ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2019 р. Справа№ 910/5791/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 19.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РВС Банк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.05.2019

у справі № 910/5791/19 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Компанії ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантье Плюс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "РВС Банк"

про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 заяву Компанії ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD) про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на наступне майно: будівлю торгівельно-офісного комплексу (літ. Д) площею 5367,40 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Рильський, буд. 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 0); земельну ділянку площею 0,0882 га, кадастровий номер :91:176:0017, що розташована за адресою: м. Київ, пров. Рильський, буд. 6, цільове призначення: експлуатація та обслуговування торгівельно-офісного комплексу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 0).

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що існує конкретний зв`язок між заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжиття судом заходу до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "РВС Банк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі №910/5791/19 скасувати та прийняти рішення, яким у задоволенні заяви ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD) про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права.

Скаржник стверджує, що право власності АТ "РВС Банк" на майно зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2019, що підтверджується витягами. Оскаржуваною ухвалою порушуються право власності АТ "РВС Банк", яке виражається у розпорядженні, користуванні та володінні своїм майном.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції здійснено оцінку неправомірності припинення записів про іпотеку Компанії ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD) у межах розгляду заяви про забезпечення позову передчасно, оскільки лише відсутність записів про іпотеку, як єдиний аргумент існування реальної загрози відчуження майна, що є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором, не дає підстав стверджувати про неправомірність припинення записів або їх вилучення.

Скаржник також вказує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає меті заявлених у заяві вимог у вигляді накладення арешту, оскільки станом на дату подачі та розгляду заяви про забезпечення позову щодо вказаного нерухомого майна, вже діяла заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва №640/7586/19 від 03.05.2019), в той час, як власником майна вже було Акціонерне товариство «РВС Банк». Тобто, по відношенню до майна вже застосовані обмеження стороною у справі №910/5791/19, що, на думку скаржника, свідчить про подвійне забезпечення.

Апелянт наголошує, що судом не встановлено внаслідок яких дій іпотека припинила свою дію та не з`ясовано наявність правового механізму виконання рішення суду у разі задоволення позову. Скаржник звертає увагу, що суд першої інстанції лише посилався на реальність загрози відчуження майна, що є предметом іпотеки згідно з іпотечними договорами, і не навів обгрунтування наявності правових підстав для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, не зазначив яким чином вжиття заходів забезпечення позову буде гарантією задоволення законних вимог позивача, зважаючи на предмет судового розгляду справи, визначений заявником як у заяві про забезпечення позову, так у самому позові.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 12.08.2019, зазначає, що ухвалу суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та ухвалу слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що твердження апелянта стосовно наявності подвійного забезпечення є хибним, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 у справі №640/7586/19 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2019 скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні заяви ТОВ "Рантьє Плюс" про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Також позивач звертає увагу, що оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва вжито інший вид забезпечення позову, а саме - накладення арешту на майно, у той час, як ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2019 було забезпечено позов шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна. Тобто, вжиті заходи забезпечення позову є різними.

Позивач зазначає, що 20.12.2012 між Компанією ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD) (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рантье Плюс" (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поліщук О.О. за реєстровим номером №1793. Сторонами договору було погоджено відповідне іпотечне застереження, яке дає право позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Однією з підстав припинення іпотеки є знищення (втрата) її предмету. Позивач звертає увагу, що наразі у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо позивача як іпотекодержателя. На думку позивача, він не має правових механізмів впливу на дії, що можуть бути вчинені відносно нерухомого майна. В умовах відсутності можливості здійснення позивачем впливу на правовий статус нерухомого майна, дієвим заходом забезпечення позову виступає саме накладення арешту на нерухоме майно.

Стосовно твердження апелянта з приводу порушення оскаржуваною ухвалою права власності, то позивач вказує, що на момент звернення з позовом до суду, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні записи щодо прав позивача як іпотекодержателя стосовно нерухомого майна. На даний момент, апелянт стверджує, що він є власником майна та заперечує права позивача. Тобто, на думку позивача, у разі невжиття заходів забезпечення позову ефективний захист прав позивача може бути ускладнений або взагалі унеможливлений, оскільки на даний момент у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про право власності на нерухоме майно за третьою особою та відсутній запис про іпотеку позивача.

Компанія ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD) наголошує, що забезпечення позову має на меті лише збереження наявного на момент розгляду справи правового статусу спірного нерухомого майна та недопущення переходу права власності на нерухоме майно.

Узагальнені доводи заперечення на відзив

12.09.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Акціонерним товариством "РВС Банк" подано заперечення на відзив, в якому вказує, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2019 у справі №910/8387/19 заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м. та земельної ділянки за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017. Отже, на думку скаржника, по відношенню до майна були застосовані обмеження у вигляді забезпечення, як на момент постановлення оскаржуваної ухвали, а саме ухвалою від 03.05.2019 у справі №6407586/19, так і на даний момент - ухвалою від 16.08.2019 у справі №910/8387/19, що свідчить про фактично неспівмірність заявлених вимог.

Також скаржник зазначає, що іпотека, укладена між ТОВ «Рантьє Плюс» та ПРЕСАН ЛТД на підставі договору іпотеки від 20.08.2012, є наступною іпотекою в розумінні закону. В той час, як АТ «РВС Банк» реалізувало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність, що підтверджується інформаційними довідками №172986816 від 08.07.2019 та №172988493 від 08.07.2019. Водночас, положеннями абзацу 2 статті 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Тобто, дія договору іпотеки від 20.08.2012 укладеного між позивачем та відповідачем, як наступної іпотеки, припинена внаслідок звернення стягнення за попередньою.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019 справу № 910/5791/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 поновлено Акціонерному товариству "РВС Банк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі № 910/5791/19, відкрито апеляційне провадження та розгляд апеляційної скарги призначено на 28.08.2019. Доручено Господарському суду міста Києва надіслати до Північного апеляційного господарського суду копію заяви Акціонерного товариства "РВС Банк" про вступ у справу в якості третьої особи від 09.07.2019 та копію ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/5791/19 від 18.07.2019.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019, у зв`язку з перебуванням судді Дідиченко М.А. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2019 прийнято справу №910/5791/19 до провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "РВС Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В. та призначено розгляд справи на 28.08.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 оголошено перерву до 12.09.2019 для з`ясування статусу Акціонерного товариства "РВС Банк" у даній справі.

Колегією суддів досліджено матеріали справи №910/5791/19 та встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2019 залучено Акціонерне товариство "РВС Банк" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 оголошено перерву у розгляді справи № 910/5791/19 до 19.09.2019.

Позиції учасників справи

Представник апелянта у судових засіданнях апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Представник позивача у судових засіданнях апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представник відповідача у судових засіданнях апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У травні 2019 року Компанія ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантье Плюс" про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" вчинити всі необхідні дії для поновлення прав іпотекодержателя юридичної особи Компанії ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD), належним чином створеної та зареєстрованої за законодавством Республіки Кіпр (реєстраційний номер юридичної особи НЕ 273330, місцезнаходження: Іппократоус, ЗА, Акрополі, 2006, м. Нікосія, Кіпр), щодо наступного нерухомого майна:

- будівля торговельно-офісного комплексу (літ. Д) площею 5367,40 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Рильський, буд. 6 (реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 0);

- земельні ділянки площею 0,0882 га, кадастровий номер: :91:176:0017, що розташована за адресою: м. Київ, пров. Рильський, буд. 6, цільове призначення: експлуатація та обслуговування торгівельно-офісного комплексу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 0).

Позовна заява обґрунтована тим, що між позивачем та відповідачем 13.07.2012 укладено договір позики, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу з метою поповнення обігових коштів позику загальною сумою, що не перевищує 8 500 000,00 доларів США, із сплатою за користування позикою у розмірі 11% річних. 23.07.2012 між сторонами укладено додатковий договір б/н та додатковий договір №2, якими до договору позики внесені зміни в частині банківських реквізитів сторін. Кінцевий строк погашення позики визначено 13.07.2022.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно: будівлю торгівельно-офісного комплексу (літ. Д) площею 5367,40 кв. м, що знаходиться в м. Києві, пров. Рильський, буд. 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 0); земельну ділянку площею 0,0882 га, кадастровий номер :91:176:0017, що розташована за адресою: м. Київ, пров. Рильський, буд. 6, цільове призначення: експлуатація та обслуговування торгівельно-офісного комплексу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 0).

Заява обґрунтована тим, що вказане майно передано відповідачем (іпотекодавець) позивачу (іпотекодержатель) на підставі договору іпотеки від 20.08.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поліщук О.О., за реєстровим номером № 1793.

Іпотека на будівлю торговельно-офісного комплексу зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2012, номер запису про іпотеку - №1155287. Іпотека на земельну ділянку зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2012, номер запису про іпотеку - №1158742.

20.08.2012 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно були зареєстровані обтяження у вигляді заборони на відчуження будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) (номер запису про обтяження - 1155609) та земельної ділянки (номер запису про обтяження - №1158498.)

30.04.2019 позивачем отримано інформацію з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Київ, пров. Рильський, 6 (номер інформаційної довідки №165208788). З даної інформаційної довідки встановлено, що відомості щодо позивача (іпотекодержатель) вказаного нерухомого майна, а також реєстраційні записи про іпотеку №1155287 та №1158742 видалені із Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Компанія ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD) зазначає, що існують підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у даній справі у вигляді накладення арешту на майно може мати місце незаконне заволодіння вказаним майном, що зробить неможливим як виконання рішення у даній справі, так і захист прав позивача у майбутньому.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що обраний заявником спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно та земельну ділянку співвідноситься з предметом позову. Існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжиття судом заходу до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо задоволення заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач вказав, що з отриманої інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Київ, пров. Рильський, 6, встановлено, що відомості щодо позивача (іпотекодержатель) вказаного нерухомого майна, а також реєстраційні записи про іпотеку №1155287 та №1158742 видалені із Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначене є підставою вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у даній справі у вигляді накладення арешту на майно може мати місце незаконне заволодіння вказаним майном, що зробить неможливим як виконання рішення у даній справі, так і захист прав позивача у майбутньому.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що обраний заявником спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно та земельну ділянку співвідноситься з предметом позову. Існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжиття судом заходу до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що оцінку неправомірності припинення записів про іпотеку ПРЕСАН ЛТД (PRESAN LTD) здійснено судом у межах розгляду заяви про забезпечення позову передчасно, оскільки лише відсутність записів про іпотеку, як єдиний аргумент існування реальної загрози відчуження майна, що є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором, не дає підстав стверджувати про неправомірність припинення записів або їх вилучення.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

За змістом процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З урахуванням наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів. Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції рол захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005 (заява № 38722/02).

Встановивши у оскаржуваній ухвалі, що предметом судового розгляду у справі є зобов`язання вчинити дії щодо відновлення іпотеки, судом не встановлено та залишено поза увагою обставини внаслідок яких саме дій іпотека припинила свою дію та не з`ясовано наявність правового механізму виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції лише посилався на реальність загрози відчуження майна, що є предметом іпотеки згідно з іпотечним договорам, і не навів жодного обгрунтування наявності правових підстав для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, не зазначив яким чином вжиття саме таких заходів забезпечення позову буде гарантією задоволення законних вимог позивача, зважаючи на предмет судового розгляду справи, визначений заявником як у заяві про забезпечення позову, так і у самому позові.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №910/339/18.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства "РВС Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі № 910/5791/19 підлягає задоволенню. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі № 910/5791/19 слід скасувати.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, п. 1, 4 ч. 1 ст. 280, ст. 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РВС Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі № 910/5791/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі № 910/5791/19 скасувати.

3. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/5791/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 20.09.2019.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко