СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2019 р. Справа № 905/156/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Зубченко І.В.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача - Жирний О.С., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН № 4841 від 26.07.17; довіреність №1-306 від 29.12.18,

відповідача Короєд С.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000243 від 02.07.18; довіреність №б/н від 29.01.19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.2706) на ухвалу господарського суду Донецької області від 05.08.2019 (суддя Говорун О.В., повний текст складено 12.08.2019) у справі №905/156/19

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, м.Київ

до Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації

Донецькоблгаз, м.Краматорськ, Донецька область,

про стягнення заборгованості у сумі 18 169 828,97 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.08.2019 року заяву Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про відстрочку виконання рішення суду від 02.04.2019 у справі №905/156/19 задоволено. Відстрочено до 01.04.2020 виконання рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/156/19 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз". В задоволенні заяви про визначення порядку виконання ухвали суду про надання відстрочки виконання рішення суду відмовлено.

Задовольняючи заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду у цій справі, місцевий господарський суд врахував наступні обставини:

-скрутне фінансове становище підприємства відповідача;

- наявність затверджених судом у інших справах мирових угод, відповідно до яких відповідач має сплачувати заборгованість за графіком;

-відповідно до плану економічних показників підприємства відповідача на 1 півріччя 2020, відповідач планує отримати дохід в розмірі 211200000 грн., тобто, матиме можливість виконати рішення суду у цій справі;

-виконання рішення суду у справі №905/156/19 та стягнення всієї суми заборгованості може призвести до загрози виникнення неплатоспроможності заявника;

-відповідач здійснює свою діяльність на території проведення антитерористичної операції; відповідач зобов`язаний здійснювати, зокрема, ремонти газопроводів, газових приладів і пристроїв, локалізацію та ліквідацію аварійних ситуацій, забезпечувати безперебійне надання послуг, утримувати газові мережі, споруди на них, систему газопостачання та газифікації в належному стані;

-відповідач не має заборгованості за договором на транспортування природного газу;

-позивачем не доведено, що його фінансовий стан значно погіршиться внаслідок відстрочки виконання рішення суду у справі.

Позивач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить цю ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду у цій справі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали враховано лише доводи заявника та не прийнято до уваги, що проведення антитерористичної операції негативно відображається також і на господарській діяльності позивача, оскільки на сході України сконцентровано біля половини виробничих потужностей підприємства. Також позивач зазначає, що складна економічна ситуація в країні носить загальний характер та стосується обох сторін. Позивач посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги надані ним докази на підтвердження скрутного фінансового становища АТ «Укртрансгаз» та врахував лише матеріальні інтереси відповідача. Крім того, позивач вказує на те, що скрутне фінансове становище підприємства відповідача не свідчить про неможливість виконання ним рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні 19.09.2019 підтримав вказані доводи, викладені в апеляційній скарзі. Просив суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 05.08.2019 року у цій справі та відмовити в задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідач надав суду заяву від 19.09.2019 про долучення до матеріалів справи постанову приватного виконавця від 23.08.2019 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.07.2019 у справі №905/156/19.

В судовому засіданні 19.09.2019 представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз про стягнення заборгованості у розмірі 18 169 828,97 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/156/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз пеню у розмірі 4521705,16 грн.; три проценти річних у розмірі 2806837,18 грн.; інфляційні втрати у розмірі 10 680472,25 грн. В іншій частині позову - відмовлено. Також стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 270135, 21 грн.

Вказане рішення залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду 08.07.2019 у справі №905/156/19.

На виконання рішення господарського суду та постанови Східного апеляційного господарського суду, господарським судом Донецької області були видані відповідні накази.

Відповідач звернувся до господарського суду Донецької області з заявою №1715-15/02 від 09.07.2019, в якій просить суд відстрочити або розстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області у справі №905/156/19 (а.с.9).

Відповідач надав суду першої інстанції доповнення №18-1741 від 15.07.2019 до заяви про відстрочку/розстрочку виконання рішення суду, в яких просив відстрочити виконання рішення суду до квітня 2020 року (а.с.32).

В обгрунтування заяви відповідач зазначає про наступні обставини:

- ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що зумовлено, в тому числі, економічно необгрунтованими тарифами на послуги з розподілу природного газу, значною дебіторською заборгованістю споживачів. Збитковість підприємства підтверджується звітом про фінансові результати за 2018 рік;

- у відповідача наявна прострочена заборгованість з оплати праці та зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Також відповідач має інші договірні зобов`язання перед НАК Нафтогаз та АТ Укртрансгаз, з якими укладені мирові угоди на стадії виконання рішень суду;

- відповідач втратив керування 7 структурними підрозділами, які знаходяться на територіях, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження;

-згідно сертифікатів Торгово-промислової палати України, для заявника засвідчено настання обставин непереборної сили з 01.07.2014;

- відповідач зазначає, що з квітня 2020 року матиме можливість виконати рішення суду, виходячи із запланованої суми доходів на перше півріччя 2020 року;

-відстрочка виконання рішення суду надасть можливість запланувати відповідні видатки без ризику зупинення діяльності заявника;

-відповідач погасив основний борг перед позивачем за договором транспортування газу. Рішенням суду від 02.04.2019 у цій справі з відповідача стягнуті пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати;

Вказані обставини, на думку боржника, ускладнюють виконання рішення суду у цій справі та є підставою для відстрочки його виконання на підставі ст.331 ГПК України.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Вирішуючи питання про відстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому суд оцінює докази, подані стороною на підтвердження таких обставин.

Судова колегія враховує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості (яка підтверджена обов`язковими та такими, що підлягають виконанню судовими рішеннями), надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено, то така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися й інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 13.07.2018 у справі №905/915/17.

В заяві про відстрочку та в апеляційній скарзі відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства, яке зумовлене економічно необгрунтованими тарифами на послуги з розподілу природного газу; наявністю дебіторської заборгованості; простроченої заборгованості з оплати праці та зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; грошових зобов`язань перед іншими контрагентами, зокрема, відкритих виконавчих проваджень. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав суду звіт про фінансові результати за 2018 рік, перелік виконавчих проваджень станом на 09.07.2019 (а.с.12).

Статтею 42 Господарського кодексу України передбачено, що господарська діяльність це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому, здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Отже, збитковість підприємницької діяльності відповідача не є винятковою обставиною у розумінні приписів ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, адже, укладаючи господарський договір, кожна зі сторін приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому та, при цьому, учасник договору не має відповідати за негативні наслідки підприємницької діяльності контрагента.

Таким чином, тяжке фінансове становище боржника не може вважатися безумовною підставою для застосування положень статті 331 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на вказані вище обставини.

Результати фінансової діяльності, наявність кредиторської заборгованості та заборгованості перед іншими контрагентами, а також тяжке матеріальне становище, стали наслідком власної підприємницької діяльності, яку відповідач здійснює на свій ризик.

Надані суду звіти про фінансові результати підтверджують негативні тенденції фінансового становища відповідача, однак відповідачем не надано доказів неможливості виконання рішення суду, зокрема, відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Крім того, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що наведені відповідачем обставини, які помилково були взяті до уваги судом першої інстанції, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність відповідача.

Отже, скрутне фінансове становище підприємства відповідача не є обставиною, з якою закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення.

Посилання відповідача на наявність у нього сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №2059/05-4 від 30.07.2014, не приймаються колегією суддів, оскільки у вказаному сертифікаті засвідчено настання обставин непереборної сили для ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів.

Отже, обставини непереборної сили, існування яких підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини № 2059/05-4 від 30.07.2014, не пов`язані безпосередньо з неможливістю виконання відповідачем зобов`язань за договором №/Н09 від 27.09.2011, на підставі якого заявлений позов у цій справі.

Крім того, при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Відповідачем не доведено вплив обставин непереборної сили, які засвідчені вказаним сертифікатом, на виконання рішення суду у цій справі.

Доводи заявника про втрату ним керування сьома структурними підрозділами, які знаходяться на територіях, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження не підтверджені документально. Крім того, можливі збитки відповідача через втрату деяких структурних підрозділів не мають ознаки надзвичайності чи невідворотності для виконання рішення суду у цій справі.

Відповідач в заяві зазначає, що з квітня 2020 року матиме можливість виконати рішення суду, виходячи із запланованої суми доходів на перше півріччя 2020 року. Також відповідач зазначає про те, що ним проводиться робота зі зменшення дебіторської заборгованості споживачів, нормалізації фінансового стану підприємства.

Відповідачем не доведено вжиття ним заходів, направлених на нормалізацію фінансового становища підприємства, що дасть можливість у майбутньому акумулювати необхідну грошову суму для виконання рішення суду у цій справі. В тому числі, про проведення ним дій зі стягнення дебіторської заборгованості, яку можливо було направити на погашення заборгованості за рішенням суду у цій справі.

Посилання відповідача на отримання запланованого доходу у першому півріччі 2010 року є лише його економічним прогнозом та не свідчить про можливість майбутнього покращення фінансового стану.

Крім того, при вирішенні питання про надання відстрочки виконання рішення суд повинен враховувати також негативні наслідки для стягувача при затримці виконання рішення суду, порушення його матеріальних інтересів, ступінь вини боржника у виникненні спору та наявність інфляційних процесів в економіці держави.

Як свідчать матеріали справи, спір у цій справі виник з вини відповідача, а саме, внаслідок неналежного виконання ним своїх зобов`язань за договором №/Н09 від 27.09.2011 в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг з транспортування природного газу.

При цьому, як позивач так і відповідач є комерційними підприємствами, та несуть економічну відповідальність за свої дії та однаковий тягар і економічні ризики.

В заяві про відстрочку виконання рішення суду відповідач вказує, що відмова у відстрочці може призвести до несприятливих фінансових наслідків у діяльності відповідача та можливого банкрутства.

Однак, при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суд враховує матеріальні інтереси обох сторін.

Невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси позивача та може призвести до негативних наслідків для останнього.

Судова колегія враховує доводи позивача про скрутне фінансове становище АТ «Укртрансгаз», що підтверджується звітом про фінансовий стан на 31.03.2019. Як зазначає позивач, скрутне фінансове становище зумовлене, зокрема, незадовільною платіжною дисципліною замовників послуг, про що свідчить наявність дебіторської заборгованості станом на 31.03.2019 в розмірі 9048806 тис.грн.

Враховуючи наведене, висновки місцевого господарського про те, що відстрочка виконання рішення суду не вплине на фінансовий стан позивача є необгрунтованими.

Крім того, позивач вказує на те, що більше половини його виробничих потужностей сконцентровано на сході України, а тому проведення антитерористичної операції впливає на фінансово-господарський стан АТ «Укртрансгаз», оскільки підприємство змушене постійно відновлювати пошкоджену інфраструктуру для своєчасного та безперебійного забезпечення суб`єктів господарювання та населення природним газом.

Отже, обставини здійснення господарської діяльності в умовах проведення антитерористичної діяльності однаково впливають на фінансовий стан як позивача, так і відповідача.

Відстрочка не може надаватися виключно в інтересах боржника із посиланням на необхідність поліпшення його фінансового стану боржника, оскільки відстрочка, надана за відсутності виняткових обставин, негативно впливає на охоронюваний законом інтерес кредитора.

Судова колегія зазначає, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів у розумінні приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України, які є підставами для відстрочення виконання рішення суду, зокрема, доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду, а також доказів відсутності грошових коштів для погашення наявної заборгованості.

За вищевказаних обставин, колегія суддів вважає необгрунтованими висновки сулу першої інстанції про наявність підстав для відстрочки виконання рішення суду, адже вказані відповідачем обставини не мають характеру виняткових та таких, що можуть бути підставою для надання відстрочки виконання рішення суду.

Крім того, відповідач надав суду апеляційної інстанції постанову приватного виконавця від 23.08.2019 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.07.2019 у справі №905/156/19.

Виконавче провадження закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду боржником.

Вказаний документ свідчить про безперешкодне виконання відповідачем рішення суду у цій справі.

Отже, місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про існування об`єктивних, непереборних обставин, за яких відповідач позбавлений можливості виконати рішення суду без надання йому відстрочки.

Доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції не повністю з`ясовано всі обставини справи, неправильно застосовано норми процесуального права, що є підставою для залишення задоволення апеляційної скарги позивача, скасування ухвали господарського суду Донецької області від 05.08.2019 у справі №905/156/19 з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/156/19.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, ст.271, п.2 ч.1 ст. 275, п.п.1, 4 ч.1 ст.277, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 05.08.2019 року у справі №905/156/19 скасувати.

В задоволенні заяви ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 у справі №905/156/19 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.09.2019р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко