РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.09.2019Справа № 910/9422/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м.Київ, пр.Повітрофлотський, 25, )

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м.Київ, вул. Здолбунівська,7-Д, )

про відшкодування 40 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 40 000,00 грн. відшкодування по ДТП, яка сталась 13.12.2018 з вини страхувальника відповідача за полісом АМ/9486181.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином було виконано взяті на себе зобов`язання за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9486181 з виплати страхового відшкодування у розмірі 40 000,00 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.07.2019 відкрив провадження у справі №910/9422/19, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

06.08.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позовну заяву, у відповідності до якого учасник справи проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на той факт, що на час вчинення ДТП транспортним засобом «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхувальник ОСОБА_1 , керував водій, який не ввозив зазначений транспортний засіб в Україну для своїх особистих потреб, тому таке володіння не є правомірним відповідно до статті 380 Митного кодексу України, а відтак ця особа не може вважатись особою, відповідальність якої застрахована.

Також відповідач до відзиву на позов додав клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просив суд витребувати в якості доказу у Державної фіскальної служби України письмову відповідь на запит ПАТ «НАСК «Оранта» № 09-02-07/1439 від 18.02.2019 із зазначенням інформації про те, чи був ввезений транспортний засіб «Рено Лагуна», реєстраційний номер НОМЕР_1 на митну територію України ОСОБА_1 . Вказане клопотання мотивоване тим, що відповідь на цей запит відповідач до цього часу не отримав, запитувана інформація має значення для правильного вирішення спору.

Розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення в розумінні ст.81 ГПК України у зв`язку із необґрунтованістю.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач отримав ухвалу суду від 22.07.2019 - 26.07.2019, позивач відповіді на відзив не надав.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (позивач) та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06/6767819/1602/18, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

13.12.2018 року у м.Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 та транспортного засобу «Renauit Laguna», державний реєстраційний номер (PL ) НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Згідно постанови Приморського районного суду м.Одеси від 14.01.2019 у справі № 522/98/19, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

17.12.2018 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ СК «Провідна» із заявою про факт настання події, а також надав усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування на її користь.

Актом огляду транспортного засобу від 18.12.2018 було визначено характер та перелік пошкоджень транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до розрахунку суми матеріального збитку від 22.12.2018 було визначено страхове відшкодування до виплати у розмірі 40 000,00 грн.

26.12.2018 позивач за платіжним дорученням № 057015 на підставі страхового акта № від 22.12.2018 перерахував на рахунок ОСОБА_2 суму 40 000,00 грн. відшкодування.

Тобто, фактично позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 40 000,00 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно відповіді від НПУ про ДТП (ідентифікатор картки ДТП в системі 7925597), копія якої наявна в матеріалах справи, транспортний засіб - автомобіль «Renault Laguna», державний реєстраційний номер ( PL ) НОМЕР_1 , яким спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився під керуванням ОСОБА_1 , його експлуатація була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу АМ/009486181.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу №/В від 06.02.2019 по ДТП 13.12.2018 у розмірі 40 000,00 грн.

Відповідач у відповідь на вказану вимогу листом № 09-02-07/1449 від 19.02.2019 повідомив про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 правомірно володів ТЗ на момент ДТП та його відповідальність була застрахована у ПрАТ НАСК «Оранта» за договором АМ/9486181, тому підстави для виплати відсутні.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль «Renault Laguna», державний реєстраційний номер (PL ) НОМЕР_1 , яким спричинено шкоду застрахованому у позивача автомобілю знаходився під керуванням ОСОБА_1

Цивільно-правова відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля «Renault Laguna», державний реєстраційний номер (PL ) НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «НАСК «Оранта» на підставі укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/9486181).

Вина водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Renault Laguna», державний реєстраційний номер (PL ) НОМЕР_1 , підтверджується постановою Приморського районного суду міста Одеси від 14.01.2019.

Відповідно до п.1.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Доказів того, що водій ОСОБА_1 станом на час ДТП 13.12.2018 не був законним володільцем та правомірним користувачем вказаного транспортного засобу, у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом №АМ/9486181, суду не надано.

Крім того, суд зауважує, що відповідач, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АМ/9486181, з умовами щодо відповідного страхового платежу, що повинен здійснити страхувальник, який є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/9486181) недійсним.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Renault Laguna», державний реєстраційний номер ( PL ) НОМЕР_1 відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АМ/9486181), а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/9486181) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Позивачем заявлено до стягнення 40 000,00 грн. відшкодування, виходячи із здійсненого розрахунку та суми фактичної виплати за платіжним дорученням № 057015 від 26.12.2019

Таким чином, враховуючи передбачений полісом № АМ/9486181 ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 100000, 00 грн., франшизу у розмірі 2000,00 грн., розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування 40 000,00 грн., вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми 40 000,00 грн. підлягає задоволенню в частині стягнення 38 000,00 грн.

Відповідач контррозрахунку суми позову не надав, у відзиві на позов проти розміру відшкодування не заперечував.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та були б підставою для звільнення від обов`язку здійснити відшкодування в порядку регресу понесеної позивачем шкоди.

Доказів виплати відповідачем суми 38 000,00 грн. боргу, суду не надано.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в частині стягнення 38 000,00 грн. В решті позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м.Київ, вул. Здолбунівська,7-Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м.Київ, пр.Повітрофлотський, 25, ) 38 000 (тридцять вісім тисяч) грн. 00 коп. відшкодування, 1824 (одну тисячу вісімсот двадцять чотири) грн. 95 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ після набрання рішення законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак