ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5631/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.

розглянувши апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 (повний текст рішення складено 10.06.2019 року, суддя Петренко Н.Е.) у справі № 904/5631/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради (далі - відповідач) про внесення змін до договору оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що для приведення розміру орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства та укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди, 08.11.2018 позивач в порядку ст. 188 Господарського кодексу України, листом від 08.11.2018 надіслав на адресу відповідача проекти додаткових угод до договорів оренди (серед іншого і до договору №01057 оренди земельної ділянки від 07.02.2012). У запропонованій редакції додаткових угод до договорів оренди зазначалось про необхідність внесення змін до договору в частині розрахунку річної плати, що відповідає змінам до податкового законодавства України. Позивач, як підприємство, що використовує орендовану земельну ділянку для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин має право на пільги зі сплати орендної плати (як форми плати за землю) у розмірі 25% податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 Податкового кодексу України. Станом на 07.12.2018 відповідь або підписаний примірник додаткової угоди від відповідача на адресу позивача не надходили. Позивач стверджував, що відповідач своїми діями (у вигляді не підписання запропонованої позивачем редакції додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №01057 від 07.02.2012) намагався уникнути належного виконання умов укладеного договору в частині необхідності зміни розміру орендної плати за земельну ділянку у разі зміни розмірів земельного податку, що в свою чергу призводить до безпідставних та значних фінансових втрат позивача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі № 904/5631/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Криворізької міської ради про внесення змін до договору оренди земельної ділянки - задоволено у повному обсязі.

Визнано укладеною додаткову угоду №2 до договору №01057 оренди земельної ділянки від 07.02.2012 між Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та Криворізькою міською радою у запропонованій позивачем редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА №2

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012, зареєстрованого

управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

02.03.2012 за №01057

м. Кривий Ріг "___"_________ 2018р.

Криворізька міська рада в особі __________________________________________, який діє на підставі _______________________________________________________, іменована в подальшому "Орендодавець", з одного боку, і

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" в особі Генерального директора Федіна Костянтина Анатолійовича,

який діє на підставі Статуту, з другого боку, іменоване в подальшому "Орендар", ("Орендодавець" та "Орендар" далі разом іменуються "Сторони"), враховуючи підпункт 14.1.147 пункту 14.1. статті 14, пункт 284.4 статті 284, підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288, статті 289 Податкового кодексу України, рішення Криворізької міської ради від 27.06.2018 №2816, уклали цю додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012, зареєстрованого управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 02.03.2012 за №01057 (далі - Договір), про наступне:

1. Доповнити Договір п. 4.1. та викласти його в наступній редакції:

"4.1. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 414 605 073,26 грн. станом на 01.01.2018р.".

2. Внести зміни до пункту 7 розділу "Орендна плата" Договору, виклавши його в наступній редакції:

"7. Починаючи з 01.01.2019 річна оренда плата за земельну ділянку вноситься "Орендарем" в розмірі 21 341 281,71 грн. (двадцять один мільйон триста сорок одна тисяча двісті вісімдесят одна грн. 71 коп.) виключно у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати починаючи з 01.01.2019 здійснюється на підставі пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до пункту 274.1. статті 274, пункту 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України та Рішення Криворізької міської ради "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році" від 27.06.2018 №2816, відповідно до розрахунку, наведеного у додатку №1 до цієї угоди, який є її невід`ємною частиною".

3. Ця додаткова угода про внесення змін до Договору є невід`ємною частиною Договору і набирає чинності після проведення державної реєстрації змін до нього.

4. Всі інші умови Договору залишаються незмінними.

5. Додаткова угода укладена в трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у "Орендодавця" - Криворізька міська рада; другий у "Орендаря" - Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"; третій - у органу державної реєстрації.

Підписи сторін:

"Орендодавець" "Орендар"

Криворізька міська рада Публічне акціонерне товариство

"Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

__________________________ ____________________________ К.А. Федін

М.П. М.П.

Додаток № 1 до додаткової угоди №2 від "____" ____ 2018р. до договору оренди земельної ділянки №01057 від 07.02.2012

РОЗРАХУНОК *

розміру орендної плати за землю, що підлягає до сплати з 01.01.2019 року

ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

до додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №01057 від 07.02.2012

Категорія земель та цільове призначення земельної ділянкиКод КВЕДПлоща, м2Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2018р., грн.Ставка податку за користування земельними ділянками певного цільового призначення, згідно з рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2018 №2816, % від НГОПільга в справлянні плати за землю для гірничо добувних підприємств (пп.284.4 ст.284 ПКУ), % від податку на землюРічний розмір орендної плати, грн.
1234567
Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення;11.01968,98973 414 605 073,262,5%25%21 341 281,71

Розрахунок виконаний на підставі Податкового кодексу України та рішення міської ради від 27.06.2018 №2816.

"Орендодавець" ____________________________________

"Орендар" ____________________________________ К.А. Федін

Рішення обгрунтовано тим, що запроваджений Законом №2245-VІІІ механізм забезпечення збалансованості державного бюджету, передбачає досягнення його мети саме за рахунок перерозподілу надходжень між бюджетами різних рівнів, зокрема, шляхом збільшення рентної плати за користування надрами (загальнодержавний податок), з одночасним, відповідним зменшенням плати за земельні ділянки, надані для видобутку корисних копалин (місцевий податок), при цьому, земельні ділянки, на яких здійснюється видобуток корисних копалин, можуть перебувати як власності, так і в орендному користування відповідних гірничодобувних підприємств, слід дійти висновку, що дійсний зміст Законом №2245-VІІІ, передбачає застосування норми п. 284.4. ст. 284 Податкового кодексу України до відносин із плати за землю, що справляється як у формі земельного податку, так і у формі орендної плати за землю.

В іншому випадку, застосування даної норми виключно до платників податку на землю, створить нерівні умови для гірничодобувних підприємств, з яких плата за землю справляється у формі орендної плати, які сплачуватимуть збільшений розмір рентної плати, без отримання відповідної, передбаченої Законом №2245-VІІІ компенсації у вигляді зменшення плати за землю.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом.

Зважаючи на те, що договором та законом передбачена можливість зміни розміру орендної плати, при тому, що плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, запроваджені законом зміни (зменшення розміру такої плати), є підставою для внесенні відповідних змін до договорів оренди землі.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо інших умов спірного правочину, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги щодо визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі в запропонованій позивачем редакції такими, що підлягають задоволенню.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі № 904/5631/18, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулась Криворізька міська рада, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі №904/5631/18 та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що укладенню договору оренди земельної ділянки передувала процедура погодження його умов, у тому числі і орендної плати із зазначенням її розміру. При цьому, погодження умов здійснювалось як на підставі норм діючого законодавства так і на підставі принципу свободи договору, а тому внесення змін до договору в редакції позивача є неприйнятним для відповідача та порушує інтереси територіальної громади міста Кривого Рогу в частині недоотримання коштів до місцевого бюджету.

Однак, судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки викладеним обставинам, котрі підтверджують протиправність вимог позивача про внесення змін до укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки в частині розрахунку орендної плати, що призвело до неправильного вирішення існуючого спору між сторонами.

Апелянт наголошує, що податковим законодавством окремо встановлено межі розміру річної орендної плати за землю та окремо земельного податку. При цьому, пунктом 284.4. статті 284 ПК України чітко визначено « 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статті 274 і 277 цього Кодексу», тобто дана норма має застосовуватись у випадку сплати землекористувачем саме податку, обчислюваного відповідно до статті 274 Кодексу, а не орендної плати, яка обчислюється відповідно до статті 288 Кодексу.

Апелянт зазначає, що позивач відповідно до договору оренди земельної ділянки не є постійним землекористувачем, а є орендарем земель комунальної власності, тобто є платником плати за землю у формі орендної плати, а не у формі земельного податку, то на нього, як на платника саме орендної плати, не розповсюджуються пільги щодо плати за землю, встановлені для платників земельного податку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», котрі було враховано апеляційним судом при ухваленні оскаржуваної постанови, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного бою/. є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону У країни «Про оренду землі», п. 288.1 ст. 288 ПК України).

Скаржник вважає, що викладаючи в оскаржуваній постанові вищеозначену правову позицію пленуму Вищого Господарського суду України, суд першої інстанції замінив поняття «орендна плата» на поняття «плата за землю», що не відповідає дійсній редакції наведених роз`яснень.

Апелянт звертає увагу, що умови, запропоновані позивачем у додатковій угоді про внесення змін до договору оренди земельної ділянки: «...Обчислення розміру орендної плати починаючи з 01.01.2018 здійснюється на підставі пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до пункту 274.1 статті 274, пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України....», - не відповідають дійсній редакції п. 284.4 ст. 284 Податкового кодексу України, котра не містить посилання на п. 288.5.1 ст. 288 ПК України, що в свою чергу свідчить про намагання позивача у будь-який спосіб пристосувати норми законодавства для задоволення власного інтересу.

Скаржник вважає, що суд першої інстанцій належним чином не дослідив вказаний факт, а обмежився лише висновком, що умови додаткової угоди, запропоновані позивачем, до договору оренди земельної ділянки повністю відповідають положенням п. 274.1 ст. 274. п. 284.4 ст. 284 та п. 288.5 ст. 288 ПК України.

Скаржник зазначає, що Криворізька міська рада, в межах дискреційних повноважень відповідно до приписів діючого законодавства України, встановила розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності.

При цьому, умови затвердженої судом Додаткової угоди, яка є предметом спору в даній справі не узгоджуються з рішенням Криворізької міської ради, крім того ст. 288 ПК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, імперативно не вказує на можливість застосування п.284.4. ст. 284 ПК України при визначенні розміру орендної плати.

Скаржник зазначає, що питання оподаткування земельних ділянок, наданих в оренду, плата за які справляється у формі орендної плати, врегульовані ст. 288 ПК України, яка у свою чергу не передбачає жодних спеціальних ставок орендної плати за земельні ділянки надані для гірничодобувних підприємств, а у статті 284.4 ПК України імперативно встановлено: « 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до ст.274 і 277 цього Кодексу», тобто дана норма має застосовуватись у випадку сплати землекористувачем саме податку, обчислюваного відповідно до ст.274 Кодексу, а не орендної плати, яка обчислюється відповідно до ст.288 ПК Кодексу.

Апелянт вважає, що текст норми ст. 284 ПК України не передбачає можливості її застосування до питання оподаткування земельних ділянок наданих в оренду, в даному випадку, на думку апелянта, суд першої інстанції вдається до поширювального тлумачення даної юридичної норми.

Скаржник зазначає, що під час «тлумачення» суд застосував пояснювальну записку до законопроекту, в якій розкривається мета та завдання зміни розмірів рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, рентної плати за спеціальне використання води та рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів, проте аж ніяк рентної плати за користування надрами для видобування залізної руди.

Апелянт зазначає, що під час судового розгляду спору факт сплати позивачем рентної плати взагалі не був предметом дослідження, а тому означені висновки суду є сумнівними, не забезпеченими відповідними доказами, що підтверджує порушення судом норм процесуального права.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції, зазначаючи в оскаржуваному рішенні про перерозподіл надходжень між бюджетами, не встановив обставину дійсного існування вказаного ним перепідрозділу, дане питання не було предметом дослідження, відповідні докази сторонами не подавались, а отже, на думку апелянта, судом не досліджувались, здійсненні обґрунтування висновків суду на підставі власних і вільних трактувань норм права не передбачено законодавством.

Бюджетний кодекс України взагалі не передбачає можливості здійснення перерозподілу надходжень між державний та місцевим бюджетом.

Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, що підтверджують використання спірної земельної ділянки саме для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин. Щодо наданих позивачем у якості доказу акту про надання гірничого відводу та спеціального дозволу на користування надрами апелянт наголошує, що вони взагалі стосуються виключно розробки та видобування залізистих кварцитів Скелеватського-Магнетитового родовища, що є відмінним від мети використання земельної ділянки вказаної у Договорі.

Апелянт зазначає, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Однак, всупереч зазначеного, Господарський суд Дніпропетровської області в оскаржуваному рішенні не навів відповідного вмотивування та обґрунтування своїх висновків. А також, апелянт вважає, що поза увагою суду залишились всі аргументи відповідача надані як у відповіді на відзив, так і усно під час судових засідань.

Апелянт зазначає, що знесення змін до Договору в редакції позивача є неприйнятним для Криворізької міської ради, оскільки своїм наслідком матиме грубе порушення права та суспільного інтересу територіальної громади міста Кривого Рогу, забезпечення та реалізація яких безпосередньо залежить від виконання місцевого бюджету.

Апелянт вважає, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 7 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином апелянт вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено галузеві норми чинного законодавства та не надано належної правової оцінки обставинам справи та доказам, що обумовило невідповідність останнього принципам законності та обґрунтованості.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Криворізької міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі № 904/5631/18 залишити без змін.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі № 904/5631/18 та призначено розгляд справи на 09.09.2019.

09.09.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник позивача надали пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю представників в інших судових засіданнях.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до частин 11, 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час та місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Разом з тим, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (параграфи 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції обмежений шістдесятиденним процесуальним строком розгляду апеляційної скарги, на рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, оскільки участь у судовому засіданні для учасників даної справи не визнавалась судом обов`язковою, і скаржник виклав свої вимоги в апеляційній скарзі, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі № 904/5631/18 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Між Криворізькою міською радою (далі - орендодавець, відповідач) та Відкритим акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яке перейменовано у Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", (далі - орендар, позивач) 07.02.2012 укладено договір №01057 оренди земельної ділянки (далі - договір) відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення міської ради від 29.12.2011 №874 надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення кар`єру, Правобережного відвалу, дільниці зв`язку, механічної майстерні рудоуправління, яка знаходиться в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу.

Договір зареєстрований у Управлінні Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 02.03.2012 за №01057.

В оренду передана земельна ділянка площею 968,9897 га (п. 2 договору).

Кадастровий номер земельної ділянки: :05:012:0005 (п. 4 договору).

Відповідно до п.6 договору договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар, у разі належного виконання обов`язків відповідно до умов договору, має переважно право на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар зобов`язаний повідомити орендодавця про намір поновити договір оренди земельної ділянки за два місяця (але не пізніше ніж за місяць) до спливу строку договору оренди, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди. Поновлення договору здійснюється на підставі ухваленого орендодавцем відповідного рішення.

Пунктом 7 договору, з урахуванням Додаткової угоди від 02.10.2014, сторони погодили, що річна орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлений Податковим кодексом України, з урахуванням рішення Криворізької міської ради від 26.06.2013 №2088 "Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу". Плата вноситься орендарем на рахунок №332 3 управління Державної казначейської служби України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у банку ГУДКСУ Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ, МФО 805012, .

Пунктом 9 договору встановлено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою. Строки платежу не є сталими і можуть змінюватися відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п.12 договору розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами;

- в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором.

З 01.01.2018 набув чинності Закон України від 07.12.2017 № 2245-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році".

Пунктом 50 названого Закону, статтю 284 Податкового кодексу України доповнено пунктом 284.4 такого змісту: "284.4. Плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу".

Крім того, рішенням Криворізької міської ради №2816 від 27.06.2018 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році" встановлено ставки земельного податку та розмір орендної плати за землю у 2019 році. Рішенням встановлено, що ставки земельного податку та розмір орендної плати за землю для земель промисловості з встановленим цільовим призначенням 11.01 (добувна промисловість) код розділу КВЕД 07, 09 для юридичних осіб на 2019 рік встановлена на рівні 2,500% від нормативної грошової оцінки земель міста.

Для приведення розміру орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства та укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди, позивач підготував проект додаткової угоди №2 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012, зареєстрованого управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 02.03.2012 за №01057. У запропонованій редакції додаткової угоди до договору оренди зазначалось про необхідність внесення змін до договору в частині розрахунку річної орендної плати, а саме передбачала:

1) доповнити договір п.4.1 та викласти його в наступній редакції: "4.1. нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 414 605 073,26 грн. станом на 01.01.2018";

2) внести зміни до пункту 7 розділу "Орендна плата" договору, виклавши його в наступній редакції: "7. Починаючи з 01.01.2019 річна оренда плата за земельну ділянку вноситься "Орендарем" в розмірі 21 341 281,71 грн. (двадцять один мільйон триста сорок одна тисяча двісті вісімдесят одна грн. 71 коп.) виключно у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати починаючи з 01.01.2019 здійснюється на підставі пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до пункту 274.1. статті 274, пункту 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України та Рішення Криворізької міської ради "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році" від 27.06.2018 №2816, відповідно до розрахунку, наведеного у додатку №1 до цієї угоди, який є її невід`ємною частиною".

Зазначена додаткова угода була надана на адресу відповідача супровідним листом від 08.11.2018 (а.с. 37-40).

Позивач у позовній заяві стверджував, що станом на 07.12.2018 відповідач відповідь або підписаний примірник додаткової угоди від Криворізької міської ради не отримав, у зв`язку із чим, позивач звернувся з даним позовом про визнання спірної додаткової угоди укладеною в судовому порядку.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Предметом позову у даній справі є встановлення наявності підстав для внесення змін в укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки в частині розрахунку орендної плати, у зв`язку з внесенням змін до Податкового кодексу України.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним, Податковим та Цивільним кодексами України, іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з ст. 15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форми платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається в судовому порядку (ст. 30 Закону України "Про оренду землі").

Стаття 284 Податкового кодексу України регулює особливості оподаткування платою за землю. Поняття "плати за землю" наведено у підпункті 147 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якої платою за землю є обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Тобто, поняття плати за землю має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком.

Таким чином, положення пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України встановлюють розмір плати за землю відповідної категорії у вигляді орендної плати, що має наслідком внесення відповідних змін у договірні відносини сторін щодо оренди земельних ділянок визначених категорій. Імперативні приписи Податкового кодексу України мають пріоритет в частині визначення розміру орендної плати.

Буквальне текстове вираження норми ст. 284 Податкового кодексу України, визначає, що дана правова норма регулює особливості оподаткування платою за землю лише у формі земельного податку, що справляється за земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також, земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Законом України від 07.12.2017 №2245-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", поряд з іншим, запроваджено збільшення ставки рентної плати за користування надрами, в тому числі, для видобування залізної руди на 0,8 відсоткових пунктів.

Тобто, законом збільшено обсяг надходжень державного бюджету України за рахунок збільшення розміру загальнодержавного податку у вигляді рентної плати, що сплачується гірничодобувними підприємствами, які здійснюють видобування корисних копалин та розробку родовищ корисних копалин.

Одночасно, Закон №2245-VІІІ зменшив обсяги надходження місцевих бюджетів від місцевих податків, зокрема, податку на майно, до складу якого входить плата за землю, шляхом запровадження для відповідних гірничодобувних підприємств, справляння такої плати в розмірі 25 відсотків.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід скаржника про те, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки обставинам, котрі підтверджують протиправність вимог позивача про внесення змін до укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки в частині розрахунку орендної плати, що призвело до неправильного вирішення існуючого спору між сторонами є необґрунтованим з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає, що оскільки договором оренди земельної ділянки від 07.02.2012 року № №01057 передбачена можливість зміни розміру орендної плати, а також вважаючи те, що плата за земельні ділянки державної та комунальної власності охоплюється змістом орендної плати, то суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що запроваджені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 року №2245-VІІІ зміна (зменшення розміру орендної плати) є підставою для внесення відповідних змін до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012 року № №01057 з огляду на імперативність приписів вказаного Кодексу.

Щодо доводу скаржника про те, що пунктом 284.4. статті 284 ПК України чітко визначено « 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статті 274 і 277 цього Кодексу», тобто дана норма має застосовуватись у випадку сплати землекористувачем саме податку, обчислюваного відповідно до статті 274 Кодексу, а не орендної плати, яка обчислюється відповідно до статті 288 Кодексу, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів враховує, що імперативні приписи Податкового кодексу України мають пріоритет в частині визначення розміру орендної плати та вважає, що прийняття змін до Податкового кодексу України в частині розрахунку плати за землю за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин є підставою для внесення відповідних змін в умови укладеного між сторонами договору оренди землі.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.04.2019 року у справі № 904/3714/18.

Довід скаржника про те, що суд першої інстанцій належним чином не дослідив вказаний факт, а обмежився лише висновком, що умови додаткової угоди, запропоновані позивачем, до договору оренди земельної ділянки повністю відповідають положенням п. 274.1 ст. 274. п. 284.4 ст. 284 та п. 288.5 ст. 288 ПК України відхиляється колегією суддів, оскільки умови додаткової угоди, запропоновані позивачем, до договору оренди земельної ділянки № 2 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012, зареєстрованого управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 02.03.2012 за №01057 повністю відповідають положенням пунктів 274.1. статті 274, 284.4. статті 284 та 288.5. статті 288 Податкового кодексу України.

Довід скаржника про те, що Криворізька міська рада, в межах дискреційних повноважень відповідно до приписів діючого законодавства України, встановила розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності, є необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що забезпечення реалізації п.284.4 ст. 284 Податкового кодексу України для гірничобудівних підприємств є прямим обов`язком Криворізької міської ради, відтак відсутність прийнятого відповідного рішення за наявності змін до законодавства не може бути перешкодою для коригування договірних зобов`язань.

Довід скаржника про те, що факт сплати позивачем рентної плати не був предметом дослідження, а тому означені висновки суду є сумнівними, не забезпеченими відповідними доказами, що підтверджує порушення судом норм процесуального права відхиляється колегією суддів, оскільки предметом позову у даній справі є встановлення наявності підстав для внесення змін в укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки в частині розрахунку орендної плати, у зв`язку з внесенням змін до Податкового кодексу України, а імперативні приписи Податкового кодексу України мають пріоритет в частині визначення розміру орендної плати, тому висновки суду першої інстанції є обґрунтованими.

Довід скаржника про те, що суд першої інстанції, зазначаючи в оскаржуваному рішенні про перерозподіл надходжень між бюджетами, не встановив обставину дійсного існування вказаного ним перепідрозділу, дане питання не було предметом дослідження, відповідні докази сторонами не подавались, а отже, на думку апелянта, судом не досліджувались, здійснення обґрунтування висновків суду на підставі власних і вільних трактувань норм права не передбачено законодавством є обґрунтованим, оскільки питання перерозподілу надходження між бюджетами дійсно не є предметом судового розгляду, проте це не спростовує інших обґрунтованих доводів суду першої інстанції щодо справедливості і законності вимог позивача.

Посилання скаржника на невірне застосування ст.ст. 284 і 288 ПК Украни, які не співвідносяться між собою, а вміщують окреме правове регулювання орендної плати (ст. 288) і власне оподаткування (ст. 284) не можна визнати обґрунтованим, оскільки хоча ст. 284 ПК України дійсно регламентує питання оподаткування, але за змістом ст. 14 ПК України, яка вже була зацитована у розділі 6 цієї постанови, плата за землю охоплює поняття як орендної плати, так і земельного податку. Тому було б несправедливо, якби законодавець встановив для певних категорій платників податку плату в 4 рази меншу, порівняно з іншими платниками, але орендну плату для цих же категорій платників залишив у попередньому розмірі.

Довід про невикористання земельної ділянки для видобування корисних копалин спростовується тим, що фактів, які спростовують використання позивачем спірної земельної ділянки з іншою метою, ніж за цільовим призначенням видобування корисних копалин, колегією суддів не встановлено, а доказів на підтвердження протилежного скаржником не надано.

Довід скаржника про те, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Колегія суддів наголошує, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Право скаржника не порушено.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі № 904/5631/18 винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права., що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі № 904/5631/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі № 904/5631/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 16.09.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді Ю.Б. Парусніков

Т.А. Верхогляд