УХВАЛА

17.09.2019Справа №910/12725/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет» про забезпечення позову і додані до неї матеріали,

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет»

Відповідач-1: Державне підприємство «СЕТАМ»

Відповідач-2: ОСОБА_1

Представники учасників справи: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет» 16 вересня 2019 року звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом:

- зобов`язати Державне підприємство «СЕТАМ» зупинити електронні торги з продажу арештованого майна за лотом №367953 до розгляду позову по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що 15.09.2019 року позивача було проінформовано третьою стороною про те, що відповідачами не було дотримано вимог встановлених в розділі ІІ. Передача майна на реалізацію, а саме не вказано про обмежену функціональність, відсутність елементів, явні дефекти майна, зазначеного в описі лоту.

Крім того, заявником зазначено, що відповідачами не розміщено жодного правдивого фото приміщення, що виставлено на торги.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує, що у випадку не зупинення електронних торгів, позивач не зможе реалізувати рішення суду щодо предмету позову в частині повернення ДП «Сетам» гарантійного внеску в розмірі 90 094,90 грн за лотом №367953 на користь учасника №2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет».

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет» про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За змістом п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, положеннями частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 лютого 2018 у справі №911/2930/17.

З поданої до суду заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник просить вжити заходи забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання Державного підприємства «СЕТАМ» зупинити електронні торги з продажу арештованого майна за лотом №367953 до розгляду позову по суті, приведе до того, що заявник не зможе реалізувати рішення суду щодо предмету позову в частині повернення ДП «Сетам» гарантійного внеску в розмірі 90 094,90 грн за лотом №367953 на користь учасника №2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет».

Разом з тим, у вказаній заяві про забезпеченні позову заявником зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову у визначений спосіб може суттєво утруднити або навіть унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких останній звернувся.

Проте, вказана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того, заявником не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами у чому полягає недотримання відповідачами вимог встановлених в розділі ІІ. Передача майна на реалізацію.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В той же час, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, з якими приписи ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, доводи та обґрунтування заявника, викладені у заяві про забезпечення позову, зводяться до оцінки доказів, що стосуються майбутнього предмету спору, а також до надання відповідної оцінки спірних правовідносин, що буде здійснюватись під час розгляду справи по суті, у випадку пред`явлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет» відповідного позову до Державного підприємства «Сетем» та ОСОБА_1.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет» про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська