ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/1426/15-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Багай Н.О., Дроботової Т.Б.

секретар судового засідання - Савінкова Ю.Б.

за участю представників:

позивача: прокурора Біньковської А.В., Міністерства аграрної політики та продовольства України - Пантелеєнко Р.М., Державного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" - Лімонтова В.С.,

відповідача-1 - не з`явились,

відповідача-2 - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Першого заступника прокурора Київської області та Державного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 (судді: Чорногуз М.Г., Хрипун О.О., Агрикова О.В.)

за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця"

до 1. Київської обласної державної адміністрації

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа"

про визнання недійсним розпорядження та договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У лютому 2015 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням клопотання про виправлення помилок, поданого 10.03.2015) в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Київській області (далі - ГУ Держземагентства у Київській області), Міністерства аграрної політики та продовольства України і Державного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" (далі - ДП "НДВА "Пуща-Водиця") до Київської обласної державної адміністрації (далі - Київська облдержадміністрація) і Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа" (далі - ТОВ "Медіа") про визнання недійсним розпорядження Київської облдержадміністрації від 31.08.2004 № 551 "Про надання в оренду земельної ділянки" (далі - розпорядження від 31.08.2004) і визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 07.09.2004 (далі - договір від 07.09.2004), укладеного між відповідачами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорювані розпорядження і договір порушують права та інтереси позивачів, оскільки вилучення земельної ділянки у ДП "НДВА "Пуща-Водиця" та надання її у користування ТОВ "Медіа" здійснено із порушенням вимог земельного законодавства. Прокурор зазначив, що розпорядження від 31.08.2004 прийнято поза межами компетенції та є фактичним розпорядженням земельною ділянкою державного підприємства без належного погодження із землекористувачем та органом управління майном.

1.2. У відзиві на позов ТОВ "Медіа" заперечило проти позову, просило відмовити у його задоволенні, наголосило, що прокуратура вже зверталася до суду з аналогічним позовом і рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 у справі № 911/4352/13 у задоволенні позову було відмовлено, тому факти, установлені у зазначеній господарській справі, в силу положень частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, є преюдиціальними.

1.3. У запереченнях на позов Київська облдержадміністрація просила відмовити у його задоволенні, стверджуючи, зокрема, що під час прийняття спірного розпорядження діяла у межах своїх повноважень та вимог законодавства не порушувала. Крім того рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 у справі № 911/4352/13 відмовлено у позові прокурора Києво-Святошинського району Київської області до Київської облдержадміністрації, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі - Києво-Святошинська райдержадміністрація), ТОВ "Медіа", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ДП "НДВА "Пуща-Водиця", про скасування розпоряджень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки. Також відповідач акцентував, що у позовній заяві прокурором не зазначено дати проведення перевірки, не надано доказів її проведення; позовну давність у цьому випадку пропущено.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Справа господарськими судами розглядалася неодноразово.

2.2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2018, позов задоволено повністю. Визнано недійсним розпорядження Київської облдержадміністрації від 31.08.2004 №551 "Про надання в оренду земельної ділянки". Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 07.09.2004 між Київською облдержадміністрацією і ТОВ "Медіа", посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., зареєстрований у реєстрі за №1-2139. Здійснено розподіл судових витрат.

При цьому господарські суди виходили із того, що оспорюване розпорядження прийнято Київською облдержадміністрацією з порушенням вимог законодавства і прав ДП "НДВА "Пуща-Водиця", оскільки вилучення спірної земельної ділянки з державної власності та подальша передача її в оренду могли бути здійснені лише у разі припинення права постійного користування такою ділянкою за добровільної відмови землекористувача - ДП "НДВА "Пуща-Водиця", оформленої відповідною заявою, однак такої згоди землекористувач не надав. Водночас суди зазначили, що у цьому випадку немає підстав вважати пропущеною позовну давність.

2.3. Постановою Верховного Суду від 19.02.2019 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 у справі №910/1426/15-г, а справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції достеменно не встановив, з якого саме моменту держава в особі уповноваженого органу мала можливість довідатися (довідалася) про порушення своїх прав, тобто не з`ясував початку перебігу позовної давності щодо позовних вимог у цій справі, хоча з`ясування цих обставин є суттєвим для правильного вирішення такого спору. Обмежившись лише посиланням на те, що Міністерство аграрної політики та продовольства України та ГУ Держземагентства України у Київський області не приймали спірного розпорядження, не були сторонами оспорюваного договору, з моменту, коли ці позивачі дізналися про порушення своїх прав, строк позовної давності не сплив, суд таких своїх висновків не мотивував, не зазначив, якими саме дослідженими доказами наведені обставини підтверджуються, на чому ґрунтуються. Водночас доказів проведення прокурорської перевірки у 2013 році, інформування позивачів про її проведення та результати, у матеріалах справи немає.

2.4. За результатами нового розгляду справи постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 і прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

2.5. Постанову апеляційного господарського суду обґрунтовано тим, що вилучення у ДП "НДВА "Пуща-Водиця" спірної земельної ділянки та її передача в оренду ТОВ "Медіа" здійснено незаконно, оскільки таке вилучення і наступна передача в оренду могли бути здійснені не інакше як за наявності факту припинення права постійного користування такою ділянкою за добровільною відмовою землекористувача, оформленою відповідною заявою.

Недотримання Київською облдержадміністрацією зазначених вимог дає підстави для визнання оспорюваного розпорядження стосовно затвердження проекту землеустрою, вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця" та надання її в орендну ТОВ "Медіа" протиправним, оскільки воно прийнято без урахування норм права, що підлягали застосуванню при прийнятті вказаного розпорядження.

2.6. У постанові апеляційного господарського суду також зазначено, що прокурором пропущено строк позовної давності при зверненні із даним позовом, що і стало підставою для відмови у позові.

Між тим, апеляційний господарський суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази проведення прокурорської перевірки, на яку прокурор посилається, як на підставу визначення моменту його обізнаності з порушенням прав держави. Підтвердження представництва прокурора у відповідності до вимог Закону України "Про прокуратуру", прокурором до матеріалів справи також не надано.

3. Короткий зміст вимог, викладених у касаційній скарзі

3.1. Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Перший заступник прокурора Київської області у касаційній скарзі просить його скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

3.2. Скарга мотивована тим, що судом проігноровано факт звернення прокурора у листопаді 2013 року до суду у справі №911/4352/13 з позовом в інтересах держави до Київської обласної державної адміністрації, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та ТОВ "Медіа" про скасування розпоряджень та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, що є підставою, передбаченою частиною другою статті 264 Цивільного кодексу України для переривання перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Заявник також зазначає, що станом на 06.08.2004 ДП "НДВА "Пуща-Водиця" не могло подати позов, з огляду на відсутність його предмету та порушення його прав, оскільки 06.08.2004 заступник генерального директора державного підприємства надав ТОВ "Медіа" лише погодження місця розташування земельної ділянки, яка визначена для надання в оренду без подальшого вчинення інших юридично значущих дій спрямованих на припинення права постійного користування спірної земельної ділянки.

На думку скаржника в матеріалах справи наявні документи, які свідчать, що зміни до державного акта на право постійного користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця" серії ІІ-КВ №003658 в частині вилучення спірної земельної ділянки не вносились; докази сплати збитків постійному землекористувачу, завданих вилученням земельної ділянки - відсутні; до моменту звернення до суду з позовом у цій справі на спірній земельній ділянці не проводились будь-які будівельні чи підготовчі роботи.

3.3. Державне підприємство "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" у касаційній скарзі просить скасувати постанову апеляційної інстанції, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

3.4. Касаційна скарга обґрунтована тим, що Облдержадміністрація окрему заяву про порушення строків позовної давності прокурором та позивачами не подавала, а лише в запереченнях від 12.02.2015 зазначила, що прокурором не надано належних і допустимих доказів про проведення перевірки Київської облдержадміністрації. При цьому у рішенні місцевого господарського суду не вказано, що ТОВ "Медіа" зверталося із заявою про застосування строків позовної давності до ухвалення рішення.

Також заявник вказує на те, що у письмових поясненнях від 13.05.2019 прокурор, з посиланням на господарську справу №911/4352/13, констатував, що ним вчинялися всі можливі дії щодо відновлення порушеного права держави на спірну земельну ділянку, що є підставою, передбаченою частиною другою статті 264 Цивільного кодексу України, для переривання перебігу позовної давності.

4. Розгляд касаційної скарги та встановлені судами обставини справи

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

4.2. Як установлено господарськими судами та підтверджено матеріалами справи, у серпні 2004 року ТОВ "Медіа" звернулося до Київської облдержадміністрації із клопотанням про погодження місця розташування земельної ділянки для розміщення торгівельно-промислового комплексу. Одночасно із клопотанням ТОВ "Медіа" подало лист ДП "НДВА "Пуща-Водиця" від 06.08.2004, адресований ТОВ "Медіа", за змістом якого ДП "НДВА "Пуща-Водиця" погодило місце розташування земельної ділянки загальною площею 3,4 га (сіножаті) для розміщення торгівельно-промислового комплексу за рахунок земель ДП "НДВА "Пуща-Водиця" сільськогосподарського комплексу "Совки" в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району в довгострокове користування на умовах оренди терміном на 49 років.

Станом на серпень 2004 року вказана земельна ділянка належала на праві постійного користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця" і призначалася для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що було посвідчено державним актом на право постійного користування землею від 11.11.2002 № 549.

За результатами розгляду зазначеного клопотання від 20.08.2004 Київська облдержадміністрація прийняла розпорядження №526 "Про погодження місця розташування об`єкта", згідно з яким вирішено погодити ТОВ "Медіа" місце розташування об`єкта - земельної ділянки площею 3,4 га сіножатей за рахунок земель ДП "НДВА "Пуща-Водиця" на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району для розміщення торговельно-промислового комплексу.

4.3. У листі від 25.08.2004 №11-32-7110 Київська облдержадміністрація надала згоду ТОВ "Медіа" на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району для розміщення торговельно-промислового комплексу.

4.4. 26.08.2004 Київське обласне управління земельних ресурсів здійснило державну землевпорядну експертизу документації - проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ "Медіа" під розміщення торгівельно-промислового комплексу в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Документацію розроблено Державним підприємством "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (далі - ДП "Київський НДПІ землеустрою").

4.5. Відповідно до висновку державної землевпорядної експертизи від 26.08.2004 № 13-1544 документація пройшла погодження: Софіївсько-Борщагівської сільської ради, Києво-Святошинської районної ради, Києво-Святошинської райдержадміністрації, Києво-Святошинського районного відділу земельних ресурсів, Києво-Святошинського районного відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, Києво-Святошинської районної санітарно-епідеміологічної станції, Державного управління екології та природних ресурсів в Київській області, обласного центру охорони пам`яток історії, археології та мистецтва. Підсумкова оцінка якості розглянутої документації була позитивною за умови затвердження розрахунку розміру втрат сільськогосподарського виробництва, а проект землеустрою визнано таким, що відповідає вимогам земельного законодавства.

4.6. 31.08.2004 Київською облдержадміністрацією прийнято розпорядження № 551 "Про надання в оренду земельної ділянки", згідно з яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ "Медіа" для розміщення торговельно-промислового комплексу на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району, розроблений ДП "Київський НДПІ землеустрою" за договором від 05.08.2004 № 7403; вилучено із постійного користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця" та вирішено надати в оренду на 49 років ТОВ "Медіа" земельну ділянку площею 3,4 га (сіножаті) на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району для розміщення торговельно-промислового комплексу; віднесено земельну ділянку, зазначену в пункті 2 цього розпорядження, до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; доручено Києво-Святошинській райдержадміністрації укласти та підписати від імені Київської облдержадміністрації договір оренди спірної земельної ділянки із ТОВ "Медіа" після затвердження в установленому порядку її нормативної грошової оцінки та за умови попереднього відшкодування ним втрат сільськогосподарського виробництва у встановленому порядку, передбачивши обмеження щодо використання земельної ділянки, визначені чинним законодавством і матеріалами погодження проекту відведення.

4.7. 07.09.2004 між Київською облдержадміністрацією - орендодавцем і ТОВ "Медіа" - орендарем укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н. В., зареєстрований у реєстрі за №1-2139.

За умовами цього договору орендодавець надає в оренду, а орендар приймає у строкове платне володіння і користування земельну ділянку, що перебуває у державній власності загальною площею 3,4 га (сіножаті), розташовану на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за межами населеного пункту, для розміщення торгівельно-промислового комплексу.

4.8. Наголошуючи на незаконності вибуття спірної земельної ділянки із постійного користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця" та порушенні порядку передачі спірної земельної ділянки у користування ТОВ "Медіа", прокурор звернувся із позовом у цій справі в інтересах держави в особі ГУ Держземагентства у Київській області, Міністерства аграрної політики та продовольства України і ДП "НДВА "Пуща-Водиця", в якому просив визнати недійсними розпорядження Київської облдержадміністрації від 31.08.2004 і договір від 07.09.2004, укладений між відповідачами.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду від 13.12.2016, апеляційний господарський суд погодився із висновком суду першої інстанції щодо незаконності вилучення спірної земельної ділянки із постійного користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця" та передачі її в оренду ТОВ "Медіа" шляхом прийняття спірного розпорядження та укладення на його підставі договору оренди землі.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначив, що звернувшись з позовом до суду 26.01.2015 прокурором пропущено строк позовної давності, оскільки матеріали справи свідчать про те, що ДП "НДВА "Пуща-Водиця" могло довідатись про порушення його права з листа №672 від 06.08.2004, в якому погоджувало ТОВ "Медіа" місце розташування спірної земельної ділянки для розміщення торговельно-промислового комплексу у довгострокове користування на умовах оренди; Міністерство аграрної політики та продовольства України, як орган управління майном ДП "НДВА "Пуща-Водиця" могло довідатись про порушення прав не пізніше наступного звітного періоду за роком набрання чинності Закону України "Про управління об`єктами загальнодержавної власності", тобто у 2007 році, а Держкомзем, як орган на який покладено функцію з контролю (які в подальшому передано Держгеокадастру) - з 26.08.2004 (дати затвердження висновку про погодження проекту землеустрою).

5.2. Проте, колегія суддів вважає, що вказані висновки зроблені судами без повного дослідження та з`ясування необхідних обставин справи для застосування статті 261 Цивільного кодексу України.

5.3. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

5.4. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

5.5. У частині четвертій статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

5.6. Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для правильного застосування частини першої статті 261 Цивільного кодексу України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

5.7. За змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (аналогічна правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 916/1979/13, від 30.05.2018 у справі № 367/2271/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

Якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу, то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме позивач, а не прокурор (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 372/1387/13-ц).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Під можливістю довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила, у цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або наявність в особи певних зобов`язань як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала би змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

5.8. Позивач обґрунтував поважність причин пропуску строку позовної давності тим, що станом на 06.08.2004 ДП "НДВА "Пуща-Водиця" не мало право на позов, так як був відсутній його предмет, оскільки 06.08.2004 заступник генерального директора підприємства надав ТОВ "Медіа" лише погодження місця розташування земельної ділянки, яка була визначена для надання в оренду.

Заявник стверджує, що в матеріалах справи наявні документи, які свідчать, що зміни до державного акта на право постійного користування ДП "НДВА "Пуща-Водиця" серії ІІ-КВ №003658 в частині вилучення спірної земельної ділянки не вносились та скаржник наголошує на тому, що до моменту звернення до суду з даним позовом на спірній земельній ділянці не проводились будь-які будівельні чи підготовчі роботи.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що право позивачів не було порушено до 2013 року так як на спірній земельній ділянці не проводились будівельні роботи і на захист порушеного права прокурор в інтересах держави - суб`єкта порушеного права звертався до господарського суду з позовом у справі №911/4352/13, тому вважає, що ним вчинялись всі можливі дії щодо відновлення прав на спірну земельну ділянку в судовому порядку, що є підставою для переривання перебігу позовної давності у спірних правовідносинах відповідно до частини другої статті 264 Цивільного кодексу України.

5.9. Постановою Верховного Суду від 19.02.2019 у цій справі, передбачено, що під час нового розгляду необхідно було встановити з якого саме моменту держава в особі уповноваженого органу мала можливість довідатися (довідалася) про порушення своїх прав, тобто з`ясувати початок перебігу позовної давності щодо позовних вимог у цій справі.

Однак при розгляді справи, суд апеляційної інстанцій, в порушення норм чинного процесуального закону, не виконав всіх вказівок, що містяться у постанові Верховного Суду від 19.02.2019.

5.10. Положеннями статей 141-142, 149, 151 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент надання дозволу вилучення спірної земельної ділянки) визначено порядок вилучення земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, відповідно якого згода на надання вилучення земельної ділянки не свідчить про закінчення процесу вилучення земельної ділянки та про початок порушення права власника земельної ділянки.

5.11. Проте апеляційний господарський суд під час здійснення апеляційного провадження вказівки, зазначені у постанові Верховного Суду від 19.02.2019, не врахував та не встановив момент з якого у позивачів була реальна можливість дізнатися про порушене право, не дослідив обставини користування спірною земельною ділянкою в період з 2004 року до моменту звернення до господарського суду із позовом та чи знали або могли знати про порушення своїх прав позивачі.

Підхід до визначення предмету доказування у спорі не може мати формального характеру і опиратись тільки на встановлення дати вчинення дії, яка порушила право позивача, а повинен забезпечувати дійсне дослідження всіх критеріїв визначених статтею 261 Цивільного кодексу України.

5.12. Господарський суд апеляційної інстанції зазначених обставин не врахував і не встановив момент, коли позивач міг довідатися про порушення свого права з урахуванням тих правовідносин, які склалися між сторонами, з якого саме моменту позивач мав можливість довідатися (довідався) про порушення своїх прав, тобто не з`ясував початку перебігу строку позовної давності кожного з позивача щодо позовних вимог у цій справі, хоча з`ясування цих обставин є суттєвим для правильного вирішення такого спору.

5.13. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив під час вирішення позову.

Наведені норми зобов`язують суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору, на основі вичерпних і підтверджених висновків.

5.14. Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частин 3, 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

6.2. Ураховуючи наведене, висновок апеляційного господарського суду про наявність підстав для відмови у позові слід визнати передчасним, тому ухвалену у справі постанову суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а касаційні скарги - частковому задоволенню.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Першого заступника прокурора Київської області та Державного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 у справі №910/1426/15-г скасувати, а справу передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

Т. Б. Дроботова