ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2235/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

За позовом Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО", м. Запоріжжя

до Комунального підприємства "КОМЕНЕРГОСЕРВІС" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за теплову енергію

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: Дворніков А.О. - адвокат

від відповідача: Муха С.Я. - адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "КОМЕНЕРГОСЕРВІС" Дніпровської міської ради про стягнення 110 130 931,49 грн. - основного боргу, 9 917 126,55 грн. - пені, 930 911,42 грн. - 3% річних, 2 020 166,36 грн. - інфляційних витрат.

Позовні вимоги обгрунтованні неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення № 317-ДЭ-ПрТЭС від 04.01.2016р.

Ухвалою суду від 12.06.2019р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.07.2019р.

04.07.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 13.08.2019р., продовжено підготовче засідання на 30 днів.

01.08.2019 від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 12.08.2019 призначено її розгляд у судовому засіданні на 13.08.2019.

Ухвалою суду від 04.09.2019 в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

09.08.2019 від відповідача надійшло клопотання про призначення економічної експертизи по справі.

Ухвалою суду від 04.09.2019 в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи відмовлено.

09.08.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач проти позову заперечу, оскільки позивачем не враховано значну кількість платежів на погашення заборгованості, які були здійснені відповідачем як до подання позовної заяви так і після відкриття провадження у справі, а також не враховані проведені взаємозаліки. Крім того, позивачем доданий необґрунтований розрахунок інфляційних втрат, оскільки він не містить періодів, за які здійснюється нарахування.

Ухвалою суду від 13.08.2019р. розгляд справи відкладено до 29.08.2019р.

23.08.2019р. від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 80%.

28.09.2019р. від відповідача надійшло заперечення на клопотання про забезпечення позову, яке обґрунтовано тим, що позивачем не надано доказів витрачання ним коштів на рахунках не для здійснення розрахунків із ним, навпаки відповідач здійснює сплату суми боргу по мірі надходження коштів. Крім того, майно, на яке позивач просить накласти арешт не належить йому, а належить територіальній громаді міста. Також, зазначає, що предметом спору є стягнення заборгованості за теплову енергію, і аж ніяк не його активи, які використовуються ним під час надання послуг з теплопостачання.

У судовому засіданні 29.08.2019р. оголошено перерву до 04.09.2019р.

29.08.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказав, що відповідачем невірно вказано суми платежів за платіжними дорученнями: №307 від 11.06.2019р.; №5188 від 19.07.2019р., №524 від 22.07.2019р., а також зазначив періоди у розрахунку інфляційних втрат.

04.09.2019 від позивача надійшло заперечення на клопотання про призначення експертизи, оскільки розрахунки у даній справі не потребують спеціальних знань.

04.09.2019 від відповідача надійшло клопотання про відстрочення виконання судового рішення, яке обґрунтовано неналежним виконанням зобов`язань споживачів теплової енергії перед ним, останній з порушенням встановлених договором строків здійснює сплату заборгованості на користь Позивача. Його підприємство є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста Дніпро. Наявність заборгованості більше 100 мільйонів грн. ставить під загрозу початку чергового опалювального сезону. Згідно звітів про фінансові результати за 2018- 2019 р.р., його підприємство є збитковим.

10.09.2019 від відповідача надійшли пояснення до клопотання про відстрочення виконання судового рішення по справі, в яких він зазначає, що порівняно з 2018 роком, для його абонентів з приладами обліку теплової енергії її відпускну ціну було зменшено на 18,31 грн./Гкал, для абонентів без приладів обліку ціна за 1 кв.м. опалювальної площі була зменшена па 0,48 грн. Зазначені обставини призводять до зменшення прибутку Відповідача. Окрім того, рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 22.01.2019р. № 19. Публічному акціонерному товариству «ДТЕК Дніпроенерго» відокремленому підрозділу «Придніпровська теплова електрична станція» було встановлено тариф на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії на рівні 844,18 гри./Гкал. Тобто, починаючи з лютого 2019 року Відповідач був вимушений придбавати у Позивача теплову енергію за ціною 844,18 грн. за 1 Гкал, а реалізовувати її населенню за ціною 781,27 грн./Гкал., що на 62,91 грн./Гкал, меншу за ціну придбання. Зазначена різниця в тарифах також спричинила наявність заборгованості перед Позивачем не з вини Відповідача, оскільки в зв`язку з особливостями технологічного циклу постачання теплової енергії, Відповідач просто не може придбавати теплову енергію у іншого постачальника, а ніж Позивач.

10.09.2019 від позивача надійшла заява про надання доказів понесених судових витрат після ухвалення рішення суду, в якій він просить встановити строк 5 днів після ухвалення рішення суду для подання доказів понесених судових витрат. Питання про судові витрати вирішити додатковим судовим рішенням. Клопотання судом задоволено.

10.09.2019 від позивача надійшла заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду, яка обґрунтована тим, що надання відстрочки відповідачу не сприятиме виконанню судового рішення, та, навпаки, в подальшому може ускладнити його виконання, або взагалі слугувати поштовхом відповідачу для подальшого ігнорування виконання рішення суду, а відтак норм чинного законодавства України. На теперішній час Позивач знаходиться у складному фінансовому становищі у зв`язку з наявністю заборгованості ДП «Енергоринок» перед ДТЕК ПРИДНІПРОВСЬКА ТЕС за вироблену електричну енергію - більш ніж мільярд грн., а також споживачів теплової енергії, яка складає сотні мільйони гривень, в тому числі найбільшого оптового боржника - Відповідача. Зазначені обставини призвели до збиткових результатів поточної фінансової діяльності Позивача, що теж необхідно врахувати при прийнятті рішення під час розгляду заяви про відстрочку. Тому в задоволенні клопотання відповідача просить відмовити.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (виробник) і Відповідачем (теплопостачальна організація) укладений договір №317-ДЭ-ПрТЭС від 04.01.2016р. постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення (договір) та додаткові угоди до нього №1 від 31.05.2016р., №2 від 21.11.2016р., №3 від 23.02.2018р., №4 від 05.03.2018р., №5 від 06.12.2018р. Згідно предмету договору виробник взяв на себе зобов`язання виробляти та безперервно постачати (за винятком нормативно встановлених перерв) теплопостачальній організації теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб інших споживачів (крім населення та бюджетних установ) в необхідних йому обсягах, а теплопостачальна організація зобов`язалась оплачувати отриману теплову енергію за затвердженими тарифами в строки і на умовах, передбачених вищезазначеним договором.

На виконання умов п. 4.3. договору, з урахуванням протоколу розбіжностей (а.с.25-26) виробник щомісяця, до 3-го числа місяця, наступного за звітним, оформлює та передає для підписання теплопостачальній організації акт розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період пропорційно фактичним обсягам корисного відпуску теплопостачальної організації по категоріях, який Теплопостачальна організація повинна підписати та повернути протягом двох діб. Як виняток, згідно письмового звернення Теплопостачальної організації, може бути складений Акт коригування розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

В п. 5.4., 5.5. договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. По закінченню кожного розрахункового періоду, до 3-го числа місяця, наступного за звітним, виробник оформлює та передає для підписання теплопостачальній організації акт про кількість відпущеної теплової енергії для потреб інших споживачів, згідно п. 4.2., 4.3. зазначеного договору, який теплопостачальна організація повинна підписати та повернути протягом двох діб.

У п. 5.7. договору визначено, що розрахунки за теплову енергію здійснюються теплопостачальною організацією в 5-ти денний термін від дати підписання акту про кількість відпущеної теплової енергії для потреб інших споживачів за розрахунковий період.

В п. 6.3.5. договору сторони погодили, що теплопостачальна організація несе відповідальність за порушення строків розрахунків за теплову енергію - пеня у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми, що залежить до оплати за кожен день прострочення платежу до дня повного виконання зобов`язання (а.с.18-22).

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов цього договору позивач у період квітень 2018р., жовтень 2018р. - квітень 2019р. поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 120 743 048,10 грн., що підтверджується актами розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період пропорційно фактичним обсягам корисного відпуску Теплопостачальної організації по категоріях (а.с.36-44).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач частково розрахувався з позивачем. Станом на дату звернення до суду з позовом сума заборгованості складала 110 130 931,49грн.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем 25.02.2019 р. було направлено на адресу Відповідача претензію від 25.02.2019р., № 460/1000 (а.с.85-86) про сплату заборгованості. Однак, відповідач вимоги претензії не виконав.

Під час слухання справи відповідачем було сплачено суму заборгованості у у розмірі 8 431 241,41 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Таким чином, сума основного боргу станом на 02.09.2019р. складає 101 699 690,08 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідач фактично сплатив заборгованість у розмірі 8 431 241,41 грн., господарський суд дійшов висновку, що провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Клопотання позивачем не було подано.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

В п. 6.3.5. договору сторони погодили, що теплопостачальна організація несе відповідальність за порушення строків розрахунків за теплову енергію - пеня у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми, що залежить до оплати за кожен день прострочення платежу до дня повного виконання зобов`язання.

За порушення грошового зобов`язання відповідачем, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 9 917 126,55 грн. згідно наступного розрахунку:

-по акту за жовтень 2018р. від суми 618 518,64 грн. за період з 14.11.2018р. по 25.04.2019р. розмір пені склав 109519,98 грн.;

-по акту за листопад 2018р. від суми 15 742 641,23 грн. за період з 12.12.2018р. по 20.05.2019р. розмір пені склав 2 473 531,02 грн.;

-по акту за грудень 2018р. від суми 25 503 865,62 грн. за період з 14.01.2018р. по 20.05.2019р. розмір пені склав 3 177146,61 грн.;

-по акту за січень 2019р. від суми 16 149 559,64 грн. за період з 06.02.2019р. по 10.04.2019р. розмір пені склав 1 598 331,13 грн.;

-по акту за лютий 2019р. від суми 25 551 300,86 грн. за період з 17.03.2019р. по 20.05.2019р. розмір пені склав 1 620 578,48 грн.

-по акту за березень 2019р. від суми 24 079 664,54 грн. за період з 11.04.2019р. по 20.05.2019р. . розмір пені склав 933 496,36 грн.

-по акту за квітень 2019р. від суми 314 455,56 грн. за період з 06.05.2019р. по 20.05.2019р. розмір пені склав 4 522,97 грн.

Розрахунок пені наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, вірно враховує періоди нарахувань.

Відповідач просить суд зменшити розмір пені на 80 %.

Відповідно до ст. 217ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції;

Згідно із частиною першою статті 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання;

Статтею 549 ЦК України визначено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій;

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18).

Суд оцінивши доводи сторін по даній справі, взявши до уваги обставини, які мають істотне значення в цій справі для вирішення питання щодо розміру неустойки, зокрема те, що Відповідач є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста Дніпро. Відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням Дніпровської міської ради № 39/48 від 15.07.09 року комунальне підприємство «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради з 01.11.2009 року визначено виконавцем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання споживачів лівобережної частини міста Дніпра з покладенням на нього функцій транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 2.2. Статуту Відповідача, предметом господарської діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання споживачів тепловою енергією для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання. Отже, Відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке було створено органами місцевого самоврядування саме для забезпечення надання таких важливих послуг. Відповідно, здійснення розрахунків перед постачальниками енергоносіїв, зокрема, перед Позивачем за поставку теплової енергії, залежить від розрахунків кінцевих споживачів таких послуг перед Відповідачем.

Враховуючи неналежне виконання зобов`язань споживачів теплової енергії перед Відповідачем, останній з порушенням встановлених договором строків здійснює сплату заборгованості на користь Позивача.

Згідно звіту про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії за грудень 2018р. КП «Коменергосервіс» ДМР, заборгованість споживачів відповідача за послуги теплопостачання на початок грудня 2018 року становила 79 375 572,00 грн.

Згідно звіту про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії за березень 2019р. КП «Коменергосервіс» ДМР, заборгованість споживачів Відповідача за послуги теплопостачання на початок березня 2019 року становила 102 071 533,00 грн.

Згідно звіту про стан розрахунків за реалізовану теплову енергію і транспортування теплової енергії за червень 2019р. КП «Коменергосервіс» ДМР, заборгованість споживачів Відповідача за послуги теплопостачання на початок червня 2019 року становила 75 504 299,00 грн.

Згідно звіту про фінансові результати за 1 квартал 2018 року, підприємство Відповідача було збитковим, збиток складав 10 048 000,00 грн.

Згідно звіту про фінансові результати за 1 півріччя 2018 року, підприємство Відповідача було збитковим, збиток складав 17 857 000,00 грн.

Згідно звіту про фінансові результати за 9 місяців 2018 року, підприємство Відповідача було збитковим, збиток складав 25 458 000,00 грн.

Згідно звіту про фінансові результати за 2018 рік, підприємство Відповідача було збитковим, збиток складав 39 295 000,00 грн.

Згідно звіту про фінансові результати за 1 квартал 2019 року, підприємство Відповідача було збитковим, збиток складав 28 641 000,00 грн.

Згідно звіту про фінансові результати за 2 квартал 2019 року, підприємство Відповідача було збитковим, збиток складав 36 366 000,00 грн.

Отже, неналежне виконання споживачами послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання зобов`язань з оплати вартості таких послуг, ще з початку 2018 року (період виникнення заборгованості) призводило до негативного фінансового результату в господарській діяльності Відповідача, до його збитковості. В свою чергу, Відповідач має першочергові зобов`язання з виплати заробітної плати працівниками, сплати до загальнодержавного та місцевого бюджетів податків, зборів та обов`язкових платежів, має нести витрати на утримання мереж теплопостачання. Як наслідок, після першочергових розрахунків, Відповідач просто не мав фінансової можливості розрахунків з Позивачем не з власної вини або ініціативи.

Матеріали справи не містять, докази збитків позивачем внаслідок несплати відповідачем суми боргу.

Приймаючи до уваги специфіку господарської діяльності відповідача, на якого покладено обов`язок безперебійного постачання теплової енергії споживачами протягом опалювального сезону, низьку платоспроможність значної кількості споживачів теплової енергії; суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого позивачем розміру пені на 80%, до 1983 425,31грн.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за період в сумі 930 911,42 грн.

-по акту за квітень 2018р. від суми 3 611 782,57 грн. грн. за період з 06.05.2018р. по 03.04.2019р.;

-по акту за жовтень 2018р. від суми 618 518,64 грн. за період з 14.11.2018р. по 20.05.2019р.;

-по акту за листопад 2018р. від суми 15 742 641,23 грн. за період з 12.12.2018р. по 20.05.2019р.;

-по акту за грудень 2018р. від суми 25 503 865,62 грн. за період з 14.01.2018р. по 20.05.2019р.;

-по акту за січень 2019р. від суми 25 320 819,08 грн. за період з 06.02.2019р. по 10.04.2019р.;

-по акту за лютий 2019р. від суми 25 551 300,86 грн. за період з 17.03.2019р. по 20.05.2019р.

-по акту за березень 2019р. від суми 24 079 664,54 грн. за період з 11.04.2019р. по 20.05.2019р.

-по акту за квітень 2019р. від суми 314 455,56 грн. за період з 06.05.2019р. по 20.05.2019р.

Розрахунок 3% річних наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, вірно враховує періоди нарахувань.

Також, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції в сумі 2 020 166,36 грн. згідно наступного розрахунку:

-по акту за квітень 2018р. від суми 3611 782,57 грн. за період з травня 2018р. по березень 2019;

-по акту за жовтень 2018р. від суми 618 518,64 грн. за період з листопада 2018р. по березень 2019р.;

-по акту за листопад 2018р. від суми 15 742 641,23 грн. за період з грудня 2018р. по березень 2019р.;

-по акту за грудень 2018р. від суми 25 503 865,62 грн. за період з січня 2019р. по березень 2019р.;

-по акту за січень 2019р. від суми 25 320 819,08 грн. за період за період з лютого 2019р. по березень 2019р.;

-по акту за лютий 2019р. від суми 25 551 300,86 грн. за період за період березень 2019р.

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

З наведених положень законодавства вбачається, що втрати від інфляції, де початком періоду нарахування є обмежений місяць не можуть бути нараховані, так як наведені вище місяці обмежені вказаною позивачем датою, у той час як найменший період визначення індексу інфляції складає місяць (аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 01.04.2015 у справі 917/1667/14, від 27.12.2016 у справі №904/6149/16).

Враховуючи вказані вище обставини, втрати від інфляції можуть бути нараховані наступним чином:

-по акту за квітень 2018р. від суми 3611 782,57 грн. за період з червня 2018р. по березень 2019;

-по акту за жовтень 2018р. від суми 618 518,64 грн. за період з грудня 2018р. по березень 2019р.;

-по акту за листопад 2018р. від суми 15 742 641,23 грн. за період з січня 2019р. по березень 2019р.;

-по акту за грудень 2018р. від суми 25 503 865,62 грн. за період з лютого 2019р. по березень 2019р.;

-по акту за січень 2019р. від суми 25 320 819,08 грн. за період за період з лютого 2019р. по березень 2019р. Всього в сумі 1 265 914,08 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково в сумі 1 265 914,08 грн.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з`ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення відповідач вказує, що вжиття заходів щодо виконання рішення суду у даній справі може ініціювати процедуру його банкрутства, що ставить під ризик початок чергового опалювального сезону. Після початку опалюваного сезону 2019-2020р.р. споживачі почнуть сплачувати йому більше грошових коштів, аніж наразі. При цьому сплата грошових коштів буде здійснюватися щомісячно в більшому розмірі до закінчення опалювального сезону. Дана обставина дасть відповідачу можливість здійснити накопичення грошових коштів для повного погашення заборгованості перед Позивачем за рішенням суду у даній справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи важкий фінансовий стан підприємства відповідача, як стратегічного об`єкта, суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення суду в частині суми основного боргу, пені, інфляційних, 3% річних та витрат по сплаті судового збору на загальну суму 106 502 080,24 грн. до 11.09.2020 року.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Закрити провадження у справі на суму 8 431 241,41 грн. за відсутністю предмета спору.

Стягнути з Комунального підприємства "КОМЕНЕРГОСЕРВІС" Дніпровської міської ради(49081, м. Дніпро, вул. Артільна, б.6-Б, ) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО"(69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова,20, ) заборгованість у сумі 101 699 690,08 грн., 3% річних в розмірі 930 911,42 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 265 914,08 грн., пеню в розмірі 1 983425,31 грн., судовий збір в розмірі 622 139,35 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Відстрочити виконання рішення у справі в частині стягнення суми основного боргу, пені, інфляційних, 3% річних та витрат по сплаті судового збору на загальну суму 106 502 080,24 грн. до 11.09.2020 року."

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 20.09.2019

Суддя С.П.Панна