ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.09.2019 р. Справа № 914/1847/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантера»

про забезпечення позову

у справі № 914/1847/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантера»

до відповідача Фізичної особи-підприємця Ільїна Андрія Леонідовича

про стягнення 373931,60 грн.

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантера» до відповідача Фізичної особи-підприємця Ільїна Андрія Леонідовича про стягнення 373931,60 грн.

Крім того, позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантера» просить накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Фізичній особі-підприємцю Ільїну Андрію Леонідовичу і знаходяться у нього чи в інших осіб, у розмірі ціни позову - 373931,60 грн. та судового збору - 5608,98 грн.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками данного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У заяві про забезпечення позову, позивач зазначає, що у випадку якщо не буде накладено арешт на майно та (або) грошові кошти у розмірі ціни позову - 373931,60 грн. (еквівалент 10620,00 євро), то за час судового розгляду справи, відповідач може відчужити майно, грошові кошти і рішення на користь позивача неможливо буде виконати.

Господарський суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б містили фактичні дані, на підставі яких можна було б зробити висновок про те, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, а саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання свого обов?язку не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Таким чином суд не вбачає достатніх підстав вважати, що невжиття заходів до забезпечення позову, про які просить позивач, може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду в контексті заявлених позивачем позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №914/1847/19 відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу господарського суду може бути оскаржено відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.