ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 вересня 2019 р. Справа № 903/494/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Горбатенка Олександра Миколайовича

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Пашкевича Богдана Євгеновича

про стягнення 14656грн. 60 коп.

за відсутності представників сторін

встановив: позивач - ФОП Горбатенко О.М. звернувся до суду з позовом про стягнення з ФОП Пашкевича Б.Є. 14656,60грн. коштів за непоставлений товар. Також просить стягнути 1921грн. витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5000грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що платіжним дорученням №30 від 19.04.2019р. він перерахував відповідачу 17000грн. за обладнання згідно рахунку-фактури № від 21.03.2019р. Однак, відповідач поставив позивачу товар згідно рахунку-фактури лише на загальну суму 2343,40грн., внаслідок чого позивач просить стягнути кошти за недопоставлений товар в розмірі 14656,60грн.

Ухвалою господарського суду від 05.07.2019р. відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.08.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на "03" вересня 2019р.

30.08.2019р. представник позивача надіслав на адресу суду клопотання (вх. №01-57/9414/19), в якому просив суд приєднати в якості доказів до матеріалів даної справи - розрахунок наданої правничої допомоги (юридичних послуг), акт наданої правничої допомоги (юридичних послуг) Адвокатом Півнем Г.В. позивачу ФОП Горбатенко О.М. у відповідності до договору про надання правничої допомоги від 01.07.2019р. у даній справі, докази оплати послуг адвоката та надіслання матеріалів клопотання відповідачу ФОП Пашкевичу Б.Є. Покласти дані судові витрати на відповідача у разі задоволення позовних вимог.

Також, 30.08.2019р. представник позивача- адвокат Півень Г.В. надіслав на адресу суду клопотання (вх. №01-57/9413/19), в якому просив суд перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку із його зайнятістю у іншому судовому засіданні. На підтвердження зазначеного до клопотання додав повістку про виклик до Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

Ухвала суду від 27.08.2019р. вручена відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою суду від 03.09.2019р. відкладено розгляд справи по суті на "17" вересня 2019 р. Явку представників сторін у судове засідання визнано на їх розсуд.

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а сторони мали достатньо часу для подання суду письмових заяв по суті справи та доказів, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, господарський суд встановив наступне.

Позивач- ФОП Горбатенко Олександр Миколайович перерахував відповідачу- ФОП Пашкевичу Богдану Євгеновичу 17000грн. за обладнання згідно рахунку фактури № від 21.03.2019р., що підтверджується платіжним дорученням №30 від 19.04.2019р. (а.с. 9).

Як зазначає позивач, рахунок-фактура № від 21.03.2019р. (а.с.8) на загальну суму - 33483,40грн., по усній домовленості виписаний на двох підприємців: частково в сумі -16483,40 грн. на ОСОБА_3 та частково в сумі - 17000грн. на позивача, що підтверджується копіями платіжних доручень про оплату №579 від 21,03.2019р. та № 30 від 19.04.2019р. (а.с.9-10).

Зі змісту рахунку- фактури № від 21.03.2019р. вбачається, що термін зберігання товару на складі - п`ять робочих днів з дати надходження коштів на розрахунковий рахунок постачальника; товар відпускається при наявності оригіналу довіреності, оформленої належним чином.

Строків поставки рахунок не містить.

Позивач зазначає, що відповідачем частково поставлено позивачу обладнання на суму - 2343грн. 40коп., що підтверджується видатковою накладною № від 26.04.2019р. та не в повному обсязі виконано зобов`язання щодо поставки позивачу товару згідно рахунку-фактури. А тому позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача кошти за недопоставлений товар у сумі 14656грн. 60коп.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 147 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦКУ правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником позивача, письмового договору між сторонами не укладалося.

Отже між сторонами виникли зобов`язання на підставі усної домовленості.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначає позивач, відповідачу був надісланий електронною поштою допретензійний лист за вих. № 27 від 06.05.2019 року з проханням перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму коштів - 14656грн. 60коп. за непоставлений товар.

Водночас, позивачем не надано доказів надсилання та отримання допретензійного листа відповідачем.

15 травня 2019 року на адресу відповідача позивачем була направлена претензія за вих.№ 28 від 15.05.2019 року на суму 14656грн. 60коп. з проханням перерахувати суму заборгованості.

В свою чергу, судом встановлено, що претензія, на яку посилається позивач, не містить вимоги щодо поставки товару та строків виконання зобов`язання. З іншою претензією (вимогою) щодо встановлення строків поставки товару позивач не звертався.

Крім цього, судом встановлено, що претензія №28 від 15.05.2019р. надсилалась відповідачу за адресою: АДРЕСА_2, а згідно відомостей з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місце проживання ФОП Пашкевича Б.Є. ; АДРЕСА_3 .

Претензія №28 від 15.05.2019р. не отримана відповідачем, що підтверджується відстеженням із сайту "Укрпошта".

Також, у матеріалах відсутній опис вкладення з інформацією, що саме вищевказана претензія надсилалася на адресу одержувача.

Отже, сторонами не обумовлено строків та порядку поставки товару , а позивачем не доведений факт надіслання відповідачу претензії - вимоги щодо поставки товару чи повернення коштів.

Таким чином, на момент подачі даного позову інтереси позивача не були порушені, оскільки строк виконання зобов`язання у відповідача не настав. А тому, суд вважає, що підстави для стягнення 14656грн. 60коп. заборгованості за не поставлений товар відсутні, а звернення з позовом є передчасним.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, вимоги позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення. А тому в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати по справі покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240 Господарськоого процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 17.09.2019р.

Суддя О. Г. Слободян