ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"06" вересня 2019 р. Справа № 924/417/19

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Мельницькій Н.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка Хмельницької області

про стягнення 4 411 258, 72грн., з яких: 2 794 313,50грн. - основного боргу, 542 085,95грн. - пені, 193 611,57грн. - 3% річних, 881 247,70грн. - інфляційних втрат

Представники сторін:

від позивача: Орел С.С. - згідно довіреності №14-258 від 05.06.2019р.;

від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

03.05.2019 року до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 4 411 258,72грн., з яких: 2 794 313,50грн. - основного боргу, 542 085,95грн. - пені, 193 611,57грн. - 3% річних, 881 247,70грн. - інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №2559/1617-БО-34 від 31.10.2016р.

Ухвалою суду області від 23.05.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 924/417/19 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.07.2019р. продовжено строк підготовчого провадження, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судом у судовому засіданні 07.08.2019р. було постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 06.09.2019р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Вказав, що вони підтверджуються наявними матеріалах справи документами.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У судовому засіданні 07.08.2019р., поданому відзиві від 27.06.2019р. №867, письмових доповненнях до відзиву від 05.087.2019р. №1380 проти позову заперечує, звертає увагу на його необґрунтованість та хибність нарахування позовних вимог. Вказує, що ним надавались послуги за економічно необґрунтованими тарифами, тому й виникла значна заборгованість, оскільки було відсутнє відшкодування втрат у структурі тарифу. Звертає увагу, що відповідача рішенням Виконавчого комітету Шепетівської міської ради №292 від 30.10.2017р. було визначено як такого, що є з нульовим рівнем рентабельності. Акцентує, що всі кошти в якості субвенції з Державного бюджету було спрямовані виключно на погашення заборгованості за природний газ НАК „Нафтогаз України. Вказує, що за результатами господарської діяльності ТОВ „Шепетівка Енергоінвест є збитковим підприємством, що підтверджується його фінансовими звітами. Просить суд зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 70% як непомірний.

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" зареєстровано за юридичною адресою: (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні, буд. 95, ).

31.10.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (надалі - споживач) укладено договір постачання природного газу №2559/1617-БО-34 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору сторонами погоджено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016р. по 31.03.2017р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 3 360,0тис. куб. метрів, в тому числі за місяцями (тим.куб.метрів): ІУкв. 2016р.: жовтень 195,0; листопад 480,0; грудень 685,0; Ікв. 2017р.: січень 745,0, лютий 665,0; березень 590,0.

Згідно з п. 3.1 договору, право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.4 договору).

Відповідно до 5.1 договору, ціна на природний газ на дату укладення договору визначається відповідно до п. 5.2 договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою для сторін даного договору.

Пунктом 5.2. сторони визначили ціну за 1000 куб.м. природного газу за цим договором з 01 жовтня 2016 року, що становить 5916,00грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% - 1183,20грн. До сплати разом з податком на додану вартість 7099,20грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Згідно з пп. 6 п. 7.2 договору, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У п. 8.2 договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю 5 (п`ять) років (п. 10.3 договору).

Відповідно до розділу 12 договору, він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за наявності, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2016р. до 31.03.2017р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їхніх печаток.

31.10.2016р. між сторонами договору укладено додаткову угоду №1 до договору №2559/1617-БО-34 від 31.10.2016р., згідно якої сторони, внесли зміни щодо ціни газу. Зокрема, виклали п. 5.2. договору в наступній редакції: „Ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором з 01 листопада 2016 року становить 6 819,00грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% - 1 363,80грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ 8182,80грн.

Додатковою угодою №2 від 22.11.2016р. до зазначеного договору постачання природного газу, сторони визначили ціну газу за 1000куб.м. газу з 01.12.2016р. у розмірі 7148,00грн., крім того ПДВ 20% -1429,60грн. До сплати за 1000 куб.м природного газу з ПДВ 8577,60грн.

Додатковою угодою №3 від 30.12.2016р. до договору постачання природного газу №2559/1617-БО-34 від 31.10.2016р. сторони визначили ціну газу за 1000куб.м. газу з 23.12.2016р. у розмірі 4942,00грн., крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб.м природного газу з ПДВ 5930,40грн.

Додатковою угодою №4 від 23.01.2017р. до договору №2559/1617-БО-34 від 31.10.2016р. сторони внесли доповнення та зміни до договору щодо планового обсягу природного газу, кількісних та фізико-хімічних показників газу, тощо.

Додаткові угоди підписані та скріплені печатками сторін.

Відповідно до Актів приймання-передачі від 31.10.2016р. та від 30.11.2016р. НАК „Нафтогаз передано, а ТОВ „Шепетівка Енергоінвест отримано природного газу на загальну суму 5 274 535,76грн., а саме: за жовтень 2016 р. на суму 1 348 166,47грн. (природний газ 1 123 472,06грн. ПДВ 224 694,41грн.); за листопад 2016 р. на суму 3 926 369,29грн. (природний газ 3 271 974,41грн., ПДВ 654 394,88грн.).

Акти підписані та скріплені печатками сторін.

Згідно виписки банківських операцій позивача, ТОВ „Шепетівка Енергоінвест здійснив оплату поставленого газу в розмірі 2 480 222,26грн.

У зв`язку із частковою та несвоєчасною оплатою вартості поставленого та отриманого природного газу у 2016-2017рр. за договором №2559/1617-БО-34 від 31.10.2016р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2 794 313,50грн. - основного боргу, 542 085,95грн. - пені, 193 611,57грн. - 3% річних, 881 247,70грн. - інфляційних втрат.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір постачання природного газу №2559/1617-БО-34 від 31.10.2016р. відповідно до якого позивач зобов`язався поставити відповідачу у 2016 2017 роках природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У п. 6.1 договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими відтисками їхніх печаток актами приймання-передачі природного газу: за жовтень 2016 р. на суму 1 348 166,47грн.; за листопад 2016 р. на суму 3 926 369,29грн. Усього на загальну суму 5 274 535,76грн.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ.

Проте, оплату за отриманий згідно з договором природний газ, відповідач здійснив лише частково. Так, ним було сплачено 2 480 222,26грн., що підтверджується випискою по операціях за договором №2559/1617-БО-34 від 31.10.2016р. за період з 01.10.2016р. по 30.06.2018р.

Таким чином, заборгованість відповідача за природний газ згідно договору становить 2 794 313,50грн. та підлягає стягненню з останнього.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 542 085,95грн. - пені, 193 611,57грн. - 3% річних, 881 247,70грн. - інфляційних втрат зв`язку із неналежним виконання умов договору постачання природного газу №2559/1617-БО-34 від 31.10.2016р.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2 договору сторони встановили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Суд, здійснивши (за допомогою системи „Законодавство) перерахунок пені за вказані позивачем періоди, встановив, що заявлена ним до стягнення сума в розмірі 542 085,95грн. є арифметично вірною та обґрунтованою.

Між тим, судом враховується, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 ст. 3, частині третій ст. 509 та частинах першій, другій ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013р. №7-рп/2013).

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно до аналізу даних норм, таке право суд реалізує, як за клопотанням сторони, так і за власною ініціативою.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Оцінивши в сукупності обставини справи та надані докази, приймаючи до уваги часткову сплату відповідачем заборгованості згідно договору постачання природного газу, звертаючи увагу на вказані відповідачем обставини несвоєчасного відшкодування різниці в тарифах щодо надання послуг з опалення для населення та бюджетних установ; враховуючи показники фінансового стану підприємства (баланси) щодо збитковості підприємства; зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 50%, тобто до 271 042,98грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Під час перерахунку заявлених до стягнення 3% річних (за допомогою системи „Законодавство), суд прийшов до висновку, що позивачем вірно здійснено нарахування 3% річних у визначеному ним розмірі 193 611,57грн. за зазначені у розрахунку періоди. Відтак, вказана вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно нарахувань втрат від інфляції в сумі 881 247,70грн. на вказані позивачем в розрахунку періоди, судом враховано наступне.

Індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така ж, правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2019р. по справі №924/312/18.

Як передбачено нормами Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індекс інфляції застосовується для розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів, які виплачується у разі затримки їх виплати більше, ніж на один місяць.

Судом взято до уваги, що застосування відповідно до ст. 625 ЦК України, індексу інфляції орієнтує саме на компенсаційний, а не штрафний характер. Так, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В той же час, позивачем інфляційні втрати нараховані на суми заборгованості станом на кінець відповідного місяця із включенням до їх складу інфляційних втрат за попередній місяць, що чинним законодавством не передбачено.

Адже, наявне подвійне нарахування позивачем інфляційних втрат суперечить як змісту ч.2 ст.625 ЦК України (відповідальність за порушення грошового зобов`язання), так і приписам ч.1 ст.61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про безпідставність повторного нарахування позивачем інфляційних втрат на суму несвоєчасно погашеного відповідачем боргу, який включає в себе борг, скорегований на індекс інфляції за попередній місяць.

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми „Законодавство) вважає правомірно нарахованими інфляційні втрати за визначені позивачем періоди у розмірі 872 271,17грн. В решті нарахованих сум інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи відповідача, як підстави для спростування позовних вимог та заперечення проти позову, щодо здійснення ним господарської діяльності за економічно необґрунтованими тарифами внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, судом оцінюються критично та до уваги не беруться.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню частково на суму 2 794 313,50грн. основного боргу, 271 042,98грн. пені, 193 611,57грн. 3% річних, 872 271,17грн. інфляційних втрат.

В решті суми позовних вимог належить відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог. При цьому в частині стягненої пені у визначеному судом розмірі судовий збір покладається на відповідача повністю без урахування зменшення пені.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 4 411 258, 72грн., з яких: 2 794 313,50грн. - основного боргу, 542 085,95грн. - пені, 193 611,57грн. - 3% річних, 881 247,70грн. - інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні, буд. 95, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 2 794 313,50грн. (два мільйони сімсот дев`яносто чотири тисячі триста тринадцять гривень 50 коп.) основного боргу, 271 042,98грн. (двісті сімдесят одну тисячу сорок дві гривні 98 коп.) пені, 193 611,57грн. (сто дев`яносто три тисячі шістсот одинадцять гривень 57 коп.) 3% річних, 872 271,17грн. (вісімсот сімдесят дві тисячі двісті сімдесят одну гривню 17 коп.) інфляційних втрат, 66 036,54грн. (шістдесят шість тисяч тридцять шість гривень 54 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.09.2019р.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим. (надіслати всім реком. з повідом.):

1 - до справи,

2 - позивачу-АТ "НАК "Нафтогаз" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6);

3 - відповідачу ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні, буд. 95).