ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/8357/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Кондратенко Н.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 03.09.2019р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі №910/8357/18 (суддя Мандриченко О.В., м. Київ, повний текст рішення складено 27.03.2019р.)

за позовом Акціонерного товариства «СБЕРБАНК», м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юстстар», м. Київ

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальянс Ріалті»,

м. Запоріжжя

про визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі №910/8357/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено обставин, на які він посилається у своїх вимогах про визнання недійсними договорів, та не доведено того, що відповідачами при укладанні спірного договору порушене його право, що стало підставою для звернення до суду.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу позивача на те, що позивач, маючи підстави вважати, що його право порушене відповідачем 2 у випадку відкриття відносно останнього провадження у справі про банкрутство, не позбавлений наданого йому права на захист його охоронюваних законом інтересів, шляхом судового захист своїх прав відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «СБЕРБАНК» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що між ТОВ «Захід Імпорт», ТОВ «Дісентіс», ТОВ «Юридична компанія «ЮСТАР» та ТОВ «Євроальянс Ріаліті» було укладено ряд договорів, якими було створено штучну кредиторську заборгованість ТОВ «Єароальянс Ріаліті», з метою уникнення виконання зобов`язань перед Банком.

Позивач вважає, що дані договори є фіктивними, оскільки ним ціленаправлено створено штучну кредиторську заборгованість у обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства ТОВ «Євпроальянс Ріаліті».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019р. у справі №910/8357/18 задоволено клопотання Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі № 910/8357/18; відкрито апеляційне провадження у даній справі.

ТОВ «Євроальянс Ріаліті» заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що відсутнє порушення законного інтересу позивача як кредитора відповідача 2, оскільки укладення оспорюваних договорів не має жодного відношення до можливості виконання ТОВ «Євроальянс Ріаліті» його зобов`язань перед АТ «СБЕРБАНК», враховуючи ту обставину, що кредитні зобов`язання забезпечені іпотекою, що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Акціонерне товариство «Сбербанк» надало відповідь на відзив, позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості за кредитним зобов`язанням перед АТ «Сбербанк» втричі перевищує орієнтовну вартість іпотеки, що спростовує доводи відповідача 2 про відсутність порушення прав позивача.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/2330/19 від 29.07.2019р. у зв`язку з перебуванням суддів Михальської Ю.Б. та Чорної Л.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/8357/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.07.2019р. для розгляду справи № 910/8357/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2019р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі № 910/8357/18 прийняти до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юстстар» своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлене.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

05.05.2011р. між TOB «Захід Імпорт» (за договором - Продавець) та Приватним підприємством «Ресурс-Імпорт» (за договором - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу товарів №30/03, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах, визначених цим договором товар (вживаний одяг), загальна сума договору визначається як сума всіх видаткових накладних, підписаних сторонами протягом терміну дії даного договору, кількість товару, а також ціна одиниці товару визначаються сторонами у накладних, що є невід`ємною частиною даного договору (п. п. 1.1., 2.1 даного договору).

08.06.2011р. між Сторонами за договором купівлі-продажу товарів №30/03 було укладено Додаткову угоду №1, за умовами якої Сторони договору виклали п. 8.1 Договору в новій редакції (третейське застереження), зокрема у пункті 1 якої сторони досягли згоди щодо викладення п. 8.1 договору купівлі продажу товарів №30/03 в наступній редакції: « 8.1. Усі спори, розбіжності або претензії, які виникають між сторонами із цього договору або у зв`язку з ним, в тому числі, але не обмежуючись: що стосуються його укладання, виконання, порушення (невиконання та/або неналежного виконання), припинення, дійсності/недійсності, розірвання, повернення сплачених коштів, тощо вирішуються шляхом переговорів. Спори, що сторони не можуть врегулювати шляхом переговорів, передаються для остаточного врегулювання на розгляд постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Харвест Груп» (зареєстровано Головним управлінням юстиції у Харківській обл. 29.12.2009р., свідоцтво №26 ПТС). Розгляд суду буде здійснюватись у відповідності до Закону України «Про третейські суди» та Регламенту Третейського суду. Місцезнаходженням Третейського суду є місцезнаходження Асоціації «Харвест Груп», а саме: Харківська обл., Харківський р-н, смт. Бабаї, пров. Червоних партизанів, б. 1-А. Проведення третейського розгляду відбуватиметься: Харківська обл., Харківський р-н, смт. Бабаї, пров. Червоних партизанів, б. 1-А.». Інші умови договору купівлі продажу товарів №30/03 від 05.05.2011 залишаються незмінними.

17.08.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід Імпорт» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮСТСТАР» (Новий кредитор) було укладено договір №ПВ-170816/01 відступлення права вимоги грошових зобов`язань за Договором купівлі-продажу товарів № 30/03 від 05 травня 2011 року, за умовами якого Первісний кредитор передав Новому кредитору право вимоги до Приватного підприємства «РЕСУРС-ІМПОРТ», що виникли на підставі Договору купівлі-продажу товарів №30/03 від 05 травня 2011 року в частині оплати товару за видатковою накладною №РН-0000374 від 27 червня 2012 року в розмірі 539 550,58 грн.

20.10.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОАЛЬЯНС РІАЛТІ» (Поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮСТСТАР» (Кредитор) було укладено договір поруки, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язку Боржника щодо оплати товару за Договором купівлі-продажу товарів №30/03 від 05 травня 2011 року в частині оплати товару за видатковою накладною №РН-0000374 від 27 червня 2012 року в розмірі 539 550,58 грн.

Пунктом 5.1 вказаного договору поруки від 20.10.2016р. встановлено, що усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов`язані з ним, у тому числі пов`язані з дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору поруки, регулюються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів, розумності та справедливості. Усі спори, що виникли з цього договору або пов`язані з ним, в тому числі, але не обмежуючись: що стосуються його укладення, виконання, порушення (невиконання та/або неналежного виконання), припинення, дійсності/недійсності, розірвання, тощо вирішуються шляхом переговорів. Спори, що сторони не можуть врегулювати шляхом переговорів, передаються для остаточного врегулювання на розгляд Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Харвест Груп» (зареєстровано Головним управлінням юстиції у Харківській обл. 29.12.2009р., свідоцтво №26 ПТС). Розгляд суду буде здійснюватись у відповідності до Закону України «Про третейські суди» та Регламенту Третейського суду. Місцезнаходженням Третейського суду є місцезнаходження Асоціації «Харвест Груп», а саме: Харківська обл., Харківський р-н, смт. Бабаї, пров. Червоних партизанів, б. 1-А. Проведення третейського розгляду відбуватиметься: Харківська обл., Харківський р-н, смт. Бабаї, пров. Червоних партизанів, б. 1-А.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Харвест Груп» від 06.02.2018р. у справі №3/1-3/1-18 (у складі третейського судді Тоцької К.М.) позовну заяву ТОВ «Юридична компанія «ЮСТСТАР» задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Євроальянс Ріалті» на користь ТОВ «Юридична компанія «ЮСТСТАР» 539 550,58 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу товарів № 30/03 від 05.05.2011р. Стягнуто з ТОВ «Євроальянс Ріалті» на користь ТОВ «Юридична компанія «ЮСТСТАР» 500, 00грн. витрат за сплату третейського збору.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018р. задоволено заяву ТОВ «Юридична компанія «ЮСТСТАР» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Харвест Груп» від 06.02.2018р. у справі №3/1-3/1-18 задоволено, видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Харвест Груп» від 06.02.2018р. у справі №3/1-3/1-18.

Обґрунтовуючи фіктивність спірного договору позивач зазначає, що Харківським апеляційним господарським судом під час розгляду справи №978/281/18 було встановлено, що матеріали справи не містять доказів виконання новим кредитором (ТОВ «Дісентіс») згідно п. 2.2. договору №080616/01 від 08.06.2016р. своїх обов`язків щодо сплати вартості відступлення права вимоги. Станом на дату укладання спірних договорів, відповідач 2 мав та має значні грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором №05-В/13/27/ЮО від 28.08.2013, іпотечним договором від 28.08.2013р. та договору поруки від 23.10.2014р. Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду задоволено заяви TOB «Дісентіс» та TOB «Юридична компанія «ЮСТСТАР» про стягнення з TOB «Євроальянс Ріалті» на користь останніх 783 977,77 грн. та 539 550,58 грн. відповідно. Разом сума до стягнення становить 1,3 млн. грн., що згідно приписів ч. 3 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» більш ніж достатньо для порушення господарським судом справа про банкрутство TOB «Євроальянс Ріалті». Внаслідок укладення спірного договору поруки було цілеспрямовано створено штучну кредиторську заборгованість у обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства, з метою подальшого ухилення від сплати кредитних зобов`язань перед позивачем.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9, судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до приписів ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення. (п. 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013р. №11).

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

20.10.2016р. між TOB «Євроальянс Ріалті» (за договором - Поручитель) та TOB «Юридична компанія «Юстстар» (за договором - Кредитор) було укладено договір поруки, за яким TOB «Євроальянс Ріалті» поручилося перед TOB «Юридична компанія «Юстстар» за зобов`язаннями по договору купівлі-продажу товарів №30/03 від 05.05.2011р. в частині оплати товару за видатковою накладною №РН-0000374 від 27 червня 2012 року в розмірі 539 550,58 грн.

Сам по собі факт невиконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним, для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину.

Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

Слід зазначити, що за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання умов договору не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 4. т. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач, в разі порушення його права відповідачем 2, у випадку відкриття відносно останнього провадження у справі про банкрутство, має право на захист своїх охоронюваних законом інтересів, шляхом судового захисту своїх прав відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В порушення вимог ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України скаржник не навів та не довів суду належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання спірного договору недійсним за ознакою фіктивності.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо доводів, наведених у апеляційні скарзі, то спірний договір не містить ознак фіктивності, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів створення штучної кредиторської заборгованості.

Також позивачем не наведено та не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів договором поруки від 20.10.2016р., стороною якого позивачем не являється.

Відповідно до п. 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК України. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі №910/8375/18.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 129, 240, 255, 267-271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2019р. у справі №910/8375/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» - без задоволення.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

повний текст постанови складено та підписано 16.09.2019р.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова