РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2019Справа № 910/7204/19

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу № 910/7204/19

за позовом акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурового управління "Укрбургаз" акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс"

про стягнення 668 380,44 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-латвійське підприємство «Хімімпекс» про стягнення 668 380,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № УБГ 35/015-18 від 30.01.2018 в частині своєчасної поставки товару позивачу, у зв`язку з чим позивачем нараховані пеня в сумі 395 191,69 грн та штраф - 273 188,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/7204/19 від 05.06.2019 позовну заяву акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-латвійське підприємство Хімімпекс» про стягнення 668 380,44 грн. залишено без руху та надано строк на усунення недоліків протягом 10 (десяти) днів з дня отримання ухвали.

01.07.2019 на виконання ухвали суду від 05.062019 від Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» надійшли докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

19.08.2019 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, у яких викладена заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження мотивована тим, що, за переконанням відповідача, справа №910/7204/19 не є малозначною, оскільки ціна позову перевищує сто розмірів прожитого мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2019 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без розгляду.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.07.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01103, м. Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18 А, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 16.07.2019 про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін отримав 19.07.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, долученим до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Станом на дату винесення рішення від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між АТ «Укргазвидобування» (далі - Покупець) та ТОВ «СУЛП Хімімпекс» (далі - Постачальник), був укладений Договір поставки №УБГ35/015-18 від 30.01.2018 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації (далі-товар), що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації.

Відповідно до п. 5.1 договору, строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказуються в графіку поставки та спеціфікації до цього договору.

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 6.3.1 договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором та Графіком поставки.

У разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у Графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару (п. 7.10. договору).

Пунктом 1 підписаної сторонами Специфікації № 1 від 30.01.2018 (Додаток №1 до договору) передбачено поставку поліаніонної целюлози низьков`язкової PAC-LV в кількості 102 т., на загальну вартість 5941418,40 грн.

Строк поставки Товару згідно Графіка (Додаток №2 до договору), а саме:

17.5 т. протягом 90 календарних днів з дати підписання Договору;

17.5 т. протягом 120 календарних днів з дати підписання Договору;

17.5т. протягом 150 календарних днів з дати підписання Договору;

17,5 т. протягом 180 календарних днів з дати підписання Договору;

17,5 т. протягом 210 календарних днів з дати підписання Договору;

14,5 т. протягом 240 календарних днів з дати підписання Договору.

На виконання умов договору відповідач поставив, а позивач прийняв товар, а саме: відповідно до видаткової накладної №PH-0000139 від 24.04.2018 року Постачальник поставив частину товару на суму 1019361,00 грн; відповідно до видаткової накладної №РН-0000238 від 13.06.2018 року постачальник поставив частину товару на суму 1019361,00 грн; відповідно до видаткової накладної №РН-0000444 від 10.09.2018 року постачальник поставив частину товару на суму 1019361,00 грн; відповідно до видаткової накладної №РН-0000524 від 01.10.2018 року постачальник поставив частину товару на суму 1019361,00 грн;

відповідно до видаткової накладної №РН-0000656 від 05.12.2018 року постачальник поставив частину товару на суму 1019361,00 грн; відповідно до видаткової накладної №РН-0000072 від 12.02.2019 року постачальник поставив частину товару на суму 844613,40 грн.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за Договором в частині поставки товару в строки, встановлені договором поставки №УБГ35/015-18 від 30.01.2018, у зв`язку із чим, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 395 191,69 грн. та штрафу - 273 188,75 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, у п. 1 підписаної сторонами Специфікації № 1 від 30.01.2018р. (Додаток №1 до договору) передбачено поставку поліаніонної целюлози низьков`язкової PAC-LV в кількості 102 т. на загальну вартість 5941418,40 грн.

Строк поставки товару згідно Графіка (Додаток №2 до договору), а саме:

17.5 т. протягом 90 календарних днів з дати підписання Договору, тобто до 30.04.2018 включно;

17.5 т. протягом 120 календарних днів з дати підписання Договору, тобто до 30.05.2018 включно;

17.5т. протягом 150 календарних днів з дати підписання Договору, тобто до 29.06.2018 включно;

17,5 т. протягом 180 календарних днів з дати підписання Договору, тобто до 29.07.2018 включно;

17,5 т. протягом 210 календарних днів з дати підписання Договору, тобто до 28.08.2018 включно;

14,5 т. протягом 240 календарних днів з дати підписання Договору, тобто до 27.09.2018р. включно.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар з порушенням строків, погоджених у Графіку, а саме

відповідно до видаткової накладної №РН-0000238 від 13.06.2018 Постачальник поставив частину товару на суму 1019361,00 грн., прострочивши поставку на 14 днів.

відповідно до видаткової накладної №РН-0000444 від 10.09.2018 постачальник поставив частину товару на суму 1019361,00 грн., прострочивши поставку на 73 дні.

відповідно до видаткової накладної №РН-0000524 від 01.10.2018 постачальник поставив частину товару на суму 1019361,00 грн., прострочивши поставку на 64 дні.

відповідно до видаткової накладної №РН-0000656 від 05.12.2018 постачальник поставив частину товару на суму 1019361,00 грн., прострочивши поставку на 99 днів.

відповідно до видаткової накладної №РН-0000072 від 12.02.2019 постачальник поставив частину товару на суму 844613,40 грн., прострочивши поставку на 138 днів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором поставки №УБГ35/015-18 від 30.01.2018 щодо строків постачання товару належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, сторони, керуючись принципом свободи договору за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення не грошового зобов`язання - порушення строків постачання продукції.

Пунктом 7.10. договору сторони погодили, що у разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару

Перевіривши розрахунок пені позивача, судом встановлено, що розмір пені становить 365 630,22 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Як підтверджено матеріалами справи, прострочення поставки продукції мало місце понад 30 днів за видатковими накладними №РН-0000444 від 10.09.2018, №РН-0000524 від 01.10.2018, №РН-0000656 від 05.12.2018 та №РН-0000072 від 12.02.2019.

У зв`язку із викладеним, у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу штраф у розмірі 7% від вартості непоставленої продукції за вказаними видатковими накладними.

Розрахунок штрафу у сумі 273 188,75 грн. є арифметично вірним, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №УБГ35/015-18 від 30.01.2018 щодо своєчасної постави товару належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-латвійське підприємство "Хімімпекс" (01103, м. Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18 А; ідентифікаційний код 14345702) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28; ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Бурового управління "Укрбургаз" акціонерного товариства "Укргазвидобування" (63304, Харківська обл., м. Красноград, вул. Полтавська, 86, ; ідентифікаційний код 00156392) пеню у сумі 365 630 грн 22 коп., штраф у сумі 273 188 грн 75 коп. та судовий збір у сумі 9 582 грн. 29 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.09.2019.

СуддяА.І. Привалов