ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1246/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 916/1246/19

за позовом Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 258 916,40 грн., -

за участю представників:

від позивача: Овчинніков Б.С. за довіреністю від 08.01.2019р. №03/01

від відповідача: Рахнинська С.В. довіреність від 19.02.2019р. № 353

Суть спору: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 258 916,40 грн. штрафу, та 3 883,75 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором «Про надання послуг» №10548/ЦТЛ-2018/279-70-04 від 15.02.2018р., а саме простроченням терміну доставки вантажу під час перевезення за залізничними накладними №№ 45696176, 45704830, 45780418, 45780426, 45815859, 45815867, 46499521, 46499539 та досилочною накладною до них № 41290990.

10.05.2019р. Господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі, та розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позов за вх.№10635/19 від 29.05.2019р. відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, з посиланням при цьому на те, що позивачем додано до позовної заяви накладні на перевезення вантажу, у яких у графі 4 «Одержувач» зазначено, що одержувачем вантажу виступало «Измаильський морской торговий порт». Так, відповідно до п.1.2 Правил оформлення перевізних документів , затверджені наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000 р. (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України № 138 від 08.06.2011) накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Натомість, фактично з позовом до відповідача звернулось ПрАТ «ЦГЗК» як відправник вантажу, а не вантажоодержувач, що не передбачено Статутом залізниць України, і в зв`язку з цим, позивачем у даній справі бути не може. При цьому, відповідач посилається на п. 2.2. Роз`яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008 р. № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею».

Крім того, відповідач посилається на ст. 116 Статуту, якою встановлено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що

прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Однак, «Одеська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» повідомила, що усі вагони з вантажем «окатиш залізорудний» були доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці, а через не прийом даного вантажу Ізмаїльським портом через перевантаження в його адресу.

Також відповідач надав до суду клопотання про зменшення розміру штрафу за вх. №10636/19 від 29.05.2019р., згідно з яким просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50 %, посилаючись при цьому, на те що метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності, а також на те, що матеріали справи не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу.

Позивач надав до суду відповідь відзив на позов за вх.№11809/19 від 12.06.2018р., в якій просить суд відмовити у задоволенні клопотання про зменшення розміру штарфу, з посиланням при цьому на те, що ст. 233 ГК України, яка кореспондується с ч. 3 ст. 551 ЦК України, встановлюють що суд має право зменшити розмір санкцій, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Крім того, ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, виходячи із наведеного, в основу судового рішення про зменшення розміру неустойки має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обстави, що дають змогу для такого зменшення.

Також позивач вважає, що відповідач безпідставно посилається на невідповідність розрахунків штрафу вимогам Статуту залізниць України, оскільки всі розрахунки здійснено відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України та оглядового листа ВГСУ «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення» від 21.05.2014р. №01-06/662/2014 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу не менше ніж за дві повні прострочені доби, що підтверджується матеріалами справи, тобто штраф розраховано вірно. Окрім того, позивач зазначає, що твердження відповідача про відсутність у ПрАТ «ЦГЗК» права на звернення до суду з даним позовом є хибним, з огляду на положення п. в ст.. 130 Статуту залізниць України, який регламентує, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів

мають у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови

пред`явлення накладної. Відповідно до ст. 133 Статуту Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком

випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Тобто, передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції).

У судових засіданнях щодо розгляду справи по суті представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення, викладені у відповідних заявах по суті справи.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 09.09.2019р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

15.02.2018р. між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (замовник) укладено договір про надання послуг № 10548//ЦТЛ-2018/279-70-04, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п.2.3.2 договору Перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) Замовника або у вагонах (контейнерах) Перевізника, надавати вагони (контейнери) Перевізника для завантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно інформації АС «Месплан». Доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

На підставі залізничної накладної №45696176 вагони залізничні 01.11.2018р. відправлено зі станції Грековатая Придніпровської залізниці до станції Ізмаїл (експорт) Одеської залізниці. Вантаж прибув 14.11.2018р., про що вантажоодержувача (ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт») було повідомлено 14.11.2018р. о 22:31, вантаж одержано вантажоодержувачем 14.11.2018р., що підтверджується відповідними відмітками у залізничній накладній.

На підставі залізничної накладної №45704830 вагони залізничні 01.11.2018р. відправлено зі станції Грековатая Придніпровської залізниці до станції Ізмаїл (експорт) Одеської залізниці. Вантаж прибув 07.11.2018р., про що вантажоодержувача (ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт») було повідомлено 07.11.2018р. о 22:36, вантаж одержано вантажоодержувачем 07.11.2018р., що підтверджується відповідними відмітками у залізничній накладній.

На підставі залізничної накладної №45780418 вагони залізничні 04.11.2018р. відправлено зі станції Грековатая Придніпровської залізниці до станції Ізмаїл (експорт) Одеської залізниці. Вантаж прибув 25.11.2018р., про що вантажоодержувача (ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт») було повідомлено 25.11.2018р. о 03:44, вантаж одержано вантажоодержувачем 25.11.2018р., що підтверджується відповідними відмітками у залізничній накладній.

На підставі залізничної накладної №45780426 вагони залізничні 04.11.2018р. відправлено зі станції Грековатая Придніпровської залізниці до станції Ізмаїл (експорт) Одеської залізниці. Вантаж прибув 25.11.2018р., про що вантажоодержувача (ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт») було повідомлено 25.11.2018р. о 03:43, вантаж одержано вантажоодержувачем 25.11.2018р., що підтверджується відповідними відмітками у залізничній накладній.

На підставі залізничної накладної №45815859 вагони залізничні 05.11.2018р. відправлено зі станції Грековатая Придніпровської залізниці до станції Ізмаїл (експорт) Одеської залізниці. Вантаж прибув 21.11.2018р., про що вантажоодержувача (ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт») було повідомлено 21.11.2018р. о 00:31, вантаж одержано вантажоодержувачем 21.11.2018р., що підтверджується відповідними відмітками у залізничній накладній.

На підставі залізничної накладної №45815867 вагони залізничні 05.11.2018р. відправлено зі станції Грековатая Придніпровської залізниці до станції Ізмаїл (експорт) Одеської залізниці. Вантаж прибув 25.11.2018р., про що вантажоодержувача (ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт») було повідомлено 21.11.2018р. о 00:30, вантаж одержано вантажоодержувачем 21.11.2018р., що підтверджується відповідними відмітками у залізничній накладній.

На підставі залізничної накладної №46499521 вагони залізничні 24.11.2018р. відправлено зі станції Грековатая Придніпровської залізниці до станції Ізмаїл (експорт) Одеської залізниці. Вантаж прибув 07.12.2018р., про що вантажоодержувача (ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт») було повідомлено 07.12.2018р. о 14:22, вантаж одержано вантажоодержувачем 07.12.2018р., що підтверджується відповідними відмітками у залізничній накладній.

На підставі залізничної накладної №46499539 вагони залізничні 24.11.2018р. відправлено зі станції Грековатая Придніпровської залізниці до станції Ізмаїл (експорт) Одеської залізниці. Вантаж прибув 07.12.2018р., про що вантажоодержувача (ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт») було повідомлено 07.12.2018р. о 14:21, вантаж одержано вантажоодержувачем 07.12.2018р., що підтверджується відповідними відмітками у залізничній накладній.

На вказаних залізничних накладних наявні відмітки про надання ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» права пред`явлення претензій та позову ПрАТ Центральний гірничо-збагачувальний комбінат.

Частина вагонів зі складу вищезазначених перевезень були відчеплені без здійснення відповідних відміток залізницею у вищевказаних залізничних накладних та відправлені на станцію призначення Ізмаїл (експорт) Одеської залізниці за наступною досилочною залізничною накладною №41290990 - зі станції Белгород-Днестровский проміжної залізничної станціяї Одеської залізниці вантаж відправлено 08.11.2018р., вантаж прибув 09.11.2018р., про що вантажоодержувача (ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт») було повідомлено 09.11.2018р. о 20:1о, вантаж одержано вантажоодержувачем 09.11.2018р., що підтверджується відповідними відмітками у залізничній накладній;

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.2 ст.307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць України), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу вищевикладених вимог Закону, наявні у матеріалах справи залізничні накладні свідчить про укладення між позивачем (вантажовідправник) і відповідачем (перевізник) договору перевезення вантажу.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Статтею 923 ЦК України встановлено, що у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п.23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію.

Згідно з п.41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п.п.1.1,1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах на кожну повну та неповну добу складає 200 км. Термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Згідно з п.п.2.1,2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно з п.п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки

Відповідно до п.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

З урахуванням вищевикладених норм Статуту залізниць та Правил обчислення термінів доставки вантажу, прострочення з доставки вантажів:

- за залізничними накладними №45696176 (11 вагонів) становить 3 доби;

- за залізничними накладними №45704830 (51 вагон) становить 2 доби;

- за залізничними накладними №45780418 (8 вагонів) становить 15 діб;

- за залізничними накладними 45780426 (26 вагонів) становить 15 діб

- за залізничними накладними 45815859 (6 вагонів) становить 10 діб

- за залізничними накладними 45815867 (23 вагона) становить 10 діб

- за залізничними накладними 46499521 (8 вагонів) становить 7 діб

- за залізничними накладними 46499539 (18 вагонів) становить 7 діб та посилочна накладна до них №41290990, (3 вагони).

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, доказів відсутності вини у порушенні строків доставки вантажу відповідачем до суду не надано.

При цьому посилання відповідача на те, що вагони доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці, а через не прийом даного вантажу вантажоодержувачем, господарським судом не приймаються до уваги з огляду на відсутність будь-яких доказів на підтвердження таких посилань.

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Розрахунок штрафу, який здійснений позивачем, та згідно з яким, розмір штрафу за порушення відповідачем строків доставки вантажу становить 258 916,40 грн., перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо порушення відповідача.

При цьому відповідачем заявлене до суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 26.07.2018р. у справі №924/1089/17.

На підставі аналізу поданих доказів та їх об`єктивної оцінки, із врахуванням ненадання відповідачем будь-яких додаткових доказів для зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованого позивачем відповідачу штрафу.

При цьому господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на ненадання позивачем доказів понесення збитків внаслідок затримки доставки вантажу, оскільки обов`язок доведення наявності підстав для зменшення штрафу покладений саме на відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат підлягають повному задоволенню.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код ЄДРПОУ ВП 40081200) на користь Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (50066, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, ) штраф у розмірі 258 916 (двісті п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень) грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 3883 грн. (три тисячі вісімсот вісімдесят три гривні) 75 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 17 вересня 2019 р.

Суддя Г.Є. Смелянець