ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2019 р. Cправа № 902/107/18

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючого судді - Матвійчука Василя Васильовича, суддів: Маслія Ігоря Володимировича, Яремчука Юрія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до Приватного підприємства «Добробут імідж-плюс»

про стягнення 973 897,31 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

представників сторін:

позивача Махніцькй Г.Ю. за довіреністю;

відповідача не з`явився

УСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариство «Укрсоцбанк» про стягнення з Приватного підприємства «Добробут імідж-плюс» 973 897,31 грн., з яких: 371 250,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 471 101,06 грн. - сума заборгованості за відсотками; 131 546,25 грн. - сума заборгованості за комісіями.

Ухвалою суду від 01.03.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.03.2018.

Ухвалою суду від 29.03.2018 підготовче засідання відкладено на 26.04.2018 з підстав неявки учасників справи та невиконання останніми вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 26.04.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання призначено на 22.05.2018.

За результатами судового засідання 22.05.2018 у справі призначено судову бухгалтерсько-економічну експертизу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи.

25.06.2018 до суду надійшов лист №3103/18-21/666 від 07.06.2018 за підписом завідувача Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Криловського В.С. щодо погодження строків проведення судово-економічної експертизи з клопотанням про оплату експертизи, та клопотанням судового експерта Гребінної Г.М. про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 26.06.2018 вказані клопотання завідувача Вінницького відділення Криловського В.С. та судового експерта Гребінної Г.М. задоволено.

21.08.2018р. до суду надійшов лист №3103/18-21/918 від 21.08.2018 за підписом завідувача Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Криловського В.С. щодо погодження строків проведення судово-економічної експертизи з клопотанням про оплату експертизи, та клопотанням судового експерта Гребінної Г.М. про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 03.09.2018 задоволено клопотання завідувача Вінницького відділення Криловського В.С. та судового експерта Гребінної Г.М.

Станом на 26.10.2018 матеріали господарської справи № 902/107/18 повернуто до суду Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з повідомленням №3103/18-21 від 05.10.2018р. про залишення ухвали суду від 22.05.2018 без виконання, у зв`язку з не проведенням оплати вартості експертних послуг та частковим наданням додаткових доказів, необхідних для проведення експертизи.

З метою з`ясування причин невиконання відповідачем вимог ухвал суду від 22.05.2018, від 26.06.2018 та від 03.09.2018, ухвалою суду від 26.10.2018 провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 05.11.2018.

Однак, підготовче засідання у визначену судом дату (05.11.2018) не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Матвійчука В.В. в період з 29.10.2018 по 09.11.2018 на лікуванні, а в період з 12.11.2018 по 16.11.2018 у відрядженні.

Ухвалою суду від 22.11.2018, в зв`язку із складністю справи, призначено колегіальний склад суду для розгляду справи №902/107/18.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, визначено колегію для розгляду справи № 902/107/18 в наступному складі: головуючий суддя Матвійчук В.В., судді: Банасько О.О. та Нешик О.С.

Ухвалою суду від 23.11.2018 справу №902/107/18 прийнято до свого провадження колегіальним складом суду, розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання на 18.12.2018.

Ухвалою суду від 18.12.2018, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи, зважаючи на клопотання відповідача, беручи до уваги неможливість призначення розгляду справи по суті, підготовче засідання відкладено на 16.01.2019.

Ухвалою суду від 16.01.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 20.02.2019.

За результатами судового засідання 20.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 20.02.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.03.2019, у зв`язку з перебуванням судді Банасько О.О. у відпустці, визначено колегію для розгляду справи № 902/107/18 в наступному складі: головуючий суддя Матвійчук В.В., судді: Маслій І.В., Нешик О.С.

Ухвалою суду від 22.03.2019 справу прийнто до провадження новим складом суду. Призначено справу до судового розгляду по суті на 17.04.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.04.2019, у зв`язку з перебуванням судді Нешик О.С. у відпустці, визначено колегію для розгляду справи № 902/107/17 в наступному складі: головуючий суддя Матвійчук В.В., судді: Банасько О.О., Маслій І.В.

Ухвалою суду від 22.04.2019 справу прийнято до провадження новим складом суду. Розгляд справи почато спочатку зі стадії підготовчого провадження, та призначено підготовче засідання на 28.05.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.05.2019, у зв`язку з тим, що Указом Президента України від 07.05.2019 за №195/2019 суддю Банаська О.О. призначено на посаду судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, визначено колегію для розгляду справи № 902/107/17 в наступному складі: головуючий суддя Матвійчук В.В., судді: Маслій І.В., Яремчук Ю.О.

Ухвалою суду від 28.05.2019 справу прийнято до провадження новим складом суду.

За результатами судового засідання 28.05.2019 підготовче засідання відкладено на 20.06.2019.

Ухвалою суду від 20.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 27.08.2019.

За наслідками судового засідання 27.08.2019 судом змінено найменування Позивача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 17.09.2019.

На визначену судом дату з`явились представник позивача, який підтримав вимоги позову у повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався, пояснень причин неявки суду не повідомив. При цьому суд зважає, що ухвала суду від 27.08.2019 направлена відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві, та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Проте, згідно з даними сайту ПАТ "Укрпошта" http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/ та списком згрупованих поштових відправлень суду за штрихкодовим ідентифікатором поштових відправлень №040, № 032 поштові відправлення не вручені Відповідачу під час доставки з інших причин.

При цьому, ст.ст. 42, 46 ГПК України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми ст.ст. 182, 183 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

У зв`язку з неявкою представника Відповідача суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від Відповідача до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Стислий виклад позицій учасників судового процесу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що 26.03.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменовано у Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та Приватним товариством «Добробут імідж-плюс» укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії № 050/35-697, відповідно до якого Позивач, як Кредитор зобов`язується надавати Відповідачу, як Позичальнику, грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах визначених Договором. Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами - траншами, в межах максимального ліміту заборгованості за кредитом, у сумі 495 000,00 грн.

Зобов`язання за Договором Позивачем виконано в розмірі, та строки, обумовлені цим Договором. Проте, Відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання за Договором в частині повернення тіла кредиту, сплати відсотків та комісії, в результаті чого за ним рахується заборгованість за кредитом в розмірі 371 250,00 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 471 101,06, заборгованість за комісіями в розмірі 131 546,25 грн.

Відповідно до умов Договору Позивачем 30.10.2017 направлено на адресу Відповідача вимогу про досудове врегулювання спору, яка останнім не виконана.

Відповідач у поданому до суду відзиві від 19.04.2018 позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить в їх задоволенні посилаючись на такі обставини:

- на переконання Позивача заборгованість Відповідача становить 1192737,36 грн, з яких: 371,250,00 грн - тіло кредиту; 471 101,70 грн - нараховані відсотки за користування кредитом; 48 004,70 грн - нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 59 109,77 грн - нарахована пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 131 546,25 грн - нарахована сума заборгованості за комісіями; 51 232,50 грн - розмір інфляційних витрат за кредитом; 60 493,08 грн - розмір інфляційних витрат за відсотками. Зазначені суми мають розбіжність з реальними обставинами справи та спростовуються листами-вимогами Позивача № 104389 від 30.10.2017 та № 104488 від 01.09.2017;

- факт надання грошових коштів може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте Позивач не надав жодного доказу здійснення платежу;

- відповідно до наданого Позивачем Договору № 050/35-697 від 26.03.2007 граничним терміном погашення всіх траншів кредиту є 05.03.2011, тобто з цього дня Позивач довідався про порушення свого права, як наслідок, розпочався відлік позовної давності, який закінчився 05.03.2014. Проте, позовна заява подана до суду 22.02.2018, тобто пізніше ніж через чотири роки з моменту закінчення позовної давності.

Крім того, Відповідач заперечує нарахування Позивачем пені. При цьому останній вказує, що період, за який можливе нарахування пені є з 04.03.2011 по 04.03.2012. Тоді як Позивачем проведено розрахунок починаючи з 21.05.2017.

18.06.2018 Відповідачем подано до суду заяву від 18.06.2018 про застосування строків позовної давності до правовідносин, що є предметом розгляду в даній справі.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30.05.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменовано у Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (Позивач, за Договором Кредитор) та Приватним товариством «Добробут імідж-плюс» (Відповідач, за Договором Позичальник) було укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії № 050/35-697. (надалі Кредитний договір)

Згідно з предметом Кредитного договору Кредитор зобов`язується надавати Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, надалі за текстом - Кредит, на умовах визначених цим Договором.

Надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - Транш, а у сукупності - Транші, зі сплатою 15 (п`ятнадцяти) процентів річних за Кредитом та комісій, в розмірі та у порядку визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, який є невід`ємною складовою частиною цього Договору, надалі за текстом - Тарифи, в межах максимального ліміту заборгованості Позичальника за Кредитом, в сумі 495 000,00 грн, з наступним порядком надання Траншів Кредиту, а саме: з березня 2008 року по травень 2008 року (включно). (п. 1.1.1. Кредитного договору)

Погашення окремих Траншів здійснюється у валюті Кредиту на позичковий рахунок № НОМЕР_1 в Вінницькій обласній філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 302010 відповідно до наступного графіку:

до 05 червня 2008 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 вересня 2008 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 грудня 2008 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 березня 2009 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 червня 2009 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 вересня 2009 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 грудня 2009 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 березня 2010 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 червня 2010 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 вересня 2010 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 05 грудня 2010 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн;

до 04 березня 2011 р. - частина Кредиту в сумі 41250,00 грн.

повне погашення всіх Траншів Кредиту має бути здійснене не пізніше 04 березня 2011 року на умовах, визначених Генеральним договором. При цьому, у разі, якщо день погашення Кредиту (Траншу Кредиту) припадає на неробочий день Кредитора, то днем погашення Кредиту вважається попередній робочий день Кредитора. (п. 1.1.2. Кредитного договору)

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору після отримання Позичальником всіх Траншів Кредиту подальше надання Кредиту не здійснюється.

За умовами п. 1.3. Кредитного договору Кредит надається Позичальнику на поповнення оборотних коштів.

В якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань перед Кредитором за цим Договором щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, Кредитор укладає з майновим поручителем ПП «Оскар-С» договір застави майна, предметом якого є обладнання: електронне, музичне, світлове, звукове, телевізійне, відео, в кількості 205 одиниць, загальною заставною вартістю - 994 800,00 грн. (п.п. 1.4., 1.4.1. Кредитного договору)

Видача Траншів Кредиту на цілі, зазначені в п. 1.3. цього Договору, проводиться після укладення договору/ів, вказаного/их в п. 1.4. та п.п. 3.3.3. цього Договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_1 в Вінницькій обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_2 в Вінницькій обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» в межах суми Траншів Кредиту, визначених п.п. 1.1.1. цього Договору на підставі письмової/их заяви/в Позичальника. (п. 2.1. Кредитного договору)

Кредит вважається наданим в момент (день) списання суми Траншу Кредиту з позичкового рахунку, зазначеного в п. 2.1. цього Договору, на підставі письмової/их заяви/в Позичальника. (п. 2.2. Кредитного договору)

Нарахування процентів за користування Кредитом (Траншами Кредиту) здійснюється у валюті наданого Кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі, за методом «факт/360», де «факт» - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а « 360» - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. (п. 2.3. Кредитного договору)

Сплата процентів за користування Кредитом (Траншами Кредиту) здійснюється у валюті наданого Кредиту щомісячно не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в Вінницькій обласній філії АКБ «Укрсоцбанк». У випадку, якщо день сплати процентів за користування Кредитом припадає на неробочий день Кредитора, то днем сплати процентів вважається попередній робочий день Кредитора. (п. 2.4. Кредитного договору)

Нарахування та сплата комісій за користування Кредитом здійснюється на рахунок № НОМЕР_4 в Вінницькій обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» в порядку, в сумі на в строки, що встановлені Тарифами. У випадку, якщо день сплати комісій за користування Кредитом припадає на неробочий день Кредитора, то днем сплати процентів вважається попередній робочий день Кредитора. (п. 2.5. Кредитного договору)

Кредит (Транш Кредиту) вважається повернутим в момент (день) зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за Кредитом на позичковий рахунок, вказаний в п. 2.1. цього Договору. (п. 2.7. Кредитного договору)

У разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом та несплачених процентів, комісій, неустойки (пені, штрафу) за його користування, погашення заборгованості Позичальника за цим Договором здійснюється в наступній черговості:

прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

прострочена заборгованість за комісіями;

прострочена заборгованість за Кредитом;

строкова заборгованість за нарахованими процентами;

строкова заборгованість за комісіями;

строкова заборгованість за Кредитом;

пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів;

штрафи;

в останню чергу відшкодовуються витрати Кредитора, пов`язані з пред`явленням вимоги за цим Договором і зверненням стягнення на засоби забезпечення виконання зобов`язань Позичальником за договорами застави (іпотеки), вказаними в п. 1.4. цього Договору, а також відшкодуванням збитків, завданих порушенням Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. (п. 2.11. Кредитного договору)

Пунктом 2.13 Кредитного договору сторони погодили, що у разі пролонгації Кредиту або його Траншу з дня, наступного за днем пролонгації, нарахування процентів за користування Кредитом (Траншем Кредиту) здійснюється в розмірі процентної ставки, встановленої у п.п. 1.1.1. цього Договору, збільшеної на 2 (два) процентних пунктів, якщо інше не буде встановлено відповідною додатковою угодою (договором про внесення змін) до цього Договору.

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання Сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобов`язань за Договором. (п. 7.3. Кредитного договору)

03.04.2009 між сторонами укладено Договір про внесення змін № 050/35-966 до Договору невідновлювальної кредитної лінії № 050/35-697 від 26.03.2008, яким внесено зміни до п. 1.1.2., а також до першого абзацу пункту 2.10. Договору невідновлювальної кредитної лінії № 050/35-697 від 26.03.2008, в наступній редакції:

« 1.1.2. Погашення Кредиту буде здійснюватись у валюті Кредиту на позичковий рахунок № НОМЕР_5 в ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше 05 (п`ятого) числа кожного місяця відповідно до наступного графіку:

з червня 2008 року по грудень 2008 (включно) щоквартально рівними частинами в сумі 41250,00 грн;

з квітня 2009 року по вересень 2009 року (включно) щомісячно рівними частинами в сумі 1000,00 грн;

з жовтня 2009 року щомісячно рівними частинами в сумі 15 200,00 грн, з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 04 вересня 2011 року в сумі 15650,00 грн, на умовах, визначених цим Договором. При цьому, у разі, якщо день погашення Кредиту (Траншу Кредиту) припадає на неробочий день Кредитора, то днем погашення Кредиту вважається попередній день Кредитора.»

« 2.10. Позичальник доручає Кредитору здійснювати договірне списання грошових коштів по мірі їх надходження, в розмірі існуючої заборгованості за цим Договором про внесення змін, в тому числі Кредитом, нарахованими процентами, а також можливою неустойкою (пенею, штрафом) з поточного рахунку Позичальника № НОМЕР_6 в Хмельницькій обласній філії АКБ «Укрсоцбанк», на підставі момеріальних ордерів, оформлених Кредитором, в такі строки:»

Додатковою угодою № 050/27-500 від 21.11.2008 до Договору невідновлювальної кредитної лінії № 050/35-697 від 26.03.2008 Сторони домовились з 24.12.2008 внести зміни до додатку № 1 до Договору кредиту № 050/35-697 від 26.03.2008, та доповнити п.3., відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику послугу за ведення кредитної справи за фіксованим тарифом в розмірі 4,0% річних без ПДВ, яка нараховується на залишок заборгованості, в останній робочий день поточного місяця. Сплачується у національній валюті щомісячно до 5 числа місяця наступного за місяцем, в якому нарахована (платіжним дорученням або меморіальним ордером)

25.02.2009 між Сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень № 050/27-78 до Договору невідновлювальної кредитної лінії № 050/35-697 від 26.03.2008, відповідно до якого Сторони домовились викласти пункти 2.1. та 2.4. Договору невідновлювальної кредитної лінії № 050/35-697 від 26.03.2008 в наступній редакції:

« 2.1. Видача Траншів Кредиту на цілі, зазначені в п. 1.3. цього Договору, проводиться після укладення договору/ів, вказаного/их в п. 1.4. та п.п. 3.3.3. цього Договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_5 в Вінницькому відділенні Хмельницької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_6 в Вінницькому відділенні Хмельницької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату видачі Кредиту на підставі письмової заяви Позичальника.

2.4. Сплата процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті наданого Кредиту щомісячно не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі на рахунок № НОМЕР_7 , відкритий в Вінницькому відділенні Хмельницької обласної філії АКБ «Укрсоцбанк».

У випадку, якщо день сплати процентів за користування Кредитом припадає на неробочий день Кредитора, то днем сплати процентів вважається попередній робочий день Кредитора.»

Позивач стверджує, що зобов`язання за Кредитним договором Відповідачем не виконані, і прострочена заборгованість ПП «Добробут імідж-плюс» перед АТ «Укрсоцбанк» складає 973 897,31 грн, з яких: 371 250,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 471 101,06 грн - сума заборгованості за відсотками; 131 546,25 грн. - сума заборгованості за комісіями.

Як свідчать матеріали, в рамках Кредитного договору Відповідачем були отримані кредитні кошти ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 495 000,00 грн.

При цьому, за розрахунком Позивача, Відповідачем, в період з 27.03.2008 по 20.11.2017 було перераховано грошові кошти в сумі 209 433,73 грн, з яких: 123 750,00 грн - тіла кредиту; 83001,08 грн - відсотки за кредитом; 2 682,65 - нарахованої комісії.

Відповідно до умов Кредитного договору, у разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Договором, в тому числі у разі затримання сплати Кредиту, та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Кредитним договором Позивачем 01.11.2017 направлено на адресу останнього Лист-вимогу на усунення порушень № 104389 від 30.10.2017, в якій вимагав, у строк до 30 календарних днів з моменту надіслання цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції, загальна сума яких, за розрахунком Позивача, складає 1 175 834,69 грн.

Проте, Відповідач вимоги Позивача не виконав, відповіді на вимогу не надав.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.п.. 1.1,1. Кредитного договору надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - Транш, а у сукупності - Транші, зі сплатою 15 (п`ятнадцяти) процентів річних за Кредитом та комісій, в розмірі та у порядку визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, який є невід`ємною складовою частиною цього Договору, надалі за текстом - Тарифи, в межах максимального ліміту заборгованості Позичальника за Кредитом, в сумі 495 000,00 грн, з наступним порядком надання Траншів Кредиту, а саме: з березня 2008 року по травень 2008 року (включно).

В подальшому, у Кредитному договорі (з урахуванням внесених змін Договором про внесення змін № 050/35-966 від 03.04.2009) Сторони встановили остаточну дату повернення кредиту - не пізніше 04.09.2011.

Цивільним законодавством України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідач свої зобов`язання щодо погашення основного боргу не виконав, належних доказів проведення розрахунку за тілом кредиту суду не надано.

Отже, матеріалами справи підтверджено розмір заборгованості Відповідача в сумі 371 250,00 грн., що доводить правомірність звернення з відповідною вимогою до суду.

Суд враховує, що Сторонами погоджено Графік сплати тіла кредиту та визначено строки проведення розрахунків відносно кожного платежу (Договір про внесення змін № 050/35-966 від 03.04.2009).

Тому, прострочення виконання грошових зобов`язань мало місце починаючи з липня по серпень 2008 року по сплаті тіла кредиту в сумі 82 500,00 грн (по 41 250,00 грн щомісяця). Платіж по тілу кредиту за вересень 2008 року Відповідачем проведено у строки. Тоді як платежі за жовтень, листопад 2008 року не проведено, лише в грудні 2008 року Відповідачем здійснено проплату на суму 38 11,25 грн, що є меншою розміру місячного платежу за грудень 2008 року. Останній платіж по тілу кредиту Відповідачем проведено 05.01.2009 на суму 3 138,75 грн. Остаточна сума боргу в розмірі 371 250,00 грн. набула статусу простроченого зобов`язання з 04.09.2011.

Крім того, позивач просить стягнути проценти за користування кредитом у розмірі 471 101,06 грн., нараховані за період з 27.03.2008 по 20.11.2017.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, у п. 1.1.1. Кредитного договору Сторони погодили, що Позичальник сплачує Позичальнику 15 (п`ятнадцять) процентів річних за користування Кредитом та комісій, в розмірі та порядку визначеному Тарифами на послуги по надання кредитів, які містяться в Додатку № 1 до цього Договору.

З урахуванням наведеного, позивачем правомірно нараховано проценти за користування кредитом, розмір яких, за визначений в розрахунку період складає 554 102,14 грн, з яких Відповідачем сплачено 83 001,08 грн.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок заборгованості по нарахованим процентам, суд доходить висновку, що даний розрахунок є арифметично вірним та здійснений у відповідності до умов Кредитного договору.

Також, Позивачем заявлено до стягнення заборгованість по комісії за користування кредитними коштами згідно Кредитного договору за період з 04.01.2009 по 20.11.2017 в розмірі 134 228,90 грн.

У п. 1.1.1. Кредитного договору Сторони погодили, що Позичальник окрім, сплати процентів, зобов`язаний сплачувати комісії, в розмірі та порядку визначеному Тарифами на послуги по надання кредитів, які містяться в Додатку № 1 до цього Договору.

Додатковою угодою № 050/27-500 від 21.11.2008 до Кредитного договору Сторони з 24.12.2008 внесли зміни до Додатку № 1 до Кредитного договору доповнивши п.3., відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику послугу за ведення кредитної справи за фіксованим тарифом в розмірі 4,0% річних без ПДВ, яка нараховується на залишок заборгованості, в останній робочий день поточного місяця. Сплачується у національній валюті щомісячно до 5 числа місяця наступного за місяцем, в якому нарахована (платіжним дорученням або меморіальним ордером)

Як свідчить розрахунок ціни позову за період з 04.01.2009 по 20.11.2017 Позивачем нараховано 134 228,90 грн. комісії, з яких Відповідачем сплачено 2682,65 грн.

Відтак, заборгованість Відповідача по комісії становить 131 546,25 грн.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що Позивач правомірно звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Заперечення Відповідача, наведені у відзиві не спростовують встановлених судом обставин, а тому не беруться до уваги. При цьому заперечення щодо нарахування пені не досліджуються судом, оскільки Позивачем не заявлено вимоги про стягнення пені.

Поряд з цим Відповідачем по справі подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Розглядаючи дану заяву суд виходить з наступного.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 цього Кодексу). Позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Саме цей строк позовної давності застосовується до вимог про стягнення тіла кредиту, процентів, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено факти порушення прав позивача, враховуючи не дотримання строків повернення кредитних коштів, процентів, комісійних нарахувань.

Початок перебігу строку позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

При розмежування термінів "довідалась" та "могла довідатись", у випадку відсутності підпису особи на оспорюваних документах, а також відсутності самої особи у місці вчинення правочинів, Верховним Судом вказано, що за вказаних обставин особа взагалі не знала про наявність цих документів, адже їх не підписувала, тому визначальним є саме момент, коли вона довідалася про порушення свого права (Постанова Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15). Даний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 року в рамках справи № 575/476/16-ц.

Отже, у такому випадку визначальним є момент отримання відомостей про порушення права особи, а не встановлення можливості довідатись про порушення свого права.

Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом зазначеної норми (статті 261 Цивільного кодексу України) законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 57/314-6/526-2012.

Також, Верховний суд акцентує увагу на необхідності аналізу добросовісної поведінки позивача, обов`язку цікавитися станом своїх справ (Постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2018 року у справі № 911/4006/16).

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення цього суду у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Тому, обов`язок доведення обставин своєчасного звернення до суду та пропуску позовної давності є обопільним для обох сторін спору.

Рівність сторін у питаннях доведення аспектів перебігу позовної давності включає як можливість обґрунтування відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, яка подається в рамках судової справ із чітко визначеним предметом, підставами позову та наданими доказами, так і обов`язок позивач - доводити неможливість дізнатися про порушення конкретних, а не узагальнених прав, з огляду на обрану форму та підстави їх захисту.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Тобто, Європейський суд з прав людини визначає критерії застосування строку позовної давності, а саме: забезпечення остаточності, юридичної визначеності, захист відповідачів, запобігання несправедливості, пов`язаної зі спливом значного проміжку часу з моменту виникнення обставин, які є предметом спору, посилання судом на докази, які втратили достовірність і повноту із плином часу.

Водночас, застосування норм національного законодавства, визначення підстав початку перебігу та спливу строку позовної давності віднесено до компетенції державних судових органів.

Отже, аналізуючи умови Кредитного договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено 04.09.2011, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення, - 04.09.2011. При цьому судом враховано, що останній платіж по тілу кредиту Відповідачем проведено 05.01.2009, по відсотках - 15.02.2010, по комісії - 31.03.2009.

Позивач звернувся з позовом до ПП «Добробут імідж-плюс» 23.02.2018 (відтиск штемпеля поштового відділення ПАТ «Укрпотша» на конверті), тобто з пропуском строку позовної давності, який передбачений ст. 257 ЦК України.

За визначенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, Зокрема, в статті 257 ЦК України вказано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Позивачем не доведено, що Відповідач під час перебігу строку позовної давності за цими вимогами вчинив дії про визнання обов`язку виконання зобов`язання за Кредитним договором.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що наслідком спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому, сплив позовної давності не припиняє зобов`язання і не є підставою для припинення самого права. Однак пропуск цього строку без поважних причин є підставою для відмови в позові (частина четверта статі 267 Цивільного кодексу України).

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

При цьому закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності, тому дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір. Питання щодо поважності цих причин, тобто, наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Встановлення обставин, які свідчать про поважність причин пропуску позовної давності, здійснюється судом за загальними правилами доказування, визначеними процесуальним законом. Визначаючи поважною причину пропуску позовної давності, суд у своєму рішенні повинен послатися на відповідні докази. За законодавством поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторін, та пов`язані із дійсними істотним перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій. До поважних причин також слід віднести причини, за якими кредитор проявляв належну дбайливість про захист свого порушеного права, але не міг своєчасно заявити позов з причин, які від нього не залежать та не знаходилися під його контролем.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Проте, Позивачем не наведено жодних причин поважності чи наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від Позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову у період з 05.09.2011 по 05.09.2014.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з мотивів наведених вище.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

В позові відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на Позивача.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 23 вересня 2019 р.

Головуючий суддя Матвійчук В.В.

Судді Маслій І.В.

Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( вул . Васильківська, 100, м. Київ, 03150)

3-4 - відповідачу ( вул. Шмідта, буд. 36, кв. 44, м. Вінниця, 21000 ; 1-й провулок Індустріальний, будинок 8-А, м. Вінниця , 21011 ).