ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019м. ДніпроСправа № 904/1080/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА",

м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Скакун Світлани Юхимівни, м.Дніпро

про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 201 735, 73 грн.

Суддя Суховаров А.В.

За участю секретаря судового засідання Сулими Д.В.

Представники:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Скакун Світлани Юхимівни (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 201 735,73 грн., з яких: 171 041,91 грн. - основний борг, 30 693,82 грн. - пеня, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 026, 04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов кредитного договору № EL-SME301/185/2007 від 07.09.2007 в частині повернення кредитних коштів.

Ухвалою суду від 15.04.2019 відкрито провадження у справі №904/1080/19 за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено розглядати справу без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

15.04.2019 відповідач надав відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначає про безпідставність позовних вимог, а також посилається на сплив строку позовної давності, просить суд в задоволенні позову ТОВ "ОТП Факторинг Україна" відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.06.2019 вирішено перейти до розгляду справи №904/1080/19 за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 09.07.2019.

01.07.2019 позивач надав відповідь на відзив, за змістом якої просить суд задовольнити позов у повному обсязі, вказує, що перебіг позовної давності щодо спірних вимог переривався шляхом звернення ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Фізичної особи-підприємця Скакун Світлани Юхимівни про стягнення заборгованості за кредитним договором №EL-SME301/185/2007 від 07.09.2007 у справі №203/6827/14-ц, за результатом розгляду якої Кіровським районним судом м. Дніпропетровська закрито провадження у справі №203/6827/14-ц згідно приписів п.1 ч.1 ст. 205 ЦК України, а відтак, на думку позивача, даний позов подано із дотриманням строку позовної давності, що виключає можливість застосування позовної давності до спірних вимог.

Ухвалою суду від 09.07.2019 відкладено підготовче засідання на 30.07.2019 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 26.07.2019 за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" доручено Ленінському районному суду м.Харкова забезпечити проведення відеоконференції за участю представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" з Господарським судом Дніпропетровської області 30.07.2019 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 26.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження до 09.09.2019, відкладено підготовче засідання на 05.09.2019 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 29.08.2019 за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції доручено Ленінському районному суду м. Харкова (61052, м.Харків, вул. Полтавський Шлях, 20) забезпечити проведення відеоконференції за участю представника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" з Господарським судом Дніпропетровської області 05.09.2019 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 05.09.2019 підготовче провадження закрито, розпочато судовий розгляд справи по суті, справу призначено до розгляду в засіданні на 10.09.2019 об 11:15 год.

09.09.2019 відповідач надав пояснення на відповідь на відзив, за змістом якої наполягає на застосуванні позовної давності до спірних вимог.

Позивач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання 10.09.2019, 09.09.2019 через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи №904/1080/19 за відсутності представника ТОВ"ОТП Факторинг Україна".

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання 10.09.2019, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2019, яка отримана відповідачем 06.09.2019 о 11-40 год.

Стаття 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причини неявки або така неявка є повторною.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача, відносно якого судом вжито достатньо заходів щодо сповіщення про час та місце судового засідання.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», який уступив права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (позивач, кредитор) та фізичною особою-підприємцем Скакун Світланою Юхимівною (відповідач/позичальник) укладено кредитний договір №EL-SME301/185/2007 (далі - кредитний договір)

Кредитний договір складається з двох частин, які нероздільно пов`язані між собою. Кредитний договір вважається укладеним за умови підписання сторонами обох частин Кредитного договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невід`ємну частину Кредитного договору) (пункт 1 чатини1 Кредитного договору)

Банк надає позичальнику Кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині №1 Кредитного договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому Договорі (пункт 1.1 частини 2 Кредитного договору)

Розмір кредиту - 200 000, 00 гривень. Цільове використання кредиту - придбання обладнання. Річна база нарахування процентів - 365 днів у році. Дата остаточного повернення кредиту - 07 вересня 2010 року (пункт 2 частини 1 Кредитного договору)

Для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 15,75% річних протягом першого року з моменту отримання кредиту, а також 17,75% річних, починаючи з другого року з моменту отримання кредиту (п. 3 частини 1 Кредитного договору).

У разі порушення позичальником своїх зобов`язань, встановлених в п.п. 2.3.5., 2.3.6.1 2.3.7 - 2.3.11 цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсотків залежності від виду процентної ставки, що застосовується з цим договором), підвищується на 2% (два відсотка) річних, з розрахунку річної бази нарахування процентів (пункт 1.4.1.7 частини 2 Кредитного договору).

Погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок, якщо інше не погоджено сторонами письмово (пункт 1.5.1 частини 2 Кредитного договору)

За порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору (п. 4.1.1 частини 2 Кредитного договору)

15.09.2011 року між кредитом та позичальником укладено додатковий договір №1 до Кредитного договору, відповідно до умов якого продовжено термін кредитування до 15 червня 2015 року, а також викладено графік платежів у новій редакції.

На виконання умов Кредитного договору позивачем надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 200 000,00 грн. (а.с.12), проте внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 201 735, 73 грн., з яких:

- заборгованість за тілом кредиту станом на 30.01.2019 - 171 041, 91 грн.;

- пеня - 30 963, 82 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Згідно положень ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно з ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи належне виконання позивачем зобов`язань з надання кредитних коштів відповідачу, та відсутність доказів повного та своєчасного повернення вказаних коштів позивачу, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 171 041, 91 грн.

Щодо застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

В обґрунтування тверджень щодо звернення позивача з даним позовом до суду з пропущенням строку позовної давності щодо спірних вимог відповідач посилається на те, що досудові вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором направлені позивачем у вересні 2008 року. Крім того, відповідач вказує, що умовами укладеної між позивачем та відповідачем додаткової угоди №1 до Кредитного договору погоджено термін повернення кредитних коштів до 15.06.2015. Вказані обставини, на думку відповідача, є підставою вважати пропущеним визначений ст. 257 ЦК України строк позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Між тим, суд зазначає, що для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.2, 3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

З урахуванням викладеного, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Водночас Верховним Судом України у справі №6-895цс15 визначено, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Перебіг позовної давності не переривається, якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №203/6824/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА" до Фізичної особи-підприємця Скакун Світлани Юхимівни про стягнення заборгованості за кредитним договором №EL-SME301/185/2007 від 07.09.2007 закрито провадження у справі в порядку п.1 ч.1 ст. 205 ЦК України, оскільки позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

За викладених обставин, господарський суд зазначає, що закриття провадження у справі не є процесуальною дією суду, тотожною поверненню позовної заяви та відмові у прийнятті позовної заяви, питання про які вирішуються на стадії прийняття позовної заяви, а не під час розгляду справи по суті. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд в постанові від 24.04.2018 у справі №908/828/17.

Таким чином, заперечення відповідача в частині застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 171 041, 91 грн., відхиляються судом.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені за період з 31.07.2018 по 30.01.2019 у розмірі 30 693, 82 грн. суд зазначає наступне.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

За умовами ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно приписів ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем здійснено розрахунок пені без врахування приписів ч. 2 ст. 258 ЦК України та ч. 6 ст. 232 ГК України, якими передбачено строки нарахування пені та строки позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

За викладених обставин, суд дійшов висновку щодо безпідставності здійснених позивачем нарахувань пені у період з 31.07.2018 по 30.01.2019 на суму 30 693, 82 грн., у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог відмовляється судом.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 28Д, ідентифікаційний код юридичної особи 36789421) до Фізичної особи-підприємця Скакун Світлани Юхимівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення суми 171 041, 91 грн. заборгованості за тілом кредиту, 30 693, 82 грн. пені, 3 026, 04 грн. витрат по сплаті судового збору задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скакун Світлани Юхимівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА" (03150, м.Київ, вул. Фізкультури, буд.28Д, ідентифікаційний код юридичної особи 36789421) суму 171 041, 91 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2 556, 63 грн. витрат по сплаті судового збору.

В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 28Д, ідентифікаційний код юридичної особи 36789421) до Скакун Світлани Юхимівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення суми 30 693, 82 грн. пені, 460, 41 грн. витрат по сплаті судового збору відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 18.09.2019

Суддя А.В. Суховаров