РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/421/19

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання Солончева О.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №927/421/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента»,

вул. Козацька, 120/4, м. Київ, 03022

Адреса для листування: вул. Б.Хмельницького, 19-21, Бізнес-Центр «Леонардо», 14-й поверх, м. Київ, 01030

До відповідача: Фермерського господарства «Агросистема»

вул. Гагаріна, буд. 19, с. Поповичка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17242

Про звернення стягнення на майно, стягнення неустойки та відшкодування збитків

За участю представників сторін:

від позивача: Герасименко Р.І. адвокат, довіреність №б/н від 16.05.2019

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Сингента» подано позов до Фермерського господарства «Агросистема», в якому просить в рахунок задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» за Товарною аграрною розпискою від 02.07.2018, посвідченою приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Максак І.М. та зареєстрованою в Реєстрі аграрних розписок за № 725, що дорівнює 2 990 943,49 грн звернути стягнення на нерухоме майно, що належить Фермерському господарству «Агросистема» (місцезнаходження: 17242, Чернігівська обл., Талалаївський р-н, с.Поповичка, вул. Гагаріна, б.19, ідентифікаційний код 35750634), а саме:

- нежитлову будівлю, маслозавод, загальною площею 1230,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253; опис об`єкта: 1-й поверх -прибудова 17,3 кв.м; коридор 41,9 кв.м; кабінет 12,9 кв.м; лабораторія 24,2 кв.м; підсобне приміщення 5,5 кв.м; лабораторія 8,6 кв.м; лабораторія 3,0 кв.м; підсобне приміщення 8,2 кв.м; коридор 19,9 кв.м; коридор 9,0 кв.м; душова 4,1 кв.м; санвузол 1,8 кв.м; кладова 1,6 кв.м; роздягальня 12,8 кв.м; склад 9,8 кв.м; склад 7,4 кв.м; коридор 2,5 кв.м; склад 17,3 кв.м; морозильна камера 26,6 кв.м; бокс закваски 6,0 кв.м; бокс закваски 2,5 кв.м; бокс закваски 1,3 кв.м; виробничий цех 139,5 кв.м; кладова 7,1 кв.м; щитова 4,5 кв.м; виробничий цех 148,1 кв.м; морозильна камера 49,7 кв.м; морозильна камера 13,2 кв.м; морозильна камера 24,2 кв.м; склад 33,9 кв.м; коридор 9,9 кв.м; підсобне приміщення 7,4 кв.м; склад 16,1 кв.м; морозильна камера 23,5 кв.м; склад 38,7 кв.м; виробниче приміщення 25,7 кв.м; виробниче приміщення 67,4 кв.м; виробниче приміщення 13,2 кв.м; виробниче приміщення 9,2 кв.м; виробниче приміщення 60,3 кв.м; котельня 114,8 кв.м; підсобне приміщення 14,1 кв.м; підсобне приміщення 7,5 кв.м; підсобне приміщення 4,2 кв.м; підсобне приміщення 22,6 кв.м - по першому поверху: 1099,0 кв.м. 2-й поверх - коридор 18,9 кв.м; коридор 3,6 кв.м; кладова 4,1 кв.м; зал засідань 40,0 кв.м; кабінет 15,7 кв.м; кабінет 26,7 кв.м; кабінет 16,4 кв.м; коридор 6,4 кв.м - по 2-му поверху: 131,8 кв.м.; адреса: Чернігівська обл., Талалаївський р-н, смт. Талалаївка, вул. Перемоги, буд. 47;

- земельну ділянку, кадастровий номер - :03:001:0033, площею 1,5076 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253; дата державної реєстрації земельної ділянки: 01.01.2004; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: відділ Держгеокадастру у Талалаївському районі Чернігівської області; цільове призначення - для виробничих цілей та розміщення матеріальної бази; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38073426 від 10.11.2017 17:57:24, приватний нотаріус Смолянінова Олена Ярославівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; адреса: Чернігівська обл., Талалаївський р., смт. Талалаївка, вулиця Перемоги, земельна ділянка 47, реєстраційний номер нерухомого майна: 253, шляхом його реалізації в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача неустойку за порушення зобов`язань за Договором купівлі-продажу № 122/ФКД від 26.06.2018 у розмірі 2 026 223,42 грн нараховану за період з 01.12.2018 до 28.03.2019 відповідно п. 5.6 договору та збитки у розмірі 176848,52 грн, які складаються з витрат пов`язаних з вчиненням приватним нотаріусом виконавчого напису в розмірі 103032,00 грн та витрат пов`язаних з виплатою винагороди приватному виконавцю за примусове виконання виконавчого напису в розмірі 73816,52 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 26.06.2018 між ТОВ «Сингента» та ФГ «Агросистема» укладено договір купівлі-продажу № 122/ФКД, за умовами якого відповідач зобов`язався передати у власність позивачу продукцію - кукурудзу 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року, в кількості 2500 +/- 3 % тонн загальною вартістю 10 303 150,00 грн. 02.07.2018 на виконання умов договору купівлі-продажу між відповідачем, як боржником, та позивачем, як кредитором, укладено Товарну аграрну розписку, відповідно до умов якої майбутній врожай сільськогосподарської продукції в обсязі 3000 метричних тонн є предметом застави. 22.12.2018 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Манерко Л.М. вчинив на Аграрній розписці виконавчий напис № 677 про стягнення з відповідача на користь позивача 10 303 150,00 грн шляхом передачі предмету застави. 28.01.2019 приватний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у межах ВП № 58040845 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в якій встановлено, що на виконання виконавчого напису приватним виконавцем вилучено у відповідача та передано позивачу 149 002 кг зерна кукурудзи врожаю 2018 року, що складає 5,96% від загальної кількості зерна, яку потрібно передати позивачу за виконавчим документом. Позивач зазначає, що після виконання частини зобов`язання відповідачем у примусовому та добровільному порядку, частка виконаного зобов`язання за Аграрною розпискою та договором купівлі-продажу становить 576,773 т (загальною вартістю 2 192 091,51грн). Отже, за твердженням позивача на день звернення до суду з позовом відповідач не виконав зобов`язання за Аграрною розпискою та договором купівлі-продажу щодо поставки товару в обсязі 1 923,227 тонн (2 500т - 576,773т=1 923,227т загальною вартістю 8111058,49грн). Позивач стверджує, що відповідач не виконав зобов`язання за договором купівлі-продажу щодо поставки товару позивачу, при цьому, предмет застави, що має бути переданий позивачу, відсутній. Позивач зазначає, що на виконання п.4.6 договору купівлі-продажу здійснив передоплату у розмірі 5 183 035,00грн, а отже враховуючи часткове виконання зобов`язань відповідача щодо поставки товару загальною вартістю 2 192 091,51грн, обсяг вимог позивача наразі обмежується вартістю майна у розмірі 2 990 943,49грн. Позивач вважає, що з метою задоволення своїх вимог за Аграрною розпискою, має право звернути стягнення на інше майно відповідача, яке не є предметом застави, у межах 2 990 943,49грн.

Ухвалою суду від 27.06.2019 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно від 20.05.2019.

Ухвалою суду від 27.06.2019 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти від 20.05.2019 з підстав викладених в ухвалах.

Суд вважає за доцільне зазначити, що вказані ухвали оскаржені позивачем в апеляційному порядку.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2019, якою відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти від 20.05.2019, залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2019 залишено без змін.

За даними програми «Діловодство» відповідно до ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 у справі №927/421/19 відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2019, якою відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. На даний час відсутня інформація щодо результатів розгляду вказаної апеляційної скарги.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.06.2019.

В підготовче засідання 19.06.2019 прибув уповноважений представник позивача.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №246.

19.06.2019 позивачем через відділ документального забезпечення суду (канцелярія) подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії від 19.06.2019.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.06.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Сингента» в задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову з підстав викладених в ухвалі.

19.06.2019 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст.183 Господарського процесуального кодексу України постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 26.06.2019, про що представник позивача повідомлений під розписку.

Ухвала виклик від 19.06.2019 направлена сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до ухвали від 21.06.2019 суд за власною ініціативою виправив описку, допущену в резолютивній частині ухвали Господарського суду Чернігівської області від 19.06.2019 у справі №927/421/19. Вказана ухвала рекомендованою кореспонденцією направлена на адреси сторін, про що свідчать матеріали справи.

В підготовче засідання 26.06.2019 прибув уповноважений представник позивача.

Представник відповідача в підготовче засідання 26.06.2019 не прибув. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, щодо направлення відповідачу ухвали від 19.06.2019 про виклик у судове засідання, до суду не надійшло на час призначеного судового засідання.

26.06.2019 судом вчинені дії щодо перевірки отримання відповідачем ухвали суду від 19.06.2019 за штрихкодовим ідентифікатором 880. Як вбачається з інформації щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту ДППЗ «Укрпошта», поштове відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 880 станом на 25.06.2019 повернуто за зворотною адресою: інші причини в місці виконання операції м. Мена.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 28.08.2019 та відкладено підготовче засідання на 06.08.2019.

В підготовче засідання 06.08.2019 прибув уповноважений представник позивача.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №065.

Крім того, в порядку ст. 120 - 122 Господарського процесуального кодексу України на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет 27.06.2019 розміщено оголошення про виклик Фермерського господарства «Агросистема» в підготовче засідання.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав та не заперечив проти позовних вимог. Заяв та клопотань від нього до суду не надходило.

06.08.2019 позивачем через відділ документального забезпечення суду (канцелярія) подано клопотання від 05.08.2019 про приєднання до матеріалів справи копії витягу з Реєстру аграрних розписок щодо розписки №725, виданого 15.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черниш М.О., яке задоволено судом, документ долучено до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 06.08.2019 представником позивача заявлено усне клопотання про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.08.2019 закрито підготовче провадження у справі №927/421/19 та призначено її до судового розгляду по суті на 20.08.2019.

В судове засідання 20.08.2019 з розгляду справи по суті прибув уповноважений представник позивача. Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув.

20.08.2019 судом вчинені дії щодо перевірки отримання відповідачем ухвали суду від 06.08.2019 за штрихкодовим ідентифікатором 2478. Як вбачається з інформації щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту ДППЗ «Укрпошта», поштове відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 478 станом на 08.08.2019 відправлено до точки видачі в місці виконання операції смт. Срібне.

Враховуючи що станом на 20.08.2019 в матеріалах справи відсутня інформація стосовно отримання чи не отримання відповідачем ухвали від 06.08.2019, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, протокольною ухвалою, відповідно до ст.216 Господарського процесуального кодексу України постановив ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 12.09.2019, про що уповноважений представник позивача повідомлений під розписку.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що 22.08.2019 на адресу суду повернулося поштове повідомлення №478 про вручення відповідачу ухвали суду від 06.08.2019.

Ухвала повідомлення від 20.08.2019 направлена сторонам рекомендованою кореспонденцією

Крім того, в порядку ст. 120 - 122 Господарського процесуального кодексу України на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет 20.08.2019 розміщено оголошення про повідомлення Фермерського господарства «Агросистема» про відкладення судового засідання до 12.09.2019 з розгляду справи по суті.

В судове засідання 12.09.2019 прибув уповноважений представник позивача.

Відповідач в судове засідання 12.09.2019 не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №481.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача, в реєстрі значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «Сингента», місцезнаходження юридичної особи: вул.Козацька, буд. 120/4, м. Київ, керівник Кохадон П`єр Крістоф Андре Жан.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача, в реєстрі значиться Фермерське господарство «Агросистема», місцезнаходження юридичної особи: вул. Гагаріна, 19, С. Поповичка, Талалаївський район, Чернігівська область, керівник Качур Ігор Павлович.

У даному випадку судом також враховано, що учасникам справи повідомлялося про те, що інформацію по справі, яка розглядається, можна отримати на веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://www.court.gov.ua. або в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua., а також те, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Зважаючи на те, що згідно з ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому повторна неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи з огляду на приписи ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що відкладення справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, за приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Причини повторної неявки представника у судове засідання відповідачем суду не повідомлено.

Приймаючи до уваги позицію представника позивача щодо розгляду справи за відсутності представника відповідача, а також враховуючи, що судом вчинені дії щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату проведення судового засідання з розгляду справи по суті, шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією ухвал по справі на адресу відповідача яка відповідає його адресі державної реєстрації та значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інша адреса відповідача в матеріалах справи не значиться, а також шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет оголошення про повідомлення відповідача про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 12.09.2019, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 28.05.2019 попереджено відповідача про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав та не заперечив проти позовних вимог, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як свідчать матеріали справи, 26.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сингента» (позивач, покупець) та Фермерським господарством «Агросистема» (відповідач, продавець) укладено договір купівлі-продажу № 122/ФКД (далі - договір), відповідно до умов якого відповідач у порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується передати у власність позивачу продукцію, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2. договору товаром вважаються речі за наступними характеристиками: найменування товару - кукурудзу 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року, в кількості 2500 +/- 3 % тонн на вибір покупця.

У п.3.1 та п.3.2 договору сторони встановили, що товар постачається на умовах FCA (франко перевізник) Талалаївка, Півд.залізниця, згідно «Інкотермс-2010». Залізничні вагони подаються під завантаження з вказаної у п.3.1 станції на склад ТОВ «Агрофірма «Обрій LTD», який знаходиться за адресою: 17270, Чернігівська обл, Талалаївський р-н, с. Харкове, вул.Науменка,42.

Відповідно до п. 3.3. договору продавець зобов`язаний в період з 01.11.2018 по 30.11.2018 здійснити за свій рахунок безперешкодне відвантаження товару, найменування, кількість, якість упаковка, маркування якого відповідають умовам договору, в залізничні вагони, подані під навантаження покупцем.

Суму договору складає загальна вартість товару. Орієнтовна ціна товару за одну метричну тону становить без ПДВ - 3434,38 грн, ПДВ 20% - 686,88 грн, разом з ПДВ - 4121,26 грн, що становить еквівалент (з ПДВ) 157,30 доларів США по курсу 26,20 грн за 1 долар США, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню укладення цієї угоди за даними Інтернет-сторінки http://minfin.com.ua/currency/mb/ (п.4.2.договору).

Пунктом 3.9 договору сторони погодили, що у підтвердження безумовного виконання продавцем зобов`язання здійснити поставку товару по цьому договору, сторони складуть відповідну товарну аграрну розписку (товарні розписки) відповідно до вимог Закону України «Про аграрні розписки» (із змінами та доповненнями). У разі виконання продавцем зобов`язань за аграрною розпискою (аграрними розписками) відповідно до такої розписки, (розписок) та вимог Закону, зобов`язання продавця в частині поставки товару згідно цього договору вважаються виконаними. Положення що стосуються передачі товару відповідно до аграрної розписки (аграрних розписок) вважаються такими що превалюють над відповідними положеннями, що зазначені у цьому договорі. Усі посилання у документації, що підтверджує передачу товару повинні здійснюватися на реквізити відповідних аграрних розписок.

На виконання умов договору, 02.07.2018 між відповідачем як боржником та позивачем як кредитором укладено Товарну аграрну розписку, посвідчену приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Максак І.М. та зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №429.

Відповідно до п. 2.1. Товарної аграрної розписки боржник зобов`язується здійснити поставку сільськогосподарської продукції кредитору за Товарною аграрною розпискою у якості, кількості та у строки, передбачені умовами Товарної аграрної розписки. У рамках цієї Товарної аграрної розписки під сільськогосподарською продукцією розуміється кукурудза 3-го класу, врожаю 2018 року або врожаю наступних років у разі настання випадків, передбачених у цій Товарній аграрній розписці.

Згідно з п. 2.2 Товарної аграрної розписки всі інші умови щодо якості, кількості, ціни та умов поставки сільськогосподарської продукції, що не зазначені у цій Товарній аграрній розписці, визначаються у рамках договору поставки №122/ФКД від 26.06.2018, укладеного між сторонами. Недійсність договору поставки та/або будь-якого іншого договору, укладеного сторонами, з метою виконання зобов`язання за цією Товарною аграрною розпискою, не тягне за собою її недійсність, не впливає на зміст її положень та не може бути умовою для виконання цієї товарної аграрної розписки. У разі розбіжностей між положеннями договору поставки та положень цієї товарної аграрної розписки, положення останньої мають переважну силу.

Сторони у п. 5.1. Товарної аграрної розписки визначили, що орієнтовна ціна сільськогосподарської продукції за одну метричну тону становить без ПДВ - 3434,38 грн, ПДВ 20% - 686,88 грн, разом з ПДВ 4121,26 грн, орієнтовна загальна вартість товарної аграрної розписки становить 10 303 150,00 грн.

У відповідності до п. 6.1. Товарної аграрної розписки сільськогосподарська продукція постачається на умовах FCA (франко перевізник), ст. Талалаївка, Півд. залізн., згідно з «Інкотермс-2010», місце поставки: ТОВ «Агрофірма «Обрій LTD», що знаходиться за адресою: 17270, Чернігівська обл., Талалаївський р-н, с. Харкове, вул. Науменка, 42.

Боржник за аграрною розпискою зобов`язаний в період з 01.11.2018 по 30.11.2018 здійснити за свій рахунок безперешкодне відвантаження сільськогосподарської продукції, найменування, кількість та якість якої відповідають умовам цієї Товарної аграрної розписки.

Розділом 7 Товарної аграрної розписки сторонами погоджено предмет застави.

Так, відповідно до п. 7.1. - 7.5 Товарної аграрної розписки предметом застави за цією Товарною аграрною розпискою є майбутній врожай сільськогосподарської продукції (надалі - заставне майно). Якість заставленого майна відповідає показникам якості що зазначено у п.3 Товарної аграрної розписки. Розмір заставленого майна складає 3 000 метричних тон, який визначається у відповідності до загальної кількості сільськогосподарської продукції, що є предметом зобов`язання за цією Товарною аграрною розпискою, із застосуванням додаткового коефіцієнта (1,2) за наступною формулою: кількість сільськогосподарської продукції, яка зазначена у п. 4.1. цієї Товарної аграрної розписки (МТ)х1,2 = розмір застави (МТ). Загальна вартість заставленого майна вираховується на основі орієнтовної ціни сільськогосподарської продукції відповідно до п. 5.1 що є предметом зобов`язання за цією Товарною аграрною розпискою. На момент видачі Товарної аграрної розписки загальна вартість заставленого майна становить 12 363 780,00 грн разом з ПДВ.

В розділі 8 Товарної аграрної розписки сторонами погоджено земельні ділянки, в межах яких вирощуватиметься заставлене майно, загальною площею 365,517 га та наведені дати договору, дати державної реєстрації, номери держреєстрації їх кадастрові номери, площі паїв для застави та місце розташування на території Талалаївського району Чернігівської області.

Товарна аграрна розписка зареєстровану в Реєстрі аграрних розписок за № 725, що підтверджується Витягом з реєстру нотаріальних дій про аграрну розписку.

Виходячи із встановлених обставин спору, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем укладено Товарну аграрну розписку, правовідносини по якій врегульовано Законом України «Про аграрні розписки».

За приписами статті 1 Закону України «Про аграрні розписки», аграрною розпискою є товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про аграрні розписки» боржник за аграрною розпискою - особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах.

Кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом.

За визначенням наведеним у ст.3 Закону України «Про аграрні розписки» Товарна аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника за аграрною розпискою здійснити поставку узгодженої сільськогосподарської продукції, якість, кількість, місце та строк поставки якої визначені аграрною розпискою.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №56181923 від 02.07.2018, за боржником Фермерське господарство «Агросистема» (код 35750634, Чернігівська обл., Талалаївський р-н, с.Поповичка, вул.Гагаріна,буд.19) зареєстровано обтяження - застава рухомого майна за товарною аграрною розпискою №429 від 02.07.2018 на майбутній врожай кукурудзи 3-го класу врожаю 2018 року в загальному обсязі 3 000 метричних тон, розташованих на земельних ділянках на території Поповичківської с/ради, Староталалаївської с/ради, Липівської с/ради, Рябухівської с/ради Талалаївського району Чернігівської області, загальною площею 365,517 га, строк виконання зобов`язання 30.11.2018, термін дії 02.07.2023, заборонено відчужувати. Обтяжувачем у вказаному витягу зазначено - товариство з обмеженою відповідальністю «Сингента», код 30265338, м. Київ, вул. Козацька, буд.120/4.

У відповідності до п. 4.6. договору за умови виконання продавцем умов, зазначених у п. 3.9. цього договору, покупець здійснює часткову оплату товару на умовах передоплати у розмірі, що складає гривневий еквівалент 196625 доларів США по курсу продажу долара США, що склався на міжбанківському валютному ринку України за даними інтернет сторінки http://minfin.com.ua/currency/mb/ на банківський день, що передує даті виставлення рахунку на передплату продавцем, впродовж 5 банківських днів з моменту його виставлення.

Пунктом 4.7. договору сторони погодили, що оплата решти вартості товару здійснюється до 31.08.2019 із врахуванням інших положень цього договору, але не раніше отримання покупцем наступних документів:

4.7.1. Посвідчення про якість товару типова форма №42.

4.7.2. Рахунок-фактура продавця на товар.

4.7.3. видаткова (товарна) накладна на товар.

4.7.4. Податкова накладна.

Сторони у п.4.8. договору погодили, що оплата будь-яких платежів по цьому договору здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів у безготівковій формі на поточний рахунок продавця. Сторони можуть провести взаєморозрахунки у іншій формі, прийнятній для обох сторін.

Як стверджує позивач, 02.07.2018 відповідач виставив позивачу для здійснення попередньої оплати за кукурудзу 3-го класу урожаю 2018 року рахунки: № 2 на суму 260000,00 грн, № 3 на суму 2 850 000,00 грн, № 4 на суму 2 073 035,00 грн.

05.07.2018 позивачем здійснено попередню оплату за кукурудзу 3-го класу урожаю 2018 року згідно договору №122/ФКД, що підтверджується платіжними дорученнями №000304953 на суму 260000,00 грн з посиланням на рахунок №2 від 02.07.2018, № 000304954 на суму 2850000,00 грн з посиланням на рахунок №3 від 02.07.2018, № 000304955 на суму 2073035,00 грн з посиланням на рахунок №4 від 02.07.2018, а всього на суму 5183035,00 грн.

05.07.2018 між позивачем та відповідачем укладено додаток № 2 до договору №122/ФКД від 26.06.2018, в якому зафіксовано здійснення позивачем передоплати у загальному розмірі 5 183 035,00 грн., що становило еквівалент 195 955,95 доларів США.

Як стверджує позивач, на виконання умов договору та Товарної аграрної розписки відповідачем поставлено позивачу кукурудзу 3-го класу в кількості 427,771 тон на загальну суму 1 573 733,80грн, що підтверджується видатковими накладними № 33 від 18.12.2018 в кількості 230 тон на суму 764 851,20 грн та №30 від 19.12.2018 в кількості 197,771 тон на суму 808 882,60 грн.

Відповідачем зазначені твердження позивача не оспорені та неспростовані в установленому порядку.

Слід зазначити, що Товарна аграрна розписка від 02.07.2018 не містить відмітки про часткове виконання відповідачем зобов`язання по поставці кукурудзи 3- го класу врожаю 2018 року.

19.12.2018 позивачем направлено відповідачу вимогу №1129/18 від 19.12.2018, в якій кредитор за Товарною аграрною розпискою вимагає від Фермерського господарства «Агросистема» безумовно виконати зобов`язання за товарною аграрною розпискою та поставити сільськогосподарську продукцію. Вимога вручена відповідачу 24.12.2018, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 19.12.2018, накладною №302 від 19.12.2018, фіскальним чеком від 19.12.2018 та відстеженням поштових відправлень з офіційного сайту «Укрпошта» поданого позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про аграрні розписки», аграрні розписки діють до повного їх виконання.

Як вказувалось вище, умовами аграрної розписки встановлено остаточну дату відвантаження сільськогосподарської продукції - 30 листопада 2018 року.

Сторонами у справі не надано суду доказів на підтвердження того, що ФГ «Агросистема» зазначеним чином виконало свої зобов`язання у визначений аграрною розпискою строк у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 546, 572 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Положеннями статті 19 Закону України «Про заставу», які кореспондуються з приписами ч. 2 ст. 589 Цивільного кодексу України визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», яка кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

З огляду на зазначене, та беручи до уваги те, що відповідач належним чином та у строк, передбачений Товарною аграрною розпискою, не виконав взяті на себе зобов`язання щодо здійснення поставки сільськогосподарської продукції (кукурудзи 3-го класу, врожаю 2018 року) позивачу, останній набув право на звернення стягнення на предмет застави згідно аграрної розписки, укладеної між сторонами у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про аграрні розписки» наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою. У разі невиконання боржником за аграрною розпискою зобов`язань за аграрною розпискою у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки.

За таких обставин, якщо Аграрна розписка не виконана вчасно, то кредитор має право звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, після чого Аграрна розписка із виконавчим написом стає виконавчим документом, і стягнення проводиться згідно із Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про аграрні розписки».

Як свідчать матеріали справи, 22.12.2018 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Манерко Л.М. вчинив на аграрній розписці виконавчий напис № 677 про стягнення з боржника Фермерське господарство «Агросистема» на користь стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Сингента» на підставі аграрної розписки, посвідченої 02.07.2018 року за реєстровим №429, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Максак Іриною Миколаївною, зареєстрованої в Реєстрі аграрних розписок 02.07.2018 року під номером 725 якою установлено безумовне зобов`язання боржника здійснити поставку кукурудзи 3-го класу, врожаю 2018 року, у строк з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018, 2500 метричних тон +/- 3% кукурудзи 3-го класу, що відповідає за якісними показниками, строк за який провадиться стягнення: з 02 липня 2018 року по 22 грудня 2018 року таких предметів: кукурудза 3-го класу, врожаю 2018 року, 2500 метричних тон +/- 3%, що відповідає за якісними показниками, загальною вартістю 10 303 150,00 грн шляхом передачі предмету застави: врожаю кукурудзи 3-го класу 2018 року, що вирощується на земельних ділянках загальною площею 365,517га, кадастрові номери: :06:001:0228, :06:001:0229, :06:001:0246, :06:001:0249, :06:001:0259, :06:001:0260, :06:001:0261, :06:001:0283, :06:001:0284, :06:001:0285, :06:001:0286, :06:001:0292, :06:001:0294, :06:001:0296, :06:001:0312, :06:001:0316, :06:001:0317, :06:001:0319, :06:001:0358, :06:001:0359, :06:001:0367, :06:001:0370, :06:001:0371, :06:001:0386, :06:001:0387, :06:001:0393, :06:001:0400, :06:001:0401, :06:001:0402, :06:001:0406, :06:001:0407, :06:001:0408, :06:001:0421, :06:001:0444, :06:001:0447, :06:001:0449, :06:001:0451, :06:001:0462, :06:001:0463, :06:001:0465, :06:001:0466, :06:001:0467, :06:001:0469, :06:001:0471, :06:001:0472, :06:001:0473, :06:001:0475, :06:001:0478, :06:001:0498, :06:001:0501, :06:001:0502, :06:001:0504, :06:001:0521, :06:001:0522, :06:001:0523, :06:001:0555, :06:001:0556, :06:001:0798, :06:001:0841, :06:001:0849, :06:001:0850, :06:001:0852, :06:001:0853, :06:001:0854, :06:001:0855, :06:001:0857, :06:001:0858, :06:001:0859, :06:001:0860, :06:001:0861, :06:001:0862, :06:001:0863, :06:001:0865, :06:001:0866, :06:001:0903, :06:001:0904, :06:001:0905, :06:001:0908, :06:001:0910, :06:001:0142, :06:001:0144, :06:001:0254, :04:001:1281, :04:001:1282, :04:001:1598, :05:001:1797, :05:001:1798, :05:001:1799, :05:001:1800, :05:001:1801, :05:001:1802, :05:001:1803, :05:001:1814, :05:001:1899, :05:001:1900, :05:001:1912, :05:001:1914, :05:001:1947, :05:001:1948, :05:001:1949, :05:001:1950, :05:001:1951, :05:001:1952, :05:001:1953, :05:001:1954, :05:001:1955, :05:001:1958, :05:001:1959, :05:001:1971, :05:001:1972, :06:001:1405, :06:001:1406, :06:001:1407, :06:001:1408, :06:001:1409, :06:001:1410, :04:001:1394, :04:001:1396, :04:001:1401, :04:001:1404.

10.01.2019, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. відкрито виконавче провадження №58040845 з примусового виконання виконавчого напису №677 від 22.12.2018.

16.01.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. складено акт вилучення та передачі майна стягувачу /предмета застави аграрної розписки/ ВП№58040845, відповідно до якого виявлено майно боржника зерно кукурудзи 3-го класу, врожаю 2018 року, в кількості 149002 кг, яке знаходиться на ТДВ «Гадяцький елеватор», Полтавська область, Гадяцький район, м. Гадяч, вул. Героїв майдану, 75.

Як вбачається зі змісту вказаного акта, зерно кукурудзи 3-го класу, врожаю 2018 року, в кількості 149002 кг, що відповідає якісним показникам та вимогам державних стандартів України, прийнято представником ТОВ «Сингента» Борчевським В.М. на підставі довіреності від 08.01.2019 №2.

Передача відповідачем позивачу 149,002 тон кукурудзи 3-го класу українського походження урожаю 2018 року на суму 618357,71 грн також підтверджується видатковою накладною №1 від 16.01.2019.

28.01.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. складено акт приватного виконавця, в якому встановлено, що ним на виконання виконавчого напису було вилучено у боржника та передано стягувачу 149002кг/149,002 тони/ зерна кукурудзи 3-го класу врожаю 2018 року. Це складає 5,96% від загальної кількості зерна кукурудзи 3-го класу врожаю 2018 року/2500 тон вартістю 10 303 150 грн/, яке потрібно передати стягувачу за виконавчим документом.

Крім того, 28.01.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. складено акт приватного виконавця, в якому встановлено, що предмет застави визначений виконавчим написом, згідно наданої довідки від 28.01.2019 головою ФГ «Агросистема», а саме: зерно кукурудзи 3-го класу, врожаю 2018 року у підприємства боржника відсутній. Заходи щодо розшуку такого предмета застави виявилися безрезультатними.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. від 28.01.2019 повернуто виконавчий документ стягувачу.

Враховуючи вище наведене суд доходить висновку, що відповідачем в рахунок часткового виконання зобов`язань було поставлено позивачу кукурудзи 3-го класу всього у кількості 576,773т (230,000т+179,771т+149,002т) на суму 2 192 091грн51коп. (764 851,20грн+808 882,60грн+618357,71 грн).

Отже, відповідачем не здійснено поставки кукурудзи 3-го класу на суму 2 990 943,49 грн, з огляду на проведену позивачем попередню оплату вартості кукурудзи 3-го класу на суму - 5 183 035,00 грн.

Позивач стверджує, що станом на день звернення до суду з позовом відповідач не виконав зобов`язання за аграрною розпискою та договором купівлі-продажу щодо поставки товару в обсязі 1923,227т (2500,00т-576,773т загальною вартістю 8111058,49грн).

Частиною 3 ст. 13 Закону України «Про аграрні розписки» визначено, що у разі відсутності в натурі предмета застави, що має бути переданий кредитору за аграрною розпискою, кредитор за аграрною розпискою має право на задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна боржника.

Позивач, посилаючись на ч.3 ст.13 вказаного Закону, звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовними вимогами до відповідача про звернення стягнення на нерухоме майно (нежитлову будівлю загальною площею 1230,8кв.м та земельну ділянку площею 1,5076га), що належить Фермерському господарству «Агросистема» (інформаційна довідка №161390621 від 28.03.2019) в рахунок задоволення вимоги за Товарною аграрною розпискою від 02.07.2018, посвідченою приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Максак І.М. та зареєстровано в Реєстрі аграрних розписок за №725, що дорівнює 2 990 943,49 грн.

У п.12.7 Товарної аграрної розписки зазначено, якщо суми отримані від реалізації заставленого майна недостатньо для повного виконання вимог кредитора, він має право отримати суму, якої не вистачає для повного погашення заборгованості за рахунок звернення стягнення на інше майно боржника за Товарною аграрною розпискою в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Суд зазначає, що приписами Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку» врегульовано питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

Разом з тим законодавець врегулював спеціальний порядок та можливість звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса за Товарною аграрною розпискою.

При цьому, нормами чинного законодавства України, в тому числі Закону України «Про аграрні розписки», який регулює питання використання аграрних розписок в операціях з сільськогосподарською продукцією, не передбачено можливість безпосереднього звернення стягнення за рахунок нерухомого майна, як іншого майна боржника, в разі недостатності (відсутності) зібраного врожаю для повного погашення за рахунок такої сільськогосподарської продукції зобов`язань боржника за аграрною розпискою, предметом застави за якою є майбутній врожай сільськогосподарської продукції. Товарна аграрна розписка від 02.07.2018 не містить застережень, переліку іншого нерухомого майна боржника, на яке кредитором може бути звернено стягнення у випадку недостатності (відсутності) зібраного врожаю сільськогосподарської продукції.

За таких обставин, Господарський суд Чернігівської області дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в частині звернення стягнення на нерухоме майно нежитлову будівлю, маслозавод, загальною площею 1230,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253 та земельну ділянку, кадастровий номер - :03:001:0033, площею 1,5076 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253, адреса: Чернігівська обл., Талалаївський р-н, смт. Талалаївка, вул. Перемоги,47, що належить Фермерському господарству «Агросистема» в рахунок задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» за Товарною аграрною розпискою від 02.07.2018, посвідченою приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Максак І.М. та зареєстрованою в Реєстрі аграрних розписок за № 725, що дорівнює 2 990 943,49 грн.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки за порушення зобов`язань за договором купівлі-продажу № 122/ФКД від 26.06.2018 у розмірі 2 026 223,42 грн за період з 01.12.2018 до 28.03.2019, суд відзначає наступне.

Як вже встановлено судом, у визначений договором купівлі-продажу №122/ФКД від 26.06.2018 та товарною аграрною розпискою строк до 30.11.2018 відповідач не виконав своє зобов`язання щодо поставки позивачу зерна кукурудзи 3-го класу, врожаю 2018 року у повному обсязі.

Згідно з п. 5.6. договору, покупець у разі прострочення продавцем передачі товару має право нарахувати продавцю неустойку в розмірі 0,2 % від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Проаналізувавши умови договору та наведені норми законодавства суд доходить висновку, що за своєю правою природою заявлена позивачем до стягнення з відповідача неустойка у сумі 2 026 223,42 грн за період з 01.12.2018 до 28.03.2019 розрахована від суми недопоставки 10 303 150,00 грн з урахуванням часткового виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки зерна кукурудзи - є пенею.

Пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок неустойки, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем своїх зобов`язань, суд вважає його обґрунтованим, доведеним та арифметично вірним, а отже доходить висновку, що позивачем правомірно нараховані 2 026 223,42 грн за період з 01.12.2018 до 28.03.2019, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 2026223,42 грн за період з 01.12.2018 до 28.03.2019 підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з Фермерського господарства «Агросистема» збитків у розмірі 176848,52 грн суд зазначає наступне.

Позивачем пред`явлено до стягнення збитки у розмірі понесених витрат - 103 032,00 грн, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису Приватним нотаріусом та у розмірі 73816,52 грн сплаченої винагороди приватному виконавцю за вчинення виконавчих дій, спрямованих на виконання виконавчого напису.

Згідно з ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналогічні по своїй суті положення стосовно збитків містяться у ст. 22 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідачем не подано доказів, які б свідчили про те, що він вживав всіх залежних від нього заходів, необхідних для належного виконання свого обов`язку.

Таким чином, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Частиною 2 статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Тобто, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру, а їх стягнення (відшкодування) передбачено на випадок будь-якого господарського правопорушення, якщо інше не передбачене законом. Для цього необхідно виконати певні розрахунки і підкріпити їх відповідними доказами, які беззастережно підтверджували б їх реальний розмір на визначену дату.

На підтвердження своєї позиції позивачем подано акт наданих послуг від 22.12.2018, відповідно до якого приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Манерко Лариса Миколаївна надала, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Сингента» прийняло послуги на суму 103 032,00 грн за вчинення Виконавчого напису за реєстровим №677, згідно рахунку №б/н від 22.12.2018. Відповідно до п. 2 вказаного акта послуги надані в повному обсязі. Сторони претензій щодо виконання зобов`язань одна до одної не мають.

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Манерко Л.М. виставлено позивачу рахунок №б/н на оплату за вчинення нотаріальних дій на суму 103032,00 грн.

Позивачем вказані нотаріальні послуги оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №000300150 від 10.01.2019 на суму 103032,00 грн з призначенням платежу: «оплата за нотаріальна діяльність зг. Акт від 22.12.2018».

Як вже зазначалося, у разі невиконання боржником зобов`язань за аграрною розпискою у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки.

За таких обставин, суд доходить висновку, що законодавчо визначений спеціальний порядок звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, зі змінами, визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема п. 12 нотаріально посвідчені товарні та фінансові аграрні розписки.

Суд зазначає, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) збитки; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; 4) вина заподіювача збитків. Відсутність хоча б одного з цих елементів унеможливлює стягнення збитків (у тому числі упущеної вигоди).

Як вже встановлено судом, у визначений аграрною розпискою строк відповідач не виконав своє зобов`язання перед позивачем.

За таких обставин, враховуючи матеріали справи, суд доходить висновку, про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 103 032,00 грн збитків у розмірі витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису Приватним нотаріусом.

Позивачем до матеріалів справи додано договір про надання послуг №ВП/19 від 10.01.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сингента» (замовник, стягувач) та Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрієм Михайловичем (приватний виконавець), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, зазначених в договорі, приватний виконавець зобов`язується надати, а стягувач зобов`язується сплатити додаткову винагороду за нижче вказані послуги: виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №677 вчиненого 22.12.2018, Манерко Ларисою Миколаївною , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, про стягнення з боржника ФГ «Агросистема» на користь стягувача ТОВ «Сингента» на підставі аграрної розписки, посвідченої 02.07.2018 за реєстровим № 429, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Максак Іриною Миколаївною, зареєстрованої в Реєстрі аграрних розписок 02.07.2018 під номером 725, якою установлено безумовне зобов`язання боржника здійснити поставку кукурудза 3-го класу, врожаю 2018 року, у строк з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року, 2500 метричних тон +/- 3% кукурудзи 3-го класу, що відповідає за якісними показниками таким вимогам: вологість - макс. 14,5%; смітна домішка - макс.2,0%, Зернова домішка - макс. 10,0%, в т.ч. биті -макс. 5%, пошкоджені макс. - 5%; амброзія - не допускається; наявність будь-яких карантинних об`єктів, фузаріозу та/або фузаріозних зерен не допускається; товар зі ступенем зараженості комахами вище першого ступеня не допускається; генетично модифіковані об`єкти не допускаються; всі інші показники якості повинні відповідати вимогам державних стандартів України (ДСТУ): № 4525:2006, чинних в Україні на день видачі Товарної аграрної розписки, строк, за який провадиться стягнення: з 02.07.2018 року по 22.12.2018 року таких предметів: кукурудза 3-го класу, врожаю 2018 року, 2500 метричних тон +/- 3%, що відповідає за якісними показникам: вологість - макс. 14,5%; смітна домішка - макс.2,0%, Зернова домішка - макс. 10,0%, в т.ч. биті - макс. 5.%, пошкоджені макс. - 5%; амброзія - не допускається; наявність будь-яких карантинних об`єктів, фузаріозу та/або фузаріозних зерен не допускається; товар зі ступенем зараженості комахами вище першого ступеня не допускається; генетично модифіковані об`єкти не допускаються; всі інші показники якості повинні відповідати вимогам державних стандартів України (ДСТУ): № 4525:2006, чинних в Україні на день видачі цієї Товарної аграрної розписки, і загальною вартістю 10 303 150 грн 00 коп. (з ПДВ), шляхом передачі предмету застави: врожаю кукурудзи 3-го класу 2018 року, що вирощується на земельних ділянках загальною площею 365,517 га.

Відповідно до п. 4.1. договору орієнтовна загальна вартість додаткової винагороди за надані послуги за договором складає 232 000,00 грн, без ПДВ. Ціна договору розраховується відповідно до п. 4.2. цього Договору.

Приватний виконавець виставив позивачу рахунок-фактуру №1-00000003 від 28.01.2019 на суму 73 816,52 грн за додаткову винагороду по ВП 58040845/виконавчий напис №677 від 22.12.2018, згідно договору №ВП/19 від 10.01.2019.

28.01.2019 між Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. та ТОВ «Сингента» оформлено акт здачі-приймання виконаних робіт, відповідно до умов якого виконавець провів виконавчі дії відповідно до виконавчого документу, та здійснив часткове виконання шляхом передачі майна, а стягувач прийняв майно, а саме зерно кукурудзи 3го класу врожаю 2018 року в кількості 149002 кг на суму 614067,74 грн.

Згідно з п. 2 акта здачі-приймання виконаних робіт від 28.01.2019, стягувач приймає дані послуги та здійснює оплату додаткової винагороди, передбаченої п. 4.2.3 договору в розмірі 2,25% від фактично переданого майна на користь стягувача, що дорівнює 13816,52 грн та передбаченої п. 4.2.4 договору в розмірі 60000 грн.

На підтвердження фактичного понесення вищевказаних витрат, позивачем надано платіжне доручення №00300878 від 05.02.2019 на суму 73816,52 грн, з призначенням платежу: «оплата за виконавчі дії відповідно до виконавчого документу зг.АКТ від 28.01.2019».

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, для обґрунтування власних позовних вимог позивач має довести:

-факт наявності спричинення йому збитків;

-що між рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача та настанням збитків є безпосередній прямий причинно-наслідковий зв`язок;

-що саме ті дії відповідача, які призвели до виникнення збитків є неправомірними;

-наявність вини відповідача у виникненні збитків.

За відсутності хоча б однієї із названих умов цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно ч.4 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно ст.31 Закону України «Про органи та осіб які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру.

Відповідно до ч.8 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця. За погодженням із стягувачем додаткова винагорода приватного виконавця може бути сплачена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження повністю або частково. Приватному виконавцю забороняється укладати угоди з метою зміни розміру основної винагороди.

Частиною 11 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

Таким чином, законом заборонено стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю.

З огляду на наведені норми закону та умов угоди про примусове виконання судового рішення, суд вважає невірним трактування сплачених позивачем у процедурі виконавчого провадження сум додаткової винагороди як збитків. Правова природа сум додаткової винагороди визначена безпосередньо Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та умовами угоди про примусове виконання судового рішення, стороною якої відповідач не був, а тому сплачена позивачем сума додаткової винагороди приватному виконавцю не є збитками в розумінні ст.22 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з відповідача збитків в розмірі 73 816,52 грн сплаченої винагороди приватному виконавцю за вчинення виконавчих дій, спрямованих на виконання виконавчого напису.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши подані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, за своїм внутрішнім переконанням, всебічно та повно дослідивши обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 2 026 223 грн 42 коп. неустойки та 103 032 грн 00 коп. збитків у розмірі витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису Приватним нотаріусом.

За таких обставин, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Сингента» в стягненні з Фермерського господарства «Агросистема» 73816 грн 52 коп. збитків у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Суд зазначає, що як наголосив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України», згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволені частково, судовий збір відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача в розмірі 31938 грн 83 коп.

При цьому, судовий збір у сумі 2881,50грн (960,50грн х 3) за подання до Господарського суду Чернігівської області трьох заяв про забезпечення позову покладається на позивача з огляду на відмову в їх задоволенні.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 123, 129, 165-167, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» до Фермерського господарства «Агросистема» про звернення стягнення на майно, стягнення неустойки та відшкодування збитків задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Агросистема» (вул. Гагаріна, буд. 19, с.Поповичка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17242, ідентифікаційний код 35750634) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» (вул. Козацька, 120/4, м. Київ, 03022, ідентифікаційний код 30265 грн 42 коп. неустойки, 103032 грн 00 коп. збитків, 31938 грн 83 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Товариству з обмеженою відповідальністю «Сингента» (вул. Козацька, 120/4, м. Київ, 03022, ідентифікаційний код 30265338) у вимозі за Товарною аграрною розпискою від 02.07.2018, посвідченою приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Максак І.М. та зареєстрованою в Реєстрі аграрних розписок за № 725, що дорівнює 2 990 943 грн 49 коп. про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить Фермерському господарству «Агросистема» (вул. Гагаріна, б.19, с.Поповичка, Талалаївський р-н, Чернігівська область, 17242, ідентифікаційний код 35750634), а саме:

- нежитлову будівлю, маслозавод, загальною площею 1230,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253; опис об`єкта: 1-й поверх -прибудова 17,3 кв.м; коридор 41,9 кв.м; кабінет 12,9 кв.м; лабораторія 24,2 кв.м; підсобне приміщення 5,5 кв.м; лабораторія 8,6 кв.м; лабораторія 3,0 кв.м; підсобне приміщення 8,2 кв.м; коридор 19,9 кв.м; коридор 9,0 кв.м; душова 4,1 кв.м; санвузол 1,8 кв.м; кладова 1,6 кв.м; роздягальня 12,8 кв.м; склад 9,8 кв.м; склад 7,4 кв.м; коридор 2,5 кв.м; склад 17,3 кв.м; морозильна камера 26,6 кв.м; бокс закваски 6,0 кв.м; бокс закваски 2,5 кв.м; бокс закваски 1,3 кв.м; виробничий цех 139,5 кв.м; кладова 7,1 кв.м; щитова 4,5 кв.м; виробничий цех 148,1 кв.м; морозильна камера 49,7 кв.м; морозильна камера 13,2 кв.м; морозильна камера 24,2 кв.м; склад 33,9 кв.м; коридор 9,9 кв.м; підсобне приміщення 7,4 кв.м; склад 16,1 кв.м; морозильна камера 23,5 кв.м; склад 38,7 кв.м; виробниче приміщення 25,7 кв.м; виробниче приміщення 67,4 кв.м; виробниче приміщення 13,2 кв.м; виробниче приміщення 9,2 кв.м; виробниче приміщення 60,3 кв.м; котельня 114,8 кв.м; підсобне приміщення 14,1 кв.м; підсобне приміщення 7,5 кв.м; підсобне приміщення 4,2 кв.м; підсобне приміщення 22,6 кв.м - по першому поверху: 1099,0 кв.м. 2-й поверх - коридор 18,9 кв.м; коридор 3,6 кв.м; кладова 4,1 кв.м; зал засідань 40,0 кв.м; кабінет 15,7 кв.м; кабінет 26,7 кв.м; кабінет 16,4 кв.м; коридор 6,4 кв.м - по 2-му поверху: 131,8 кв.м.; адреса: Чернігівська обл., Талалаївський р-н, смт. Талалаївка, вул. Перемоги, буд. 47;

- земельну ділянку, кадастровий номер - :03:001:0033, площею 1,5076 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253; дата державної реєстрації земельної ділянки: 01.01.2004; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: відділ Держгеокадастру у Талалаївському районі Чернігівської області; цільове призначення - для виробничих цілей та розміщення матеріальної бази; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38073426 від 10.11.2017 17:57:24, приватний нотаріус Смолянінова Олена Ярославівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; адреса: Чернігівська обл., Талалаївський р., смт. Талалаївка, вулиця Перемоги, земельна ділянка 47, реєстраційний номер нерухомого майна: 253, шляхом його реалізації в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» - відмовити повністю.

5. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сингента» в стягненні з Фермерського господарства «Агросистема» 73816 грн 52 коп. збитків.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 23.09.2019.

Суддя Н.Ю.Книш