ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Черкаси справа № 925/509/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: Ярмолінський Ю.В. - адвокат за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Фермерського господарства "Петраківське" (с. Петраківка, Катеринопільський район, Черкаська область) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (м. Черкаси) про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов з вимогами про:

- визнати поновленим укладений 20 квітня 2012 року між Катеринопільською районною державною адміністрацією та фермерським господарством "Петраківське" договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим № :02:002:0005;

- визнати укладеною між орендодавцем, управлінням Держгеокадастру у Черкаській області та орендарем, фермерським господарством "Петраківське" () додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 20 квітня 2012 року щодо земельної ділянки з кадастровим № :02:002:0005 в редакції позивача. При цьому зміни до договору стосуються поновлення строку дії договору на 5 років, визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, виду та розміру орендної плати.

Ухвалою від 08.08.2019 суд прийняв до розгляду заяву позивача від 16.07.2019 (а.с. 117) про зміну предмета позову, якою позивач просить суд визнати поновленим договір оренди землі від 20.04.2012 та визнати укладеною додаткову угоду до цього договору в редакції позивача, умови якої стосуються лише поновлення договору на 5 років.

Суд розцінює, що змінами до позовних вимог по предмету позову позивач, зокрема, привів свої вимоги у відповідність до положень ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", конкретизував умови додаткової угоди щодо сукупних характеристик орендованої земельної ділянки, які вже містилися у п. 1 та 2 договору оренди землі, а не мав наміру змінити позовні вимоги по суті.

Такі дії позивача є правомірними, що також вбачається і з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 10 вересня 2018 року по справі № 920/739/17.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не направив свого представника в судове засідання, причини неявки не відомі. У відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та вказав, що позивач не довів наявності необхідних і достатніх підстав для поновлення Договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до нього, а відповідач у встановлені строки заперечив проти поновлення строку дії договору в порядку ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 09.09.2019 відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У відповідності до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в їх сукупності, заслухавши доводи і пояснення представника позивача, суд вважає, що змінені позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається наступне:

20.04.2012 між Катеринопільською районною державною адміністрацією Черкаської області (далі - Орендодавець (уповноважена ним особа), в особі голови райдержадміністрації Бардаченка Олексія Васильовича, який діє на підставі Звкону України "Про місцеві державні адміністрації", та розпорядження Катеринопільської райдержадміністрації за № 39-К від 19.05.2010 та Фермерським господарством "Петраківське" в особі голови Ярмолінського Валентина Васильовича, який діє на підставі Статуту, зареєстрованого Катеринопільською райдержадміністрацією розпорядження № 0000225 від 07.03.2007 було укладено договір оренди землі (далі - Договір, а.с. 17-20), у відповідності до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (пасовища) резервного фонду, яка знаходиться за межами населеного пункту в адмінмежах Вербовецької сільської ради (п. 1. Договору).

Відповідно до п. 2. Договору в оренду передається земельна ділянка, із земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя, резервний фонд загальною площею 50,6261 га пасовища, в масиві поля № 2.

Відповідно до п. 5. Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 135661,75 грн.

Відповідно до п. 8 Договору, договір укладено на 5 (п"ять) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивач доводить, що орендована земельна ділянка в даний час має кадастровий номер :02:002:0005, що підтверджується відповідною Довідкою відділу Держкомзему у Катеринопільському районі № 2320 від 13.11.2012 та не заперечується відповідачем.

За умовами п. 43 Договору оренди, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

З доводів представника позивача вбачається, що договір оренди (а.с. 17) підписано сторонами 20.04.2012 і земельну ділянку фактично передано позивачу за актом приймання-передачі у цей же день.

Додаток № 1 до Договору (а.с. 21) містить у собі розрахунок орендної плати, починаючи з квітня 2012 року, яка сплачувалася позивачем у погодженому порядку та розмірі.

Отже, позивач вказує, що між сторонами Договору виникли права та обов`язки стосовно оренди земельної ділянки саме з дати підписання цього договору. До цих же обов`язків віднесено і здійснення державної реєстрації договору оренди.

Однак державну реєстрацію договору в установленому порядку позивачем здійснено не було.

Як вказує позивач (відповідь на відзив а.с. 88-89), нереєстрація договору оренди землі сталася не з його вини, оскільки на дату укладання договору оренди в орендодавця була відсутня технічна документація, без якої неможлива державна реєстрації договору оренди землі.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, технічна документація, на підставі якої зареєстрована земельна ділянка, виготовлена 03.10.2012, цю ж дату зазначено й на колонтитулах звіту про виготовлення технічної документації.

13.11.2012 відділом Держкомзему у Катеринопільському районі Черкаської області надано висновок по виготовленій технічній документації на зазначену земельну ділянку та складені умови відведення земельних ділянок (в т.ч. і спірної) (а.с. 22).

Голова Катеринопільської районної державної адміністрації лише 19.12.2012 Розпорядженням №347 затвердив технічну документацію із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право користування фермерським господарством "Петраківське" на умовах оренди земельними ділянками державної власності (резервного фонду) сільськогосподарські угіддя за межами населеного пункту в адмінмежах Вербовецької сільської ради.

Після затвердження орендарем технічної документації, в силу змін в системі реєстрації неможливо було зареєструвати договір оренди землі. Зокрема з довідки відділу Держземагенства у Катеринопільському районі від 23.09.2013 № 1640 вбачається, що з технічних причин відмови Перехідної реєстраційної системи Черкаської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру в листопаді-грудні 2012 року реєстрація договорів оренди державної власності не проводилась.

На спростування таких доводів позивача відповідач суду доказів не надав.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка.

В межах строку дії договору оренди землі від 20.04.2012 змінилися положення чинного законодавства щодо державної реєстрації договору та права оренди.

Так, відповідно до статті 6 Закону "Про оренду землі" № 161-XIV (в редакції на час укладення Договору оренди від 20.04.2012) орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, Законом № 161-XIV та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 125 ЗК України в редакції з 2009 року передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ч. 5 ст. 126 ЗК (в редакції станом на 20.04.2012) було визначено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Починаючи з 01.01.2013 року стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ці зміни пов`язані з тим, що 16 березня 2010 року набрав чинності Закон України від 11 лютого 2010 року № 1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», яким статті 18 та 20 Закону № 161-XIV "Про оренду землі" виключені, а стаття 6 доповнена частиною п`ятою, згідно з якою право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до попередніх редакцій ст. 18 та 20 ЗУ "Про оренду землі", які були чинними на час укладення договору оренди землі від 20.04.2012 було визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач зареєстрував своє право оренди земельної ділянки по договору від 20.04.2012 лише 09.10.2013 року, що вбачається з Витягу з ДР речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 125).

Згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку (а.с. 127) земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0005 із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що знаходиться в адмінмежах Вербовецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області зареєстрована в реєстрі ДЗК лише 26.02.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач мав намір реалізувати своє право на поновлення строку дії договору від 20.04.2012, з метою чого у відповідності до вимог п. 8 Договору та положень ч.1-5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» Позивачем на адресу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області було направлено Лист-повідомлення №2 від 07.02.2017 року про поновлення договору оренди (а.с. 23-24). До листа додано проект додаткової угоди до договору оренди землі в 3-х екз (а.с. 153)., витяг з Державного земельного кадастру №НВ-016 від 08.12.2016р. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права Х2І0877874 від 15.10.2013р.

Факт відправлення зазначеного листа-повідомлення з додатками підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення у цінний лист від 10.02.2017 року (а.с. 52-54).

Позивач доводить, що відповідач ніякої відповіді на звернення позивача від 07.02.2017 не надав.

Тому, не отримавши від орендодавця відмови чи будь-якої відповіді до закінчення строку договору оренду, і не отримавши заперечення на протязі місяця після закінчення такого строку (тобто в період 20 квітня-20 травня 2017 року) Позивач правомірно вважав договір поновленим на наступні 5 років (тобто до 20 квітня 2022 року), продовжував користуватись земельною ділянкою та вчасно сплачувати орендну плату, керуючись при цьому мовчазною згодою відповідача.

Позивач доводить, що через півтора роки з того часу, як договір фактично поновив свою дію на наступних 5 років на адресу ФГ «Петраківське» від ГУ Держгеокадастру у Черкаській області надійшов Лист-повідомлення від 24.10.2018 року №27-23-0.32-6766/2-18 про заперечення Орендодавця у поновленні договору оренди землі від 20.04.2012 року.

В даному листі зазначено, що управління заперечує проти поновлення договору, оскільки ФГ «Петраківське» не дотримано вимоги статей 15, 33 ЗУ «Про оренду землі» та ст. 18 ЗУ «Оцінку земель». Проте в листі не зазначено яких саме вимог вказаних статей не було дотримано.

З приводу тлумачення строку дії договору оренди землі від 20.04.2012 суд приходить до висновку, що його 5річний термін слід рахувати з наступного дня після дати укладення (підписання) договору -- з 21.04.2012 по 21.04.2017 року, виходячи з такого:

У відповідності до положень ст. 638-640 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Між сторонами немає спору щодо того, що у договорі оренди землі від 20.04.2012 сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, оформили його письмово єдиним документом і договір сторонами виконувався.

Отже договір оренди землі від 20.04.2012 укладено його сторонами в момент підписання і тому 5річний строк на який укладено цей договір згідно п. 8 договору слід рахувати з 21.04.2012 по 21.04.2017 року.

При цьому суд враховує, що третій розділ договору, в кому міститься п. 8 про укладення договору на 5 років називається Строк дії договору.

У відповідності до ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" в нинішній редакції та в редакції, яка була чинною станом на час укладення сторонами договору оренди від 20.04.2012, до істотних умов договору оренди землі віднесено саме Строк, а не Термін дії договору оренди.

У відповідності до положень ЦК України розрізняються строки та терміни і визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ст. 251 ЦК).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК).

Також ст. 252 ЦК України визначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, за змістом досягнутої сторонами договору оренди землі від 20.04.2012 року згоди, строк укладеності (дії) договору визначається роками (5 років). Цей строк є період участі, на який договір укладено і відраховується з наступного дня після підписання (укладення) договору - з 21.04.2012 року до 21.04.2017.

У відповідності до уточненої редакції додаткової угоди, яку просить визнати укладеною позивач, наступний 5річний термін він просить закріпити у додатковій угоді до 20.04.2022 року, що є його правом.

З урахуванням викладеного обґрунтування суд відхиляє заперечення відповідача про те, що 5річний термін дії договору від 20.04.2012 слід обраховувати протягом 5 років з дати реєстрації права оренди (09.10.2013), керуючись при цьому п. 43 договору.

Даним пунктом визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вже встановлено судом, державна реєстрація договору за правилами, що діяли до 01.01.2013 року позивачем не була проведена взагалі. Після змін у чинному законодавстві позивач зареєстрував за собою право оренди землі.

Момент набрання чинності договором за наслідками його державної реєстрації не замінює дату укладення договору, яка пов`язується за нормами ЦК України із іншою подією --- з моментом викладення сторонами договору у письмовій формі за результатами досягнення згоди з усіх істотних умов і його підписання (ст. 638 ЦК).

Сторонами у договорі оренди від 20.04.2012 не було прямо погоджено, що відлік строку дії договору оренди ними обраховується не з дати укладення договору, а з дати його державної реєстрації.

Тому строк дії договору оренди землі від 20.04.2012 саме у відносинах сторін слід обраховувати з моменту його укладення (підписання).

Такий висновок випливає із правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі № 587/2110/16-ц (№ в ЄДРСР 80854806) --- строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Отже за загальним правилом перебіг строку дії договору пов`язується із датою його підписання (надання необхідної письмової форми).

За змістом п. 43 вказаного договору оренди від 20.04.2012 з моментом державної реєстрації пов`язується набрання чинності договором як подія, що має неминуче настати. Таке формулювання свідчить про встановлення терміну чинності договору, а не строку його дії.

П. 8 договору оренди землі від 20.04.2012 та ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" чітко говорять про строк і про закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі.

Як вже встановлено судом, за умовами договору оренди землі від 20.04.2012 та нормами ЦК України строк дії договору, на який його укладено, пов`язується із датою його підписання (укладення), на наступний день від якого слід відраховувати 5річний термін строку дії договору.

Суд відхиляє заперечення відповідача про неукладеність договору оренди землі від 20.04.2012 через відсутність державної реєстрації договору, оскільки неукладеність договору не може мати місця за умови, якщо договір сторонами виконувався, а згоди досягнуто з усіх його істотних умов.

Як доводить позивач, за його зверненням від 07.02.2017 № 2 в порядку ч.1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" (а.с. 23, 52) між сторонами не було досягнуто ніякої згоди з приводу поновлення договору оренди землі від 20.04.2012 на новий строк. Після закінчення строку дії цього договору відповідач продовжував користуватися земельною ділянкою і сплачувати за неї орендну плату. До позивача не заявлялися вимоги та позови про звільнення земельної ділянки з боку відповідача чи інших осіб.

Довідкою ГУ ДФ у Черкаській області від 27.12.2018 (а.с. 29) підтверджується відсутність у позивача заборгованості з податків, зборів, платежів.

На доказ продовження користування земельною ділянкою відповідач подав виписки з особового рахунку про сплату орендної плати (а.с. 30-40), договори про надання позивачу послуг з посіву, коткування, оранки, збирання врожаю з оплатою позивачем цих робіт (а.с. 100- 108).

Заперечень у відповідача проти того, що позивач належним чином (за предметом договору, що стосується умов оренди майна) продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору - немає.

Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що в певний період часу відповідач користувався земельною ділянкою без проведення належної державної реєстрації договору оренди земельної ділянки і це свідчить про неналежне виконання умов договору. Відповідач не надав доказів, що саме через бездіяльність позивача не було здійснено державну реєстрацію договору оренди.

Суд вважає, що незалежно від причин нездійснення державної реєстрації договору позивачем, в даний час за позивачем вже зареєстровано право оренди землі по договору від 20.04.2012, що відповідає вимогам нині чинного законодавства із земельних відносин.

Відповідач зі свого боку до часу закінчення строку дії договору оренди землі від 20.04.2012 не ставив питання про його розірвання через неналежне виконання позивачем умов цього правочину, пов`язуючи це саме із нездійсненням державної реєстрації договору.

У відповідності до прийнятої до розгляду заяви позивача про зміну предмета позову ФГ "Петраківське" просить суд задовольнити позов на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

У постанові від 05.06.2019 по справі № 709/433/17 Велика Палата Верховного Суду виклала правову позицію про те, що для застосування частини першої статті 33 № 161-XIVта визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою-п`ятою цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду містяться у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), постановах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року (провадження № 6-219цс14 та № 6-10цс15) та від 18 березня 2015 року (провадження № 6-3цс15 і № 6-4цс15).

У постанові Верховного Суду від 13.08.2019 по справі № 908/1923/18 викладено правову позицію , що ч.6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Такі ж висновки містяться і в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 вересня 2018 року справа № 920/739/17 .

Правову позицію щодо розрізнення підстав застосування частин 1-5 та 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

При виборі і застосуванні норм чинного законодавства на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України суд повинен враховувати правові позиції Верховного Суду.

У змісті проекту додаткової угоди, яку позивач просить визнати укладеною, позивачем введено інформацію про кадастровий номер земельної ділянки, яка орендується ФГ "Петраківське" і який був відсутнім у тексті договору від 20.04.2012 на час його укладення.

Заперечень проти достовірності кадастрового номера земельної ділянки у відповідача немає.

Враховуючи те, що орендована позивачем земельна ділянка не змінила площу (50,6261 га) тип (сільськогосподарські угіддя резервного фонду) та розташування в масиві поля № 2, то суд вважає, що ідентифікація об`єкта оренди кадастровим номером ніяким чином не змінює умови договору оренди земельної ділянки, щоб при цьому став недотриманим принцип ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" про поновлення договору на тих же умовах.

Між сторонами немає спору з приводу неналежного відповідача.

17 серпня 2011 року Кабінет Міністрів України своєю постановою № 974 прийняв рішення Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів. Постановив утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів за переліком згідно з додатком 1, у тому числі: Головне управління Держземагенства у Черкаській області.

Міністерство аграрної політики та продовольства України своїм наказом від 10.05.2012 №258 Про затвердження положень про територіальні органи Держземагенства затвердило відповідні Положення про територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів.

Законом України від 06.09.2012 № 5245-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, який набрав чинності з 01.01.2013, ст. 122 Земельного кодексу України була викладена в новій редакції, згідно з ч. 4 якої повноваження щодо передачі у власність або у користування для всіх потреб земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності перейшли від районних державних адміністрацій до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, тобто до Державного агентства земельних ресурсів України і його територіальних органів.

Наказом від 25.01.2013 №40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з п. 4. 32 якого, Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру були утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 було затверджене Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, згідно з п. 1 та 3 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

25 квітня 2015 року була проведена державна реєстрація Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже з 26.05.2015 внаслідок реорганізації Головного управління Держземагенства у Черкаській області його повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб на території Черкаської області перейшли до його правонаступника - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Тому Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є належним відповідачем у спорі про поновлення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, укладеного між позивачем та Катеринопільською районною державною адміністрацією 20.04.2012.

В силу законодавчих змін з 01.01.2013 повноваження Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області щодо передачі на її території земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання припинилися.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином та у встановлений строк попередив відповідача про свій намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі від 20.04.2012 і на продовження користування орендованою земельною ділянкою листом від 07.02.2017 з доказами його направлення (а.с. 23, 52).

Однак на підставі ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" сторони свої відносини шляхом укладення додаткової угоди не врегулювали.

За заявленим позовом позивач просить задовольнити позов на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він зі свого боку належним чином та протягом місяця з часу закінчення строку дії договору оренди від 20.04.2012 попередив позивача про свою відмову на поновлення договору на новий строк. При цьому суд виходить з такого:

За змістом частини 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі повинно бути надіслано виключно протягом одного місяця після закінчення строку договору (не раніше і не пізніше).

Як вже встановлено судом, 5річний строк дії договору оренди землі від 20.04.2012 повинен рахуватися з 21 квітня 2012 по 21 квітня 2017 року, оскільки сторонами не було спеціально погоджено в договорі, що цей строк повинен рахуватися з дати державної реєстрації цього договору. Така реєстрація взагалі не відбулася, бо позивач згідно змін у законодавстві зареєстрував своє право користування.

Тому місячний строк для направлення відповідачем позивачу листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі триває для ГУ Держгеокадастру у Черкаській області з 22 квітня по 22 травня 2017 року.

В справі мається лист відповідача від 17.03.2017 № 2835/2-17 (а.с. 25) яким відповідач повідомляє позивача про розгляд його звернення про поновлення договору в порядку переважного права, що відповідає частинам 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" і не стосується правовідносин сторін по частині 6 цієї статті.

За доводами обох сторін лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі від 20.04.2012 було направлено позивачу відповідачем лише 24.10.2018 (а.с. 26).

В даному листі відповідач прямо не посилається на розгляд звернення позивача про поновлення договору на новий строк в порядку ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", хоча цитує умови п. 8 договору оренди від 20.04.2012 про порядок продовження дії договору до часу його закінчення.

Вказаний лист від 24.10.2018 також не містить прямої вказівки, що він направляється позивачу в порядку ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", хоча сама назва листа відповідає вимогам цієї норми.

Однак у відзиві на позов (а.с. 72) відповідач вказує про те, що саме на виконання частини 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" листом-повідомленням від 24.10.18 № 27-23-0,32-6766/2-18 (а.с. 26) ГУ Держгеокадастру у Черкаській області проінформувало позивача про відмову в поновленні договору.

Отже, враховуючи те, що закінчення 5 річного строку договору оренди землі від 20.04.2012 припадає на 21 квітня 2017, то саме в місячний строк від цієї дати відповідач повинен був висловити свою незгоду на поновлення договору на новий строк шляхом направлення позивачу листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі для дотримання вимог ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Цей строк відповідач прострочив, помилково обраховуючи 5річний строк договору з 09.10.2013 року (дата реєстрації права оренди), а тому у відповідності до положень ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди для позивача вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Отже позивач доказав настання обставин, з якими пов`язується поновлення договору оренди у відповідності до ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" та своє право на визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій ним редакції щодо поновлення строку дії договору оренди землі від 20.04.2012 року на наступні 5 років без зміни інших умов договору.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є належним та відповідає ст. 16 ЦК України, якою визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути зміна правовідношення.

Також одночасне подання позовних вимог про визнання поновленим договору та про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі відповідає і судовій практиці у земельних спорах.

При поданні окремої позовної вимоги тільки про визнання договору поновленим, такий спосіб захисту не призводить до поновлення порушеного права ( а отже є неналежним), оскільки лише засвідчує настання певних обставин без належного оформлення додаткової угоди до договору, як вимагається ч. 6-8 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Відповідач факт автоматичного поновлення договору оренди землі від 20.04.2012 на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" щодо позивача заперечує, а тому позивач має право на вирішення такого спору у судовому порядку. З даною вимогою пов`язаною є вимога про визнання додаткової угоди укладеною. Обидві вимоги в сукупності забезпечують повноту захисту та відновлення порушеного права позивача.

Відповідач заперечень проти неналежного способу захисту порушеного права суду не подавав.

Суд при оцінці належності способу захисту права також враховує

наступне:

За змістом ч. 6 ст. 33 ЗУ "По оренду землі" якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону. При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, з урахування приписів статті 4 ГПК України, наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Абзацом 2 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже суд приходить до висновку, що сукупність заявлених позовних вимог повною мірою сприятимуть захисту та відновленню порушеного права позивача і це не суперечить чинному законодавству.

Отже позов підлягає до повного задоволення.

Згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України, при задоволенні позову судові витрати покладаються на відповідача повністю і з нього на користь позивача слід стягнути 3 842,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати поновленим на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" укладений 20 квітня 2012 року між Катеринопільською районною державною адміністрацією та фермерським господарством "Петраківське" договір оренди землі щодо земельної ділянки (з кадастровим № :02:002:0005) із земель державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя резервний фонд загальною площею 50,6261 га пасовища, в масиві поля № 2.

3. Визнати укладеною між орендодавцем, Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області () та орендарем, фермерським господарством "Петраківське" () додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 20 квітня 2012 року щодо земельної ділянки (з кадастровим № :02:002:0005) із земель державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя резервний фонд загальною площею 50,6261 га пасовища, в масиві поля № 2, в наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА №1

про поновлення строку дії оренди земельної ділянки

до договору оренди землі від 20.04.2012р. щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 50,6261 ГА, (кадастровий номер :02:002:0005),

що розташована в адмінмежах Вербовецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області.

м. Черкаси ____________ 2019 року,

Головне Управління Держгеокадастру у Черкаській області (Надалі ОРЕНДОДАВЕЦЬ) в особі виконувача обов`язків начальника Залога Ольги Володимирівни, яка діє на підставі________________________

з одного боку, та Фермерське господарство «Петраківське» (Надалі - ОРЕНДАР) в особі голови Ярмолінського Валентина Васильовича, який діє на підставі статуту, з другого боку, керуючись ч.ч. 6-8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» уклали цю додаткову угоду до Договору оренди землі від 20.04.2012 року про наступне:

1. Сторони дійшли згоди поновити договір оренди землі від 20.04.2012р. щодо земельної ділянки (з кадастровим № :02:002:0005) із земель державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя резервний фонд загальною площею 50,6261 га пасовища, в масиві поля № 2, що знаходиться за межами населеного пункту в адмінмежах Вербовецької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області строком на 5 років.

2. Інші умови Договору, не значені у даній Додатковій угоді, залишаються без змін.

3. Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами і діє протягом дії Договору до 20 квітня 2022 року.

7. Цю Додаткову угоду складено у двох оригінальних примірниках, що мають рівну юридичну силу, по одному для кожної із Сторін та Державного реєстратора.

Місцезнаходження і реквізити сторін

ОРЕНДОДАВЕЦЬ ОРЕНДАР

ГУ Держгеокадстру у Черкаській обл. Фермерське Господарство "Петраківське"

код 39765890, код 39765890

м. Черкаси, вул. Смілянська, 131 с. Петраківка, Катеринопільський район,

Черкаська область,

_________ ОСОБА_1 ____________ ОСОБА_2

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (ідентифікаційний код 39765890, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131) на користь Фермерського господарства "Петраківське" (, с. Петраківка, Катеринопільський район, Черкаська область, 20500) -- 3 842,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2019

Суддя Н.М. Спаських