ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа № 924/741/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., секретаря судового засідання Комарніцької Н.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до державного підприємства "Ізяславське лісове господарство", м. Ізяслав Хмельницької області

про стягнення 97113,98 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 П. згідно довіреності від 05.09.19 року;

відповідача: ОСОБА_2 згідно ордеру серія ХМ №040007 від 27.08.2019 року;

рішення ухвалюється 16.09.2019 року після оголошеної 12.09.2019 року перерви

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 97113,98 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в ході проведення працівниками Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області в період з 01.06.2017 року по 14.06.2017 року планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства було встановлено факт незаконної рубки дерев в лісовому масиві Лютарського лісництва ДП «Ізяславське лісове господарство». За наслідками порушення відповідачу нараховано 97113,98 грн. шкоди, які останнім добровільно не сплачено.

Ухвалою господарського суду від 30.07.2019 року відкрито провадження у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький до державного підприємства "Ізяславське лісове господарство", м. Ізяслав Хмельницької області про стягнення 97113,98 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, призначено судове засідання.

Повноважний представник позивача позов підтримав в повному обсязі, наполягає на його задоволенні.

Відповідач під час судового розгляду спору та у наданому суду відзиві на позов №845 від 16.08.2019 року просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень посилається на те, що станом на момент проведення перевірки була відсутня будь-яка уніфікована форма акту перевірок вимог природоохоронного законодавства, окрім того, виявлені в акті порушення П «Ізяславське лісове господарство» не допускало. Зокрема, суцільна санітарна рубка призначена згідно акту лісопатологічного обстеження від 11.02.2016 року та дозволу на проведення суцільних санітарних рубок, виданого Хмельницький обласним управлінням лісового та мисливського господарства №02-176 від 11.02.2016 року (Кв. 8, вид. 10, площа 4,9 га, Кв. 8, вид 11, площа 0,6 га), а також згідно акту лісопатологічного обстеження від 26.04.2016 року та дозволу на проведення суцільних санітарних рубок, виданого Хмельницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства №556 від 27.04.2016 року (Кв. 8, вид. 12, площа 0,4 га).

Відповідач також вважає, що Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області є неналежним позивачем, оскільки жодним законом не передбачено право територіальних органів Державної екологічної інспекції України звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу; також позивач не має жодного стосунку до шкоди, яку він просить відшкодувати у позовній заяві.

Звертає увагу суду і на те, що акт перевірки не містить дати його складання, у ньому невірно зазначена назва відповідача, а також відсутній детальний опис виявлених порушень. Тому наголошує, що акт перевірки, на який посилається позивач, не є достатнім доказом, що підтверджує факт, обсяги та місце вчинення правопорушення, і позивачем не надано будь-яких інших доказів а підтвердження факту і місця скоєння лісопорушення, розміру шкоди, вини відповідача.

З-поміж іншого, відповідач акцентує увагу на невідповідності розрахунку шкоди вимогам законодавства та на спливу позовної давності для звернення до суду із даним позовом. Вважає, що позивач зловживає процесуальними правами та не доводить обставин, на які посилається. У додаткових поясненнях від 16.09.2019 року наголошує на неправомірності розрахунку шкоди.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів ДП «Ізяславське лісове господарство", за результатами якої складено акт №317/03. Відповідно до акту, планова перевірка здійснена на підставі наказу від 01.06.2017 року №423 та направлення на перевірку від 01.06.2017 року №332/03. Початок перевірки 01.06.2017 року, закінчення перевірки 14.06.2017 року.

Перевіркою виявлено ряд порушень законодавства, зокрема, встановлено незаконну рубку за межею лісосіки ССР 2016 89 дерев різних порід та діаметрів у кварталі 8, виділ 12, площа 0,3 га, що є порушенням ст.ст. 19, 67, 69 Лісового кодексу України.

Акт підписано зі сторони екологічної інспекції та лісництва. Окрім того, у акті директором відповідача зазначено про надання зауважень щодо п. 1 Лютарське лісництво; ст. 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» Лютарське лісництво, Михельське лісництво, Плужнянське лісництво.

Як вбачається із розрахунку шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев в лісовому масиві кв 8 вид 12 Лютарського лісництва ДП «Ізяславське лісове господарство» (основа розрахунку: акт №317/03 від 14.06.2017 року та польова перелікова відомість), загальна сума збитків незаконної вирубки 88 дерев склала 97113,98 грн. Розрахунок проведено відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу (додаток №1), затверджених постановою КМУ від 23.07.2008 року за №665.

Позивач звернувся до відповідача з листом №4721/06 від 07.11.2017 року, у якому просить відшкодувати в добровільному порядку заподіяну навколишньому природному середовищу шкоду в розмірі 97113,98 грн.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача, останній звернувся з даним позовом до суду.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12.09.2017 року скасовано постанову старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області від 15.06.2017 року за №001634/03 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за ст. 65 КУпАП, за не забезпечення ним, як лісничим, належної хорони кв. 8 вид. 12 у АДРЕСА_1 лісництві, що призвело до незаконної порубки 89 дерев порід сосни та берези.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 1 Лісового кодексу України передбачено, що усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно статей 1, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною. Державній охороні підлягає у т.ч. ліс.

Статтею 6 Лісового кодексу України передбачено, що усі ліси в Україні є власністю держави.

У відповідності до статті 3 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно екологічні (водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні), естетичні, виховні та інші функції, мають обмежене експлуатаційне значення і підлягають державному обліку та охороні.

Згідно статті 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Як вбачається із даних, зазначених у акті перевірки №317/03 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, ДП "Ізяславське лісове господарство" є постійним користувачем земельних ділянок площею 24054,0 га, наданих для ведення лісового господарства.

Відповідно до статті 18 Лісового Кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані вести лісове господарство, здійснювати спеціальне використання лісових ресурсів та використовувати земельні ділянки лісового фонду способами, які забезпечували б збереження оздоровчих та захисних властивостей лісів, а також створювали сприятливі умови для їх охорони, захисту, використання і відтворення.

Статтею 19 Лісового кодексу України передбачено, що постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

В свою чергу, відповідно до статті 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі. Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

В силу положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення "Про державну екологічну інспекцію в Україні", затвердженого Указом Президента України від 19 квітня 2017 року №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

У підп. 2, 8 п. 4 вказаного Положення визначено, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань в тому числі, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства; пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 28 вересня 2017 року № 652, основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах Хмельницької області. Для цього інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі, про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо законності вирубки, ушкодження дерев і чагарників, знищення або ушкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, а також молодняку природного походження й самосівів на площах, призначених під лісовідновлення.

Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області наділена повноваженнями, зокрема, проведення перевірок (у тому числі документальних) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням, здійснює лабораторні вимірювання (випробування); розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Вищевикладеним спростовуються доводи відповідача, викладені у п. 3 відзиву на позов.

Згідно ч. 6, ч. 7 ст. 7 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Тобто, за результатами перевірки складається акт, вимоги до якого визначені ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», тому відсутність уніфікованої затвердженої форми акта не є підставою для визнання такого акту неналежним, чим спростовуються доводи відповідача, викладені у п. 1 відзиву на позов.

Відтак, позивач в межах своїх повноважень здійснив планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів ДП «Ізяславське лісове господарство», про що склав акт, у якому зазначено дати та час проведення перевірки, а також реквізити суб`єкта господарювання, який перевірявся (назву, адресу, код ЄДРПОУ), чим спростовуються доводи відповідача, викладені у п. 4 відзиву.

Згідно статті 65 Лісового кодексу України використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

Статтею 69 Лісового кодексу України визначено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Частина четверта статті 69 Лісового кодексу України визначає, що на виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Позивачем під час проведення перевірки вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, результати якої зафіксовані в акті №317/03 від 14.06.2017 року, встановлено порушення ст. 19, 67, 69 Лісового кодексу України у кварталі 8, виділ 12, площа 0,2 га, Лютарського лісництва, а саме незаконну рубку за межею лісосіки ССР 2016 року 89 дерев різних порід та діаметрів.

В подальшому, на підставі вказаного акту здійснено розрахунок шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев в лісовому масиві кв 8 вид 12 Лютарського лісництва ДП «Ізяславське лісове господарство» на суму 97113,98 грн.

Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. 2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). 3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 4. Вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на Інспекцію покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправнісгь (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, підприємство повинно довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.10.2018 р. у справі № 925/119/18 та від 22.07.2019 року у справі №909/374/18.

Доказами, які підтверджують порушення суб`єктом господарювання природоохоронного законодавства та наявність вини, судами визнаються в сукупності: підписаний та неоскаржений акт перевірки, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення, сплата штрафу та неоскарження дій Інспекції при проведенні перевірки та здійсненні розрахунку розміру збитків (постанови Верховного Суду від 09.11.2018 р. № 908/1593/17, від 10.07.2018 р. № 904/12434/16, від 12.10.2018 р. № 925/119/18, від 05.04.2018 р. у справі № 905/2992/16).

На підтвердження вчинення відповідачем правопорушення, що стало підставою для нарахування шкоди, позивачем надано акт перевірки та розрахунок шкоди. Жодних інших доказів на підтвердження виявленого правопорушення інспекцією не надано, при цьому, що сам акт перевірки підписано відповідачем із зауваженнями саме щодо незаконної рубки у кварталі 8 виділу 12 площею 0,3 га у Лютарському лісництві 89 дерев за межею лісосіки ССР 2016 року.

Окрім того, не надано доказів накладення жодних адміністративних стягнень на винних осіб, а постанова старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області від 15.06.2017 року за №001634/03 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за ст. 65 КУпАП, за не забезпечення ним, як лісничим, належної хорони кв. 8 вид. 12 у АДРЕСА_1 лісництві, що призвело до незаконної порубки 89 дерев порід сосни та берези, скасована судом з підстав недоведеності вини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (Справа «Мала проти України», заява № 4436/07, рішення від 03.07.2014, пункт 49).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінивши все в сукупності, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту вчинення відповідачем порушення, за яке нараховано шкоду, стягнення якої є предметом даного спору. Таким чином, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою в позові у суду відсутні підстави вирішувати питання про сплив строків позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький до державного підприємства "Ізяславське лісове господарство", м. Ізяслав Хмельницької області про стягнення 97113,98 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.09.2019 року.

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/.

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. І. Франка, 2/2) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (30300, Хмельницька область, м. Ізяслав, вул. Михельська, 32) - рек. з пов. про вручення.