ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2618/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Броян А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Приватного підприємства "Ай-Ті Аутсорсерс", м. Дніпро

до Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче об`єднання "Орбіта", м. Дніпро

про визнання недійсною додаткової угоди від 23.12.2010 №1 до договору зворотної фінансової допомоги від 26.12.2007 №2209/05-07

Представники:

від позивача: Аркіна Л.О., дов. від 23.07.2019, адвокат;

від відповідача: ОСОБА_4, паспорт, витяг з ЄДРПОУ, керівник;

вільний слухач: ОСОБА_1 , паспорт

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Ай-Ті Аутсорсерс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить визнати недійсною додаткову угоду № 1 до договору зворотної фінансової допомоги від 26.12.2007 № 2209/05-07, укладену 23.12.2010 між Закритим акціонерним товариством "Науково-виробниче об`єднання "Орбіта" та Приватним підприємством "Золодар" (відповідно до статутних документів змінило найменування на Приватне підприємство "Ай-Ті Аутсорсерс").

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оспорювана додаткова угода суперечить ст. 203 Цивільного кодексу України та є недійсною в силу ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки позивач не укладав з відповідачем додаткову угоду та не погоджував її укладення, що свідчить про підроблення з боку відповідача підпису директора ПП "Золодар" ОСОБА_2 і печатки позивача.

Ухвалою господарського суду від 25.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 23.07.2019.

09.07.2019 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив залишити позов без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2019 у справі № 904/12170/16, в якому викладені всі обставини та дослідження про додаткову угоду № 1 від 23.12.2010.

Крім того, 09.07.2019 відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності, в якій просив залишити позов без розгляду, у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

18.07.2019 відповідачем надано до суду письмові пояснення щодо наявності обставин розгляду судом по інших справах спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; щодо неможливості надання оригіналів документів; безпідставності та необгрунтованості позову; щодо обставин пропуску строків позовної давності, які підтверджені належними доказами. Зокрема, відповідач стверджує, що позивач зареєстрований з метою незаконного заволодіння його майном. Позивач в межах розгляду справи № 904/12170/16 неодноразово оскаржував законність договору зворотної фінансової допомоги від 26.12.2007 № 2209/05-07 та додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 до нього. У зв"язку з цим відповідач вважає, що позовна заява має бути залишена без розгляду. Крім того, відповідач зазначає, що не має можливості надати оригінали оскаржуваної додаткової угоди та протоколу № 2 від 03.09.2010 позачергових зборів ЗАТ "НВО "Орбіта", у зв"язку з їх вилученням під час обшуку 15.12.2011, санкціонованого за неправдивими повідомленнями позивача про скоєння злочинів. До того ж, внаслідок підроблень документів з боку ПП "Золодар", мають місце численні судові процеси, в яких саме і встановлений факт підроблення документів ПП "Золодар". Відповідач зазначає, що спір у даній справі ініційований позивачем з метою затягування процесу у справі № 904/12170/16. Однак, у справі № 904/12170/16 вже винесено рішення від 26.06.2019, відповідно до якого оскаржувана додаткова угода визнана судом неналежним доказом. Також, позивач просить суд визнати недійсною додаткову угоду, яка ніяким чином не порушує його прав та інтересів. Крім того, директор і єдиний власник ПП "Золодар" Затульний А.А., який підписав позов, не має будь-яких повноважень, оформлених довіреністю від колишнього директора і єдиного власника ПП "Золодар" Івченко К.А., яка підписала додаткову угоду, щодо права стверджувати у позовній заяві про підроблення її підпису на цій угоді. Відповідач наголошує на пропущенні позивачем строку позовної давності, оскільки про наявність оскаржуваної додаткової угоди позивачу стало відомо саме з 03.09.2010, після позачергових загальних зборів акціонерів ЗАТ "НВО "Орбіта", на яких було прийнято рішення про затвердження умов додаткової угоди до договору зворотної фінансової допомоги від 26.12.2007 № 2209/05-07.

22.07.2019 позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій він зазначає, що про існування додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 та протоколу № 2 від 03.09.2010 він дізнався під час розгляду справи № 904/12170/16. Дані документи надавались ЗАТ "НВО "Орбіта" з метою введення в оману суд щодо суми дійсної заборгованості за договором зворотної фінансової допомоги від 26.12.2007 № 2209/05-07 та з метою доведення відсутності факту пропущення строку позовної давності. Протягом всього строку розгляду справи № 904/12170/16 ПП "Ай-Ті Аутсорсерс" неодноразово наголошувало про підробку зазначених документів, подавались численні клопотання про витребування оригіналів цих документів і призначення судової технічної та почеркознавчої експертизи. Однак, судом ці документи не витребувались та не досліджувались. Більш того, ці документи не були враховані та оцінені судом під час винесення рішення у справі № 904/12170/16. Зустрічний позов ПП "Ай-Ті Аутсорсерс" про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 у справі № 904/12170/16 повернуто судом. Отже, в межах розгляду справи № 904/12170/16 не розглядався по суті спір з приводу недійсності додаткової угоди № 1 від 23.12.2010, судом не досліджувались та не оцінювались ані дана угода, ані протокол № 2 від 03.09.2010.

23.07.2019 позивач надав до суду клопотання про витребування доказів в порядку ст. 81 ГПК України.

У підготовчому засіданні 23.07.2019 оголошено перерву до 08.08.2019.

26.07.2019 позивач надав до суду заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності, в якій зазначає, що про наявність оскаржуваної додаткової угоди йому стало відомо під час розгляду справи № 904/12170/16, а саме 14.02.2017, коли ЗАТ "НВО "Орбіта" подало дану угоду до суду. ПП "Ай-Ті Аутсорсерс" у межах справи № 904/12170/16 вчинило усі можливі та необхідні дії щодо доведення про недійсність і фальсифікацію цієї угоди. Позивач вважає, що строк позовної давності не пропущено, оскільки він розпочався 14.02.2017 та закінчується 14.02.2020.

01.08.2019 позивач надав до суду відповідь на письмові пояснення відповідача, в якій зазначає, що ПП "Золодар" створений 11.05.2005 з метою законної господарської діяльності та отримання прибутку, керівником і кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_3 . Крім того, позивач є акціонером відповідача та Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Орбіта", кінцевим бенефіціарним власником яких є ОСОБА_4 . З моменту набуття позивачем статусу акціонера зазначених підприємств, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, чинить перешкоди щодо реалізації законних майнових прав та інтересів позивача в якості акціонера і всіма заходами намагається позбавити позивача такого статусу з метою здійснення самостійного та одноособового керівництва ЗАТ "НВО "Орбіта" і ПрАТ "НВП "Орбіта". У межах справи № 904/12170/16 судом не розглядались по суті спори щодо недійсності договору зворотної фінансової допомоги від 26.12.2007 № 2209/05-07 та додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 до нього. Тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду. Крім того, позивач зазначає, що під час обшуку органами слідства не вилучались оригінали додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 та протоколу № 2 від 03.09.2010, а докази, надані відповідачем на підтвердження їх вилучення, є неналежними. Отже, неможливість надання цих документів відповідачем підтверджує, що додаткова угода № 1 від 23.12.2010 не укладалась, а була підроблена відповідачем з метою створення доказової бази збільшення своїх позовних вимог у справі № 904/12170/16. Позивач звертає увагу на відсутність будь-яких встановлених судом фактів щодо підробки з боку ПП "Ай-Ті Аутсорсерс" документів по взаємовідносинам з відповідачем. У межах справи № 904/12170/16 ЗАТ "НВО "Орбіта" намагається стягнути з ПП "Ай-Ті Аутсорсерс" заборгованість за договором зворотної фінансової допомоги від 26.12.2007 № 2209/05-07, яка в десятки разів перевищує фактичну заборгованість, при цьому на підтвердження законності своїх вимог надає копію угоди, відповідно до якої ПП "Ай-Ті Аутсорсерс" погоджується із такою сумою, однак надати оригінал не може, спираючись на неіснуючу виїмку оригіналу цієї угоди, здійсненою під час обшуку. Щодо відсутності доручення ОСОБА_2 до ПП "Ай-Ті Аутсорсерс" на звернення до суду з позовом про недійсність оскаржуваної додаткової угоди, то стороною цієї угоди є саме ПП "Ай-Ті Аутсорсерс", права та інтереси якого порушуються такою угодою. Також позивач наголошує, що його позиція з приводу непропущення строку позовної давності викладена у запереченні на заяву відповідача про застосування позовної давності. Додатково позивач зазначає, що ним на позачергових загальних зборах акціонерів ЗАТ "НВО "Орбіта" 03.09.2010 не затверджувався зміст оскаржуваної додаткової угоди. Відповідач не надавав у жодних інших справах в якості доказової бази оскаржувану додаткову угоду, окрім справи № 904/12170/16. Позивач вважає, що позов поданий в межах строку позовної давності.

07.08.2019 відповідачем надано до суду додаткові письмові пояснення на відповідь позивача на відзив.

У підготовчому засіданні 08.08.2019 оголошено перерву до 14.08.2019.

У підготовчому засіданні 14.08.2019 сторони надали письмову згоду на закриття підготовчого провадження та початок розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду від 14.08.2019 закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті; оголошено перерву у судовому засіданні до 10.09.2019.

У засіданні 10.09.2019 оголошено перерву до 12.09.2019.

12.09.2019 відповідач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, витребуваних судом із матеріалів справи № 904/12170/16.

У судовому засіданні 12.09.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2007 між Закритим акціонерним товариством "Науково-виробниче об`єднання "ОРБІТА" (позикодавець) та Приватним підприємством "Золодар", яке надалі перейменоване у Приватне підприємство "Ай-Ті Аутсорсерс", (позичальник) укладено договір зворотної фінансової допомоги № 2209/05-07 (далі - договір), за умовами якого позикодавець зобов"язався передати у власність позичальнику грошові кошти (позику) у розмірі 33 303 857, 82 грн., а останній зобов"язався повернути позику відповідно до встановленого сторонами договору графіку повернення позики.

Позивач зазначає, що відповідач, на виконання умов договору, перерахував йому частину позики у розмірі 15 658 018 грн. 22 коп., яка повернута у розмірі 5 339 136 грн. 09 коп., заборгованість склала 10 318 882 грн. 13 коп., у зв"язку з чим 23.12.2016 ЗАТ "НВО "ОРБІТА" звернулось з позовом до суду про стягнення з ПП "Золодар" заборгованості за договором зворотної фінансової допомоги № 2209/05-07 від 26.12.2007.

Позивач стверджує, що під час розгляду справи № 904/12170/16 за позовом Закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче об`єднання "ОРБІТА" до Приватного підприємства "АЙ-ТІ АУТСОРСЕРС" про стягнення 114 523 672, 28 грн. йому стало відомо про існування додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 до договору зворотної фінансової допомоги № 2209/05-07 від 26.12.2007, укладеної між Закритим акціонерним товариством "Науково-виробниче об`єднання "Орбіта" та Приватним підприємством "Золодар", а також про існування протоколу № 2 позачергових загальних зборів ЗАТ "НВО "Орбіта" від 03.09.2010, на яких за участю директора ПП "Золодар" Івченко К.А. було затверджено зміст цієї угоди. Дані документи ЗАТ "НВО "Орбіта" подало до суду 14.02.2017.

Так, додатковою угодою № 1 від 23.12.2010 сторони зафіксували заборгованість за договором зворотної фінансової допомоги № 2209/05-07 від 26.12.2007 у розмірі 12 212 698 грн. 93 коп. із зобов"язаннями з боку ПП "Золодар" щодо її погашення до 01.01.2013; сума відшкодувань з боку ПП "Золодар" за кредитним договором № 012/03-00/241-07 від 25.12.2007 у розмірі 52 843 510 грн. 30 коп. із зобов"язанням з боку ПП "Золодар" щодо її погашення в період з 01.01.2011 по 01.01.2018 та про збільшення строку позовної давності до 6 років за договором зворотної фінансової допомоги № 2209/05-07 від 26.12.2007.

Позивач зазначає, що не укладав з відповідачем вищезазначеної додаткової угоди та не погоджував її укладення, що свідчить про підроблення з боку відповідача підпису директора ПП "Золодар" ОСОБА_2 і печатки позивача.

У зв"язку з цим, на думку позивача, додаткова угода підлягає визнанню недійсною в силу положень ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки вона є підробленою та не відповідає волі однієї із сторін - позивача.

Крім того, позивач стверджує, що оригінали додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 і протоколу № 2 позачергових загальних зборів ЗАТ "НВО "Орбіта" від 03.09.2010 у нього відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання правочину недійсним.

Враховуючи вищевикладене, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 6, 7, 9 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно зі ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За ч. 4 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Позивач стверджує, що оригінали додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 і протоколу № 2 позачергових загальних зборів ЗАТ "НВО "Орбіта" від 03.09.2010 у нього відсутні.

Суд зобов`язував відповідача надати оригінали додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 і протоколу № 2 позачергових загальних зборів ЗАТ "НВО "Орбіта" від 03.09.2010, однак відповідач не надав вказані документи, зазначивши, що ці оригінали у нього відсутні, у зв"язку з їх вилученням під час обшуку 15.12.2011.

Проте, зі змісту наданих відповідачем документів, а саме: протоколу обшуку від 15.12.2011 з додатком, не вбачається, що під час обшуку органами слідства були вилучені оригінали додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 і протоколу № 2 позачергових загальних зборів ЗАТ "НВО "Орбіта" від 03.09.2010.

Як унормовано приписами ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Відсутність факту дослідження (огляду) судом оригіналу додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 є порушенням ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки без вчинення зазначених дій, враховуючи предмет позову, суд не може повно, всебічно і об`єктивно розглянути позов про визнання цієї угоди недійсною.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 912/2185/16.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Ай-Ті Аутсорсерс" є такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, проведення у справі почеркознавчої експертизи додаткової угоди № 1 від 23.12.2010 неможливе за відсутності її оригіналу (об`єкта дослідження).

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З огляду на вказані норми Цивільного кодексу України, обставини щодо пропуску строку позовної давності не досліджуються судом, оскільки позов не підлягає задоволенню з підстав його необгрунтованості.

Доводи відповідача щодо залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд вважає безпідставними, оскільки в межах розгляду справи № 904/12170/16 судом не розглядався по суті спір з приводу недійсності додаткової угоди № 1 від 23.12.2010, не досліджувались та не оцінювались ані дана угода, ані протокол № 2 від 03.09.2010. Тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 23.09.2019

Суддя І.А. Рудь