СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2019 р. Справа № 922/1260/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Зубченко І.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Левицька А.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ПТ№1594 від 04.01.17 р.,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.1958) на рішення господарського суду Харківської області від 27.05.2019 (суддя Шатерніков М.І., повний текст складено 03.06.2019) у справі №922/1260/19

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ,

до Фізичної особи - підприємця Кузнецова Сергія Вікторовича, м. Харків,

про стягнення 58788,83 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Кузнецова Сергія Вікторовича про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.08.2017 р. у загальному розмірі 58788,83 грн., з яких: 30000 грн. - заборгованість за кредитом; 10211,68 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 7120,09 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 11457,06 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він 23.08.2017, на виконання кредитного договору від 21.08.2017, перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти в розмірі 120000 грн. Як зазначає позивач, відповідач не повернув кредитні кошти у визначений договором строк, а також не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.05.2019 у справі №922/1260/19 позов задоволено.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором з повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ними, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 58788,83 грн., яка підлягає стягненню на користь банку.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскаржуване рішення суду прийнято без належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідач зазначає про те, що не отримував ухвалу господарського суду Харківської області про відкриття провадження у цій справі, а тому був позбавлений можливості подати відзив на позов. Також відповідач посилається на те, що місцевий господарський суд, при винесенні оскаржуваного рішення, не врахував здійснені відповідачем оплати за кредитним договором. Крім того, відповідач вважає, що відсутні підстави для нарахування йому відсотків у вигляді щомісячної комісії, оскільки встановлення в п.3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов та Правил надання послуги «КУБ» обов`язку клієнта з їх оплати суперечить положенням ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3.6 постанови Національного банку України №168 від 10.05.2007.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, зокрема, з тих підстав, що до спірних правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовується. Також позивач зазначає про те, що ним надано суду належні докази на підтвердження розміру заборгованості відповідача, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Просить рішення господарського суду Харківської області від 27.05.2019 у цій справі залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

В судовому засіданні 10.09.2019 представник позивача підтримав вказані доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач в судове засідання 10.09.2019 не з`явився.

Ухвала суду від 30.07.2019, якою розгляд справи призначено в цьому судовому засіданні, направлялась на належну адресу відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - м .Харків , АДРЕСА_2 .

Також вказану адресу відповідач повідомив суду в апеляційній скарзі.

Крім того, ухвала суду від 30.07.2019 направлялась на повідомлену позивачем суду першої інстанції адресу відповідача - АДРЕСА_3 .

Однак, обидва поштових відправлення повернулись підприємством зв`язку з довідками про невручення «за відсутністю адресата».

Згідно ч.7 ст.120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця знаходження ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Судова колегія також враховує, що відповідач отримував поштову кореспонденцію суду апеляційної інстанції (ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху) за обома відомими суду адресами: АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 .

Однак, ухвала про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду від 30.07.2019, яка також направлена за двома вказаними адресами, не була вручена відповідачу у зв`язку із відсутністю адресата.

Відповідач не повідомляв суд про зміну свого місцезнаходження під час розгляду справи.

Враховуючи, що ухвала суду від 30.07.2019 направлена на належну адресу відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повідомлена відповідачем в апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Таким чином, скаржник не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух поданої ним апеляційної скарги, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено відповідача про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

21.08.2017 Фізичною особою - підприємцем Кузнецовим Сергієм Вікторовичем (відповідач, позичальник) було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - анкета-заява) (а.с.20).

В розділі 1 анкети-заяви визначено істотні умови кредитного договору:

-позичальнику надано строковий кредит (п.1.1);

-розмір кредиту визначається Приватбанком, вказується у профайлі позичальника на сайті kub.pb.ua (п.1.2);

-строк кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів (п.1.3);

-проценти (комісія) за користування кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту (п.1.2-1.4).

В п.1.5. анкети-заяви визначено порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів.

Відповідно до п.1.5 анкети-заяви, у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5. цієї заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та Правил надання банківських послуг.

В п.1.6 анкети-заяви передбачено, що укладання кредитного договору здійснюється в порядку, визначеному розділом 3.2.8. Умов та Правил надання банківських послуг (п. 1.6. анкети-заяви).

Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ" підписано із використанням електронного цифрового підпису відповідача (а.с.21).

За умовами п. 3.2.8.1. Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ" (а.с.22-27), умови кредиту (сума кредиту, відсотки за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - заява).

Відповідно до п. 3.2.8.3.1. Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ", повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених в заяві (п.1.5 анкети-заяви).

Клієнт доручає банку щомісячно в терміни, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих в Приватбанку, на погашення заборгованості за послуги в кількості і розмірі, зазначеному в кредитному договорі (п.3.2.8.3.1.3 Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ").

В п. 3.2.8.3.2. Умов та Правил надання кредиту (п.1.4 анкети-заяви) зазначено, що за користування послугою клієнт платить щомісяця відсотки за користування кредитом в розмірі, зазначені в заяві та тарифах. Датами сплати відсотків є дати сплати платежів, зазначені в заяві. При несплаті відсотків в зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору відповідно до п. 3.2.8.6.2.).

Нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується (п. 3.2.8.9.2. Умов).

Розрахунок і нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у терміни, вказані в заяві (п.1.4 анкети-заяви), кожного місяця, на наступний день після дня отримання клієнтом кредиту або дня погашення чергової частини боргу і проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на первісну суму кредиту (п. 3.2.8.9.7. Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ").

Згідно п.3.2.8.3.3 Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ", при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому в заяві. У разі порушення клієнтом будь-якого грошових зобов`язань і при реалізації права банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1., клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний календарний день прострочення (п.1.6 анкети-заяви).

На виконання умов кредитного договору, 23.08.2017 позивач перерахував відповідачу 120000 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку відповідача (а.с.32).

Позивач зазначає, що відповідач частково не виконав свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у вигляді щомісячної комісії, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість в загальному розмірі 58788,83 грн., з яких: 30000 грн. - заборгованість за кредитом; 10211,68 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 7120,09 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії (п.1.4 анкети-заяви). Також позивачем нараховано відповідачу 11457,06 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором (п.1.6 анкети-заяви).

Позивач надіслав відповідачу претензію від 09.01.2019 з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 43866,75 грн. (а.с.34-36).

Відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість в добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах…

Зміст правочину між позивачем та відповідачем зафіксований у анкеті - заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" від 21.08.2017, підписаній електронним цифровим підписом відповідача (а.с.20-21).

В підписаній відповідачем анкеті - заяві зазначено, що підписанням анкети-заяви клієнт (відповідач) укладає кредитний договір та приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг.

В анкеті - заяві передбачено істотні умови кредитного договору: розмір та вид кредиту, строк кредитування, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості за кредитом, розмір процентів у випадку порушення позичальником строку погашення заборгованості, а також відповідальність у вигляді сплати неустойки (в розмірі згідно розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг).

Відповідач ознайомився та погодився з умовами анкети-заяви та Умовами та правилами надання кредиту "Кредит КУБ" (а.с.22-27), про що зазначено в підписаній відповідачем анкеті - заяві.

Отже, анкета-заява містить істотні умови кредитного договору.

Факт підписання відповідачем анкети-заяви свідчить про прийняття позичальником вказаних умов та приєднання, як другої сторони до договору.

Отже, на час підписання анкети-заяви відповідачу були відомі умови кредитного договору, в тому числі, щодо оплати відсотків (комісії) за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, розмір відповідальності.

За приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В кредитному договорі від 21.08.2017 (п.1.3 та п.1.5 анкети - заяви) сторони погодили, що кредит надається строком на 12 місяців та погашається щомісячно рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів.

Факт виконання банком своїх обов`язків з надання позичальнику кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою з рахунку відповідача, яка підтверджує перерахування кредитних коштів в розмірі 120000 грн. на поточний рахунок відповідача (а.с.32).

Порушення відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів підтверджується банківськими виписками з особових рахунків відповідача, на яких обліковується прострочена заборгованість за кредитом та процентами (а.с.29-31,33).

З виписок вбачається, що відповідач частково виконав зобов`язання з погашення кредиту та відсотків. Непогашеною залишився борг в розмірі 30000 грн. - тіло кредиту, 7120,09 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Згідно з пунктами 5.6., 5.8. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 (яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

З огляду на викладене, надані позивачем банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічного висновку про належність та допустимість такого доказу як банківська виписка з особового рахунку позичальника дійшов Верховний Суд в постанові від 06.11.2018 у справі №910/1580/18.

Надані позивачем документи підтверджують зобов`язання відповідача перед АТ КБ «Приватбанк», його часткове виконання і розмір існуючої заборгованості.

Відповідач заборгованість в добровільному порядку не сплатив, не представив суду доказів погашення боргу.

Враховуючи непогашення відповідачем суми боргу за кредитом, вказаної позивачем, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 30000 грн. боргу за кредитом.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 10211,68 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 7120,09 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В п.1.4 анкети-заяви (кредитного договору) та п.3.2.8.3.2 Умов та правил надання банківських послуг визначено розмір процентів (комісії) за користування кредитом - 2% в місяць від початкового розміру кредиту.

Отже, позивачем правомірно нараховано відсотки за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії.

Пунктом 1.6 анкети-заяви (кредитного договору) та п.п.3.2.8.3.3, 3.2.8.9.2 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитом становлять 4% на місяць від суми заборгованості.

Отже, в підписаній відповідачем анкеті - заяві обумовлено ціну договору, зокрема, процентну ставку у вигляді щомісячної комісії за користування кредитом та процентну ставку за користування кредитом у разі порушення строку погашення заборгованості за кредитом.

З розрахунку позивача (а.с.28) вбачається, що 24.11.2017 у відповідача виникла прострочена заборгованість за тілом кредиту.

Таким чином, позивачем правомірно нараховано 4% за користування кредитом на прострочену заборгованість.

Розмір нарахованих відсотків у вигляді щомісячної комісії за користування кредитом та розмір відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості (станом на 09.04.2019), в якому позивачем зазначено періоди відповідних нарахувань (стовпчики № 1 та № 2 розрахунку заборгованості) (а.с.28).

Відсутність повного погашення заборгованості з відсотків у вигляді щомісячної комісії за користування кредитом та відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість підтверджується виписками з особового рахунку відповідача, через який здійснювалось погашення заборгованості (а.с.29-33).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки, нараховані на прострочену заборгованість згідно п.1.6 анкети-заяви та п.3.2.8.3.3 Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ" в розмірі 10211,68 грн. та відсотки у вигляді щомісячної комісії, нараховані згідно п.1.4 анкети-заяви та п.3.2.8.3.2 Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ", в розмірі 7120,09 грн.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував усіх здійснених відповідачем оплат в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Однак, судова колегія не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки в наданих позивачем до позову банківських виписках з особового рахунку відповідача міститься інформація про часткове погашення відповідачем заборгованості із зазначенням дат та сум таких оплат, що було враховано позивачем при розрахунку ціни позову.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Відповідач, посилаючись на неврахування судом здійснених ним оплат, в апеляційній скарзі не вказав які проплати, коли та в якій сумі були ним здійснені; не надав суду першої чи апеляційної інстанції контррозрахунок заборгованості чи докази здійснення оплат, які не відображені в наданих позивачем матеріалах.

За таких обставин, доводи відповідача є непідтвердженими, а тому не приймаються судом.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відсутні підстави для нарахування йому відсотків у вигляді щомісячної комісії, оскільки встановлення в п.3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов та Правил надання послуги «КУБ» обов`язку клієнта з їх оплати суперечить положенням ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3.6 постанови Національного банку України №168 від 10.05.2007.

Судова колегія не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на наступне.

В п.1.4 анкети-заяви встановлено розмір відсотків (комісії) за користування кредитом, отже, відповідач був ознайомлений з цією умовою договору.

Крім того, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п.22 ст.1 вказаного Закону, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується змістом анкети - заяви про приєднання від 21.08.2017, де стороною договору вказано - ФОП Кузнєцов С.В .

Також в наданих позивачем банківських виписках вказано, що рахунки, через який здійснювались операції за кредитним договором, відкриті на ім`я ФОП Кузнєцова С.В.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідач зазначив свій статус як фізична особа-підприємець та підписав апеляційну скаргу як фізична особа-підприємець.

Таким чином, відповідач у цій справі не є споживачем в розумінні ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки кредитні кошти отримані ним як суб`єктом господарювання - фізичною особою - підприємцем, а не як фізичною особою для особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю.

Враховуючи викладене, положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть застосовуватись до спірних правовідносин сторін, які виникли між банком та фізичною особою - підприємцем.

Отже, доводи відповідача є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства.

Посилання відповідача на постанову Національного банку України №168 від 10.05.2007 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» є безпідставним, оскільки вона втратила чинність 10.06.2017, тобто до укладення сторонами кредитного договору.

Крім того, вказана постанова була прийнята на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» з метою захисту прав споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів, а отже, її положення не стосуються кредитних договорів, укладених банком з суб`єктами господарювання.

Позивач в позові також просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 11457,06 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В п 1.6 анкети-заяви (кредитного договору) передбачено, що у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, відповідач сплачує неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг.

Вказані положення анкети-заяви відповідають ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону, розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Такі ж самі умови відповідальності передбачені в розділі 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг.

Так, згідно п.3.2.8.3.3 Умов та Правил надання кредиту "Кредит КУБ", у разі порушення клієнтом будь-якого грошових зобов`язань і при реалізації права банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1., клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний календарний день прострочення.

Отже, розмір пені, зазначений у вказаних Умовах, повністю узгоджується з приписами ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», оскільки не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Врахувавши викладене, встановивши факт порушення відповідачем зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, перевіривши правильність проведеного позивачем розрахунку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в ці й частині та стягнення з відповідача пені за період в розмірі 11457,06 грн.

Апеляційна скарга відповідача також обгрунтована тим, що оскаржуване рішення суду прийнято без належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідач зазначає про те, що не отримував ухвалу господарського суду Харківської області про відкриття провадження у цій справі, а тому був позбавлений можливості подати відзив на позов.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Згідно статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, надав суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.04.2019 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі №922/1260/19, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено строк - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання відзиву на позов (п.4 резолютивної частини ухвали).

В наведеній ухвалі суд першої інстанції встановив, що ця справа є малозначною в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим дійшов висновку про можливість здійснення розгляду цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ця справа є малозначною, а тому дії суду з призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін відповідають наведеним нормам процесуального законодавства.

Ухвала суду першої інстанції від 26.04.2019 про відкриття провадження та призначення справи до розгляду була надіслана відповідачу та вручена йому 16.05.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.39).

Отже, відповідач був обізнаний про наявність позовного провадження у цій справі та протягом 15 днів з дня вручення вказаної ухвали суду мав можливість подати відзив на позов.

Посилання відповідача на те, що ухвала суду першої інстанції від 26.04.2019 не була направлена на його адресу - АДРЕСА_2 , не свідчить про його неналежне повідомлення судом про розгляд справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази вручення відповідачу вказаної ухвали суду за іншою адресою: АДРЕСА_3 .

З паспорту Кузнєцова С.В. (а.с.67) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 він був зареєстрований з 03.09.2002 по 13.12.2018, тобто до відкриття провадження у цій справі.

Разом із тим, враховуючи, що ухвала суду першої інстанції від 26.04.2019 була вручена відповідачу 16.05.2019 за вказаною адресою, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів враховує також ту обставину, що кореспонденцію апеляційного суду (ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху) апелянт одержав за двома вказаними адресами (а.с.68,69).

Враховуючи наведене, доводи відповідача про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, зокрема, без його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи є необгрунтованими.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 27.05.2019 року у справі №922/1260/19 - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.05.2019 у справі №922/1260/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.09.2019р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко