РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2019Справа № 910/7101/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Ваховської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6)

до Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Айті-Солюшнс" (01004, м. Київ, вул. Крутий узвіз, буд. 6/2А)

про стягнення 176 994,00 грн,

Представники учасників справи: відповідно до протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС" (надалі - відповідач) про стягнення 176 994,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙТІ-СОЛЮШНС" було поставлено товар за договором № 308/18/62 про закупівлю за державні кошти від 06.08.2018, який укладений між останнім та позивачем з пропуском строку поставки, а відтак відповідач, як гарант зазначеного Товариства за банківською гарантією №4770-18 від 26.07.2018, зобов`язаний сплатити на користь позивача суму банківської гарантії.

Ухвалою від 04.06.2019 суд позовну заяву Міністерства оборони України залишив без руху, надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

06.06.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2019.

Ухвалою від 10.06.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №910/7101/19. Підготовче засідання призначив на 03.07.2019.

02.07.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказує на те, що третьою особою в повному обсязі виконані зобов`язання за договором № 308/18/62 про закупівлі за державні кошти від 06.08.2018, в тому числі - сплачено пеню за несвоєчасну оплату товару, а відтак - позивачеві було обґрунтовано відмовлено у виплаті суми банківської гарантії та у зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 03.07.2019, занесеною до протоколу судового засідання, суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙТІ-СОЛЮШНС" (надалі - третя особа).

03.07.2019 від третьої особи до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказує на те, що третьою особою в повному обсязі виконані зобов`язання за договором № 308/18/62 про закупівлі за державні кошти від 06.08.2018, в тому числі - сплачено пеню за несвоєчасну оплату товару. Крім того, третя особа зазначає, що вимогу про сплату гарантії підписано від імені позивача ОСОБА_1., проте до вимоги не було надано жодних документів, якими б підтверджувалися повноваження ОСОБА_1 на її підписання.

19.07.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. В даній відповіді позивач зазначає, що приписами ст. 563 Цивільного кодексу України та Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, а також гарантією №4770-18 від 26.07.2018 не передбачено умови про додання до вимоги за гарантією документів, які б підтверджували повноваження особи, яка підписала гарантію.

23.07.2019 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 09.09.2019, занесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 18.09.2018.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

06.08.2018 між Міністерством оборони України (за договором - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙТІ-СОЛЮШНС" (за договором - Постачальник) укладено договір про закупівлю за державні кошти №308/18/62 на поставку товару (надалі - Договір), відповідно до якого (п. 1.1 Договору) Постачальник зобов`язується поставити Замовникові товари в асортименті, кількості та за цінами зазначеними у Специфікації товарів (далі - Специфікація), що додається до договору і є його невід`ємною частиною (Додаток), а Замовник прийняти і оплатити такі товари.

Ціна договору становить 5 899 800 грн, у тому числі ПДВ 983 300 грн (п.3.1 договору).

За умовами п. 5.1 Договору поставка товару повинна здійснитися до 31.10.2018.

Датою виконання зобов`язання по постачанню товарів є дата підписання вантажоодержувачем актів прийому - передачі, які оформляються відповідно до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 17.08.3017 ;440.

Відповідно до пункту 10.1. договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє по 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання, в частині гарантійних зобов`язань - протягом гарантійного терміну експлуатації.

Згідно п. 7.3. Договору, за порушення строків поставки Товарів, Постачальник сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості товарів, стосовно яких допущено прострочення постачання, за кожний день прострочення.

Поряд із тим, відповідно до п. 11.1 Договору, Постачальник забезпечив виконання зобов`язань за Договором шляхом надання Банківської гарантії № 4770-18 від 26.07.2018 на суму 176 994,00 грн акціонерним товариством "Банк Альянс".

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки.

Приписами частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Поряд із тим, частиною ч. 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

З наведеного випливає, що способи забезпечення виконання зобов`язання покликані охороняти інтереси менш захищеної сторони за договором - кредитора шляхом покладення додаткового зобов`язального обтяження на боржника та/або на третю особу. Тобто, у разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом із боржником і треті особи, зокрема, при поруці та гарантії. Способи забезпечення зобов`язань - це встановлені законом чи договором забезпечувальні засоби майнового характеру, що існують, як правило, у вигляді акцесорних зобов`язань, які спрямовані на стимулювання боржника до здійснення виконання та/або іншим чином гарантують захист майнового інтересу кредитора у разі неспроможності боржника. Тобто, неустойка та гарантія за своєю правовою природою є різними видами забезпечення виконання зобов`язання та при цьому, законодавством не передбачено обмежень щодо застосування різних способів забезпечення одного і того ж зобов`язання.

За приписами ст. 564 ЦК України, після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Так, як вбачається з акту приймання-передачі № 2203 від 29.10.2018 та видаткової накладної № 331 від 29.10.2018 та про що не заперечується Сторонами, станом на 31.10.2018 третьою особою було поставлено товар на суму 2 083 434,00 грн., та водночас, із акту приймання-передачі № 2343 від 21.11.2018 та видаткової накладної № 352 від 21.11.2018, вбачається, що товар на суму 3 816 366,00 грн. було поставлено третьою особою позивачеві із простроченням строку поставки - 21.11.2018.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 11.1 Договору, відповідач забезпечив виконання зобов`язань третьої особи за договором про закупівлю за державні кошти №308/18/62 від 06.08.2018, шляхом надання відповідачем банківської гарантії № 4770-18 від 26.07.2018 на суму 176 994,00грн., бенефіціаром за даною гарантією зазначено МОУ та при цьому у даній гарантії містяться наступні умови: "Наш клієнт, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙТІ-СОЛЮШПС" (далі у тексті - "Принципал"), місцезнаходження якого: Україна, 01004, м. Київ, вул. Крутий Узвіз, буд. 6/2А, Код за , проінформував нас, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" ідентифікаційний код юридичної особи 14360506, код банку 300119 (далі у тексті - "Гарант"), створене відповідно до законодавства України, і зареєстрований офіс якого знаходиться за адресою: Україна, м. Київ. вул. Січових Стрільців, буд. 50. про те, що між Вами, Міністерство оборони України, Ідентифікаційний код юридичної особи: 00034022 (надалі - "Бепефіціар"), та Принципалом буде укладено Договір на закупівлю: мережевого обладнання (32420000-3) (цифрові комутатори), згідно з Інформацією з протоколу засідання тендерного комітету Міністерства Оборони України щодо визначення переможця та наміру укладання договору на закупівлю мережевого обладнання (32420000-3) (цифрові комутатори), (Ідентифікатор закупівлі UА-2018-05-07-001235-а), та що умовами Договору вимагається видача Гарантії.

Враховуючи це, Гарант бере на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити Вам суму, що складає 176 994,00 грн, протягом п`яти банківських днів після дня отримання від Вас оригіналу Вашої належно оформленої письмової вимоги (далі у тексті - "Вимога"), яка буде містити Ваше твердження, що Принципал частково або повністю не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання щодо постачання товару стосовно якості, кількості, асортименту та строків за Договором.

Письмова вимога повинна бути відправлена на поштову адресу Гаранта: Україна, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 50.

Сума цієї гарантії буде автоматично зменшуватись на всі суми, що виплачені Вам Гарантом за цією гарантією.

Зобов`язання Гаранта за цією Гарантією припиняються на підставі:

1) сплати Бенефіціару суми, на яку видано гарантію;

2) закінчення строку, на який видана Гарантія;

3) відмови Бенефіціара від своїх прав за Гарантією.

Ця гарантія є чинною з дати її складання.

Термін дії цієї гарантії минає "01" лютого 2019 року включно. Будь-яка Вимога за цією гарантією повинна бути отримана Гарантом не пізніше зазначеної дати.

Передання прав за цією гарантією можливе тільки за попередньою письмовою згодою Гаранта.

Внесення змін до умов Гарантії (у разі потреби) можливе лише за умови письмового погодженням із Бенефіціаром тау порядку, передбаченому законодавством України.

Ця гарантія підпорядковується законодавству України, Усі спори і розбіжності, що випливають з цієї гарантії, розглядаються в господарському суді відповідно до підсудності встановленої законодавством України.".

Судом встановлено, що позивач повідомив банк про порушення принципалом (Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙТІ-СОЛЮШЕНС") зобов`язань за договором поставки №38/18/62 від 06.08.2018 та звернувся до банку з вимогою № 308/9/276 від 09.1.2019, у якій просив виплатити належну йому гарантію у сумі 176 994 грн 00 коп.

За результатами розгляду вказаної вимоги відповідач листом №05/04-212 від 23.01.2019 відмовив бенефіціарові (Міністерству оборони України) у її задоволенні, оскільки з наданих Принципалом документів, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙТІ-СОЛЮШЕНС" дійсно з об`єктивних причин не змогло у визначений договором постачання строк, а саме до 31.10.2018 здійснити поставку всього обсягу замовленого Замовником товару, і поставило його частково 24.10.2018 і остаточно 21.11.2018, що підтверджується видатковими накладними №328 від 24.10.2018 і №353 від 21.11.2018, а також актами прийому - передачі товару №2149 від 24.10.2018 і №2344 від 21.11.2018.

Спір між сторонами у справі виник з приводу невиконання відповідачем зобов`язань за наданою ним гарантією.

При цьому, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач та третя особа вказують на те, що у зв`язку із несвоєчасною поставкою товару за Договором, позивач листом від 26.11.2018 пред`явив третій особі вимогу про сплату пені за прострочку поставки товару та 26.11.2018 третя особа добровільно та добросовісно сплатила на користь позивача 76 347,32 грн. в рахунок оплати пені за прострочку поставки товару, що підтверджується платіжним дорученням № 3732 від 26.11.2018., а відтак - станом на 26.11.2018 третя особа повністю виконала свої зобов`язання за Договором, а саме - поставила товар та сплатила неустойку за порушення строків його поставки.

Разом з тим, як вбачається із умов банківської гарантії №4770-18 від 26.07.2018, умовою виплати суми гарантії позивачеві є, зокрема, часткове або повне невиконання третьою особою зобов`язань щодо постачання товару за Договором стосовно строків.

При цьому, третьою особою було допущене прострочення строку поставки товару за Договором, що з огляду зазначені вище приписи законодавства та умови Договору є порушенням умов даного Договору.

Відтак, твердження відповідача та третьої особи про те, що сплата третьою особою на користь позивача 76 347,32 грн. в рахунок оплати пені за прострочку поставки товару свідчить про належне виконання третьою особою взятих на себе, як на постачальника, зобов`язань зі своєчасної поставки товару за договором № 308/18/62 про закупівлю за державні кошти від 06.08.2018 та, про твердження про те що дана обставина є підставою для відмови у виплаті відповідачем на користь позивача грошових коштів в сумі 176 994,00 грн. за банківською гарантією №4770-18 від 26.07.2018 є необґрунтованими.

Вирішуючи спір по суті та перевіряючи доводи сторін суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 200 ГК України - гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За умовами частини 1 та частини 2 статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше.

Згідно з частиною 2 статті 564 Цивільного кодексу України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються "Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах", затвердженим Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, відповідно до пункту 9 частини 3 розділу І якого гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Частиною 1 статті 565 Цивільного кодексу України визначено, що гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Відповідно до частин 1-4 статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Як зазначено вище, відповідач відмовив бенефіціарові у задоволенні вимоги, оскільки вимогу позивача було підписано не уповноваженою на те особою та зазначив, що довіреності додані до гарантії на підтвердження повноважень підписанта вимоги завірені з порушенням норм чинного законодавства.

Дослідивши зміст гарантії, судом встановлено, що банк взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити бенефіціара кошти у розмірі 176 994 грн 00 коп. протягом п`яти банківських днів після дня отримання оригіналу належно оформленої письмової вимоги (далі у тексті - "Вимога"), яка буде містити твердження, що Принципал частково або повністю не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання щодо постачання товару стосовно якості, кількості, асортименту та строків за Договором.

З тексту зазначеної гарантії не вбачається, що до гарантії мають бути додані документи, що підтверджують повноваження особи, яка звертається з вимогою.

Суд зауважує, що в частині змісту вимоги та доданих до неї документів законодавцем чітко встановлено, що обов`язковим є зазначення у вимозі або у доданих до неї документах того, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Проте обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, закон не містить, тобто законодавець залишив на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії певного переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Водночас Положення № 639 не визначає обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, і також залишає на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Таким чином, банківською гарантією № 4770-18 від 26.07.2018 не було передбачено обов`язку Міністерства оборони України долучати до вимоги за гарантією документи на підтвердження повноважень особи, яка підписала вимогу, тому Гарант листом № 05/04-212 від 23.01.2019 необґрунтовано відмовив бенефіціарові (Міністерству оборони України) у її задоволенні.

Суд зазначає, що умовами гарантії не передбачено долучення до гарантії доказів, на підтвердження повноважень особи - підписанта гарантії засвідчувати копії документів, а саме довіреностей, виданих на ім`я такої особи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату гарантійної суми, яка не перевищувала суми гарантії, а також в порядку, на умовах та у встановлений в гарантії строк, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення гарантії визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 237- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Міністерства оборони України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50; ідентифікаційний ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний ) грошові кошти в сумі 176 994 грн 00 коп. та судовий збір в сумі 2 654 грн. 91 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 23.09.2019

СуддяТрофименко Т. Ю.