачем заявлено до відшкодування відповідачем 13500,00 грн витрат на на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно із ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до частини 3 статті ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 05.06.2019; рахунок від 30.07.2019, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 30.07.2019 на суму 13500,00 грн., квитанцію про сплату витрат на правову допомогу на загальну суму 13500,00 грн.

З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку, що позивачем належними та достатніми доказами доведено понесені ним витрати на правничу допомогу по справі №910/330/18.

Відповідачем клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надано.

З урахуванням наведеного, понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 13500,00 грн. пов`язані з розглядом справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (03115, м. Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 121 В, ідентифікаційний код 00851519) на користь Фізичної особи-підприємця Здебської Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 299700,00 грн, судовий збір у сумі 4495,50 грн, витрати на проведення експертизи у сумі 6149,00 грн, витрати на правову допомогу у сумі 13500,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 16.09.2019.

Суддя О. В. Гулевець