ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.09.2019р. Справа № 904/4776/18
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецдоррембуд» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Данком», м. Бахмут

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецдоррембуд», м. Павлоград

Про: стягнення 458 967,92 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.19р. у справі №904/4776/18 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача - ТОВ «Спецдоррембуд» на користь позивача -ТОВ «Данком»: 190 040, 15грн. - основної заборгованості ; 184 116,91грн. - інфляційних втрат; 29 182,26грн. - 3% річних та 6 050,09грн. - витрат на сплату судового збору; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, судові витрати в цій частині покладені на позивача.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.02.19р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Спецдоррембуд» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.19р. у справі №904/4776/18. Після повернення матеріалів справи на адресу господарського суду Дніпропетровської області 29.03.19р. було видано відповідний наказ .

09.04.19р. до канцелярії господарського суду від ТОВ «Спецдоррембуд» (відповідач) надійшла апеляційна скарга на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.19р. у справі №904/4776/18 ; у зв`язку з чим 10.04.19р. матеріали справи були надіслані до Центрального апеляційного господарського суду.

Також, 09.04.19р. до канцелярії господарського суду від ТОВ «Спецдоррембуд» (відповідач) надійшла заява про визнання наказу суду від 29.03.19р. таким, що не підлягає виконанню, обґрунтована подачею апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.19р. у цій справі . Відповідач вважає, що рішення у цій справі на час видачі судом наказу не набрало законної сили, а тому це наказ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 15.04.19р. було відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «Спецдоррембуд» про визнання наказу суду від 29.03.19р. таким, що не підлягає виконанню , до часу повернення матеріалів справи №904/4776/18 до господарського суду Дніпропетровської області. Постановою ЦАГС від 08.07.19р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.19р. у справі №904/4776/18 залишено без змін ; матеріали справи надійшли на адресу господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.19р. розгляд заяви відповідача було призначено на 19.09.19р. До судового засідання 19.09.19р. сторони явку повноважних представників не забезпечили, стягувач у своїх запереченнях на заяву просив в її задоволенні відмовити.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Нормами статті 327 цього кодексу передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого судом наказу, який є виконавчим документом.

Згідно приписів ст. 328 ГПК України : суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин; суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу; неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви; до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання; про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу; якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом; Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 3.3, 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково). Тією ж частиною четвертою статті 117 ГПК передбачено, що коли стягнення за наказом, визнаним таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, уже відбулося, господарський суд на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Згідно до положень «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» (Рим, 4.XI.1950) ( ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ): Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ( стаття 6(1).Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи ( Стаття 13 (1). Ніщо в цій Конвенції не може тлумачитися як таке, що надає будь-якій державі, групі або особі будь-яке право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, що викладені в цій Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж передбачено в Конвенції ( Стаття 17 (1). Відповідно до Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав і основних свобод людини» ( який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ) : кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права ( ст.1 ).

Європейський Суд з прав людини неодноразово в низці своїх рішень за заявами громадян проти України зазначав , що в Україні заявники на протязі значного терміну часу не можуть домогтися виконання судових рішень, винесених на їх користь .Так у рішенні по Справі «Войтенко проти України» (Заява N 18966/02,Страсбург, 29 червня 2004 року) суд знову повторює, що «...ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. «Іммобільяре Саффі проти Італії», заява N 22774/93) . Суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії» , заява N 59498/00; «Ясіуньєне проти Латвії», заява N 41510/98, 6 березня 2003 року).Тому у цій справі Суд вважає, що неможливість заявника домогтися виконання його рішення протягом чотирьох років становить втручання у його право на мирне володіння майном у сенсі пункту першого статті 1 Протоколу N 1 ...»

Враховуючи вищезазначені фактичні обставини, приписи чинного законодавства України, відсутність правових підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, передбачених ст. 328 ГПК України ( оскільки станом на 29.03.19р. рішення господарського суду від 04.01.19р. у справі №904/4776/18 набрало законної сили , а пізніше було залишено без змін постановою ЦАГС від 08.07.19р. ) , заява відповідача задоволенню не підлягає .

На підставі вищезазначеного , керуючись вимогами ст.ст. 234, 235, 255, 256, 328 ГПК України, господарський суд ,-

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Спецдоррембуд» від 05.04.19р. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя О.Ю.Васильєв