ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа№ 910/4071/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2019

у справі №910/4071/19 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

про стягнення 49 201,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі, відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 49 201,43 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виплатив у повному обсязі страхове відшкодування у зв`язку із завданням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , водієм транспортного засобу марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8663007, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 у справі №910/4071/19 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) страхове відшкодування в розмірі 47 201 (сорок сім тисяч двісті одну) грн. 43 коп., судовий збір в розмірі 1 843 (одна тисяча вісімсот сорок три) грн. 01 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що до позивача перейшло право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/АМ-5285984, відповідно до якого застраховано автомобіль марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , у межах фактично здійснених ним витрат та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , розмір якого визначений згідно Звіту №58-D/45/4 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем Видутою Денисом Юрійовичем (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №886/17 від 08.09.2017) на підставі ремонтної калькуляції №45584 (система Audatex)), рахунку-фактури №00470 від 18.10.2018, та враховуючи розмір франшизи за Полісом №АК/8663007 у сумі 2000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, 27.06.2019 (про що свідчить відмітка на поштовому конверті) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/4071/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- звіт №58-D/45/4 від 19.10.2018 не може прийматись судом до уваги як належний та допустимий доказ, так як у даному звіті міститься акт огляду від 09.10.2018, в якому вказано, що огляд проводився іншою особою, а не оцінювачем Видутою Д.Ю. ;

- в акті огляду не зазначено характеру пошкоджень деталей та обсягу робіт, необхідних для відновлення вказаних запчастин (ремонт чи заміна);

- позивачем не надано достовірних доказів щодо доцільності заміни лівої фари та переднього бамперу на автомобілі Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , а тому у відповідача відсутні підстави для здійснення оплати вартості даних запчастин;

- Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило розрахунок розміру страхового відшкодування в програмі Audatex. Відповідно до калькуляції №0602014 від 27.02.2019 вартість ремонту Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , складає 17 574,57 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2019 апеляційну скаргу справу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» у справі №910/4071/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 у справі №910/4071/19; вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строки для подачі відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань.

У матеріалах справи наявні належні докази повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

25.07.2019 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому позивач просив суд залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін. Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач наголосив на тому, що виходячи із системного аналізу положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (зі змінами та доповненнями) та Постанови КМУ «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», документом, який би підтверджував належним чином оцінений розмір реальної вартості втраченого майна, є саме Звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП, і який є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Стосовно зауважень відповідача з приводу того, що оцінювач Видута Д.Ю. не проводив особисто огляду транспортного засобу позивач наголошує на змісті пункту 5.7. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відповідно до якого після закінчення дослідження КТЗ оцінювач (експерт) у разі потреби ознайомлює заінтересованих осіб, залучених до технічного огляду КТЗ, з його результатами. Логічним, за твердженнями позивача, є той факт, що оцінювач не може бути представником і розписуватися в даній графі протоколу огляду. На титульному аркуші та 2 аркуші звіту вказано про те, що оцінка (що включає в себе поняття технічних огляд, складання протоколу огляду, калькуляції, розрахунок вартості матеріального збитку) проведена оцінювачем Видута Д.Ю . У графі представник підпис поставив представник ТДВ СК «Альфа-Гарант», який є заінтересованою особою, на замовлення якої проводилася оцінка шкоди, завдана власнику транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний № НОМЕР_1 .

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Так, 11.09.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/АМ-5285984, відповідно до якого застраховано автомобіль марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 .

05.10.2018 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням власника ОСОБА_2 та автомобіля марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва № 753/20140/18 від 29.10.2018 визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до звіту №58-D/45/4 від 19.10.2018 матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження складає 79 924,29 грн.

Із рахунку-фактури ФОП Гандзюк О.М. №00470 від 18.10.2018 видно, що вартість ремонту автомобіля (замовник ОСОБА_2 ) становить 64 776,00 грн.

Страховик склав страховий акт №СТ/18/0252 від 02.11.2018 та розрахунок до нього, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 64 776,00 грн.

На виконання вимог договору добровільного страхування наземного транспорту «пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/АМ-5285984 страховик виплатив страхувальнику ( ОСОБА_2 ) страхове відшкодування в розмірі 64 776,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ID-111581 від 02.11.2018.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_2 (винуватця ДТП), застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (відповідача) відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів №АК/8663007, франшиза - 2000,00 грн.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування вих. №3749 від 28.01.2019, відповідно до якого просив сплатити страхове відшкодування у розмірі 64 776,00 грн.

Відповідач частково вимогу виконав та сплатив страхове відшкодування в сумі 15 574,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9993905 від 15.03.2019.

Оскільки відповідач не компенсував повністю позивачу відшкодування останнім заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, позивач звернувся до суду із позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором №06-TR/АМ-5285984 від 11.09.2018, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором добровільного страхування наземного транспорту «пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/АМ-5285984 (Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/5285984), відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Mitsubishi, д.н. НОМЕР_2 , власнику транспортного засобу Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АК /8663007).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач частково виконав вимогу позивача та сплатив страхове відшкодування в сумі 15 574,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9993905 від 15.03.2019.

У свою чергу, у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі відповідач зазначає, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки звіт №58-D/45/4 від 19.10.2018 не може прийматись судом до уваги, як належний та допустимий доказ, так як у даному звіті міститься акт огляду від 09.10.2018, в якому вказано, що огляд проводився іншою особою, а не оцінювачем Видутою Д.Ю. ; в акті огляду не зазначено характеру пошкоджень деталей та обсягу робіт, необхідних для відновлення вказаних запчастин (ремонт чи заміна); згідно калькуляції Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», здійсненої у програмі Audatex, вартість ремонту Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , складає 17 574,57 грн.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі, оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У відповідності до частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, законодавчо встановлена вимога проведення оцінки майна (визначення розміру шкоди) зумовлена тим фактом, що лише фахівець з відповідною кваліфікацією, на підставі отриманого в установленому законодавством України порядку свідоцтва, з необхідним рівнем освіти, на підставі розроблених законодавчих стандартів, нормативів та з використанням спеціальних знань, рекомендацій - в праві визначати характер, обсяг пошкоджень та необхідні дії по їх усуненню, надати відповідь стосовно розміру заподіяної шкоди, визначати наявність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та його наслідками.

Статтею 5 цього ж Закону визначено вичерпний перелік суб`єктів оціночної діяльності.

Матеріалами справи підтверджується, що розмір страхового відшкодування, визначений позивачем, зокрема, із урахуванням Звіту №58-D/45/4 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем Видутою Денисом Юрійовичем на підставі ремонтної калькуляції №45584 (система Audatex)).

Так, відповідно до звіту №58-D/45/4 від 19.10.2018 матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження складає 79 924,29 грн.

У матеріалах справи наявне кваліфікаційне свідоцтвом №27, видане на ім`я Видути Дениса Юрійовича від 18.03.2017, сертифікат № 816/17 суб`єкта оціночної діяльності від 08.09.2017 та свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльністю в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльністю в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Відповідно до пункту 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395) (далі, Методика) технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Згідно пункту 5.5. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен:

а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах;

б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання;

в) установити пробіг за одометром;

г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ;

ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Відповідно до пункту 5.7. Методики, після закінчення дослідження КТЗ оцінювач (експерт) у разі потреби ознайомлює заінтересованих осіб, залучених до технічного огляду КТЗ, з його результатами.

Колегією суддів встановлено, що на титульному аркуші та 2 аркуші звіту вказано про те, що оцінка (що включає в себе поняття технічний огляд, складання протоколу огляду, калькуляції, розрахунок вартості матеріального збитку) проведена оцінювачем Видутою Д.Ю .

Водночас, як зазначає позивач у відповіді на відзив на позовну заяву та відзиві на апеляційну скаргу у графі «Представник» підпис поставив представник ТДВ СК «Альфа-Гарант», який є заінтересованою особою та на замовлення якої проводилася оцінка шкоди, завдана власнику транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний № НОМЕР_1 .

Враховуючи наведене, колегією суддів відхиляються доводи скаржника із приводу того, що оцінювач Видута Д.Ю. огляд транспортного засобу самостійно не проводив.

Стосовно калькуляції №06032014 від 27.02.2019, на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що остання не може бути взята судом до уваги у якості належного та допустимого доказу, оскільки вищенаведені правові норми чітко встановлюють вимоги щодо проведення оцінки майна, яка завершується складанням звіту. При цьому, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльністю в Україні» та Методикою регулюється процедура проведення оцінки КТЗ та його технічного огляду. Дані нормативні акти визначають обов`язок оцінювача перед складанням будь-яких розрахунків безпосередньо оглянути КТЗ та встановити всі його характерні особливості, у той час як відповідач у апеляційній скарзі сам зазначає, що відповідна калькуляція була здійснена ним на підставі наданих фото в електронному вигляді (автомобіль для огляду не надавався).

Отже, документом, який би підтверджував належним чином оцінений розмір реальної вартості втраченого майна, є саме Звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП (у даному випадку Звіт №58-D/45/4 від 19.10.2018), який є обов`язковим у разі необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Також колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги відповідача із приводу того, що в акті огляду не зазначено характеру пошкоджень деталей та обсягу робіт, необхідних для відновлення вказаних запчастин (ремонт чи заміна), а позивачем не надано достовірних доказів щодо доцільності заміни лівої фари та переднього бамперу на автомобілі Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 . Так, за змістом пункту 5.1. Методики оцінювачем (експертом) під час технічного огляду має бути, зокрема, «установлено характер і обсяги пошкоджень…», а не обсяг робіт, необхідних для відновлення запчастин. Крім того, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Так, згідно рахунку-фактури ФОП Гандзюка Олександра Дмитровича № 00470 від 18 жовтня 2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний № НОМЕР_1 , склала: 64 776 (шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят шість) гривень 00 копійок.

Як уже зазначалося, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Таким чином, враховуючи положення абз. 2 частини 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції правильно встановив, що розмір страхового відшкодування складає: 64 776,00 грн. (вартість відновлювального ремонту по звіту) - 15 574,57 грн. (сплачена відповідачем сума) - 2000,00 (франшиза за полісом № АК/8663007) = 47 201,43 грн., а позовні вимоги, відповідно, підлягають частковому задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів відповідача (скаржника), окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Позивачем доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 у справі №910/4071/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 у справі №910/4071/19 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4071/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка