ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019м. ДніпроСправа № 904/1892/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В. розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глеріс", м. Дніпро

до відповідача-1: Просянської селищної ради, смт. Просяна, Дніпропетровська область

відповідача-2: Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

про визнання додаткової угоди про зміну сторони в договорі оренди укладеною

Представники:

від позивача Чернета В.Є.;

від позивача Нікітіна І.Л ОСОБА_1 ;

від відповідача-1 Сердюк С.В.;

від відповідача-2 не з`явився.

CУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глеріс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про визнання укладеною додаткової угоди про зміну сторони в договорі оренди землі від 02.04.2007 (зареєстрованого у Просянській селищній раді 04.06.2007 за № 36 та Покровському відділі ДП ЦЕНТР ДЗК 04.06.2007 за № 4/46) в редакції позивача.

Просянська селищна рада проти задоволення позову не заперечує, проте, судові витрати у справі просить покласти на другого відповідача у повному обсязі, вказуючи про те, що нею, Просянською селищною радою, здійснювались заходи щодо підписання спірної додаткової угоди другим відповідачем.

АТ КБ "Приватбанк" не погоджується із позовними вимогами, вважаючи, що позивачем обрано не належний спосіб захисту права, зазначаючи на те, що, на його думку, позивачу необхідно було б звернутися до суду із позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з істотними змінами обставин, якими сторони керувались при його укладенні.

У відповіді на відзив позивач, посилаючись на Постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 915/672/17, вказав про те, що заперечення другого відповідача є необґрунтованими.

Позивачем наголошено на тому, що у вказаній постанові Касаційний господарський суд у складі Верховного суду вказав про таке: «Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України. Тобто, особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому, Договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже Договір не підлягає розірванню», а доводи відповідача про невірно обраний спосіб захисту позивач вважає безпідставними.

13.05.2019 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/1892/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.06.2019, про що постановлено ухвалу.

Ухвалою суду від 03.06.2019 господарським судом підготовче засідання відкладено на 08.07.2019.

Ухвалою суду від 08.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання до 16.07.2019 та зобов`язано АТ КБ "Приватбанк" надати належні докази надсилання відзиву на позовну заяву позивачу та першому відповідачеві.

Ухвалою суду від 16.07.2019 господарським судом відкладено підготовче засідання до 12.08.2019.

24.07.2019 до суду електронною поштою від АТ КБ "Приватбанк" надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи належних доказів надсилання відзиву на позовну заяву позивачу та першому відповідачу.

12.08.2019 господарським судом закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 09.09.2019, про що постановлено відповідну ухвалу.

09.09.2019 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2007 Просянською селищною радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глеріс" (Орендар) укладено договір оренди землі (далі Договір).

Відповідно до пункту 1 вище зазначеного Договору Орендодавець (перший відповідач) надає, а Орендар (позивач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для комерційного використання, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., кадастровий номер: :01:001:0186.

Вказаний договір зареєстрований у Просянській селищній раді 04.06.2007 за № 36 та Покровським відділом ДП Центр ДЗК 04.06.2007 за № 4/46,

Відповідно до пункту 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,0020 га.

На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна нафтобази, а також інші об`єкти інфраструктури (пункт 3 Договору).

У пункті 8 сторонами встановлено, що договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 20 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з пунктом 31 Договору його дія припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (пункт 40 Договору).

Виконуючи умови договору, перший відповідач передав в оренду позивачу земельну ділянку загальною площею 2,0020 га., про що свідчить акт приймання передачі земельної ділянки ( а.с. 25)

Як зазначає ТОВ "Глеріс" у позовній заяві, на дату укладення договору оренди земельної ділянки підприємство останнього було власником об`єкта нерухомого майна, яке на ній розташовано, а саме, нежитлових будівель нафтобази з основними засобами.

23.05.2016 позивачем проведено відчуження шляхом передачі до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новс Буд» об`єкта нерухомого майна нафтобази разом з основними засобами, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1 район АДРЕСА_2 смт. Просяна, вул АДРЕСА_3 колишня АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , що підтверджується залученим до матеріалів справи актом № 2 прийому-передачі майна, яке вносить учасник ТОВ «Глеріс» для формування статутного складеного (капіталу) Товариства з обмеженою відповідальністю «Новс Буд» (а.с. 19-20).

Як вказує позивач у позовній заяві, що не спростовує другий відповідач, останній в подальшому став власником об`єкта нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці площею 2,0020 га, що розташована за адресою: смт. Просяна, вул. Пролетарська (на даний час Соборна), 34. кадастровий номер: :01:001:0186.

У зв`язку з відчуженням вказаного вище об`єкта нерухомого майна ТОВ «Глеріс» 27.10.2017 звернулось до Голови Просянської селищної ради із клопотанням вих. № 2710/17-1г про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 02.04.2007 (а.с. 21), яке залишено першим відповідачем без розгляду.

30.11.2017 рішенням Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області № 196-22/7 скл. вирішено змінити сторону в чинному договорі оренди земельної ділянки площею 2,0020 га; кадастровий номер: :01:001:0186; за адресою: смт АДРЕСА_3 34, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06.06.2016 № 14872876 шляхом укладання додаткової угоди про заміну сторони в договорі, а саме, змінити орендаря: ТОВ «Глеріс», в особі директора Челяпіна В.В. на орендаря: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» Швецової Наталі Тешабаївни, яка діє на підставі довіреності № 921-К-Н-Н, виданої 12.03.2016 у м. Дніпропетровську, на підставі договору іпотеки нерухомого майна від 01.04.2016.

Абзацом другим вказаного рішення визначено, що права та обов`язки орендаря за договором оренди земельної ділянки площею 2,0020 га по АДРЕСА_3 ), 34 новий орендар набуває в повному обсязі з моменту державної реєстрації права оренди згідно з додатковою угодою про зміну сторони в договорі.

На виконання рішення № 196-22/7 скл. від 30.11.2017 ТОВ «Глеріс» підготовлено, підписано та направлено на адресу Просянської селищної ради супровідним листом № 1004/18-15 від 10.04.2018 проект додаткової угоди про зміну сторони в договорі землі від 02.04.2007, проте, остання на адресу позивача не поверталась.

Листом № 0502/19-1г від 05.02.2019 ТОВ «Глеріс» вдруге звернулось до Просянської селищної ради із проханням підписати та повернути на його адресу додаткову угоду про зміну сторони в спірному договорі.

Вказана додаткова угода підписана Просянською селищною радою.

26.02.2019 супровідним листом № 1802/19-1г позивач надіслав на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» підписану Просянською селищною радою та ТОВ «Глеріс» додаткову угоду про зміну сторони в договорі оренди землі від 02.04.2007, яка отримана підприємством другого відповідача 28.02.2019, що підтверджується залученими до матеріалів справи фіскальним чеком, накладною, описом вкладення у цінний лист та поштовим відстеженням (а.с. 32, 33).

Проте, як вказує позивач у позовній заяві, ПАТ КБ «Приватбанк» ухиляється від підписання додаткової угоди про зміну сторони в договорі оренди землі від 02.04.2007, що й стало підставою для звернення з даним позовом до суду, в якому останній просить визнати укладеною додаткову угоду про заміну сторони в договорі оренди землі від 02.04.2007 .

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що фактична бездіяльність з боку Просянської селищної ради та нового власника об`єкту нерухомості (ПАТ КБ «Приватбанк»), що розташований на спірній земельній ділянці, порушує цивільні права та законні інтереси ТОВ «Глеріс» щодо оформлення в установленому законом порядку змін до договору оренди землі від 02.04.2007 та спричиняє підприємству останнього збитки у вигляді орендної плати за землю, якою він не користується.

Вимоги, заявлені позивачем, задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Так, відповідно до частини 3 статті 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України унормовано, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Положенням частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 Земельного кодексу України. Тобто особа, яка набула права власності на це майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому, договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, а не укладенням додаткової угоди про заміну сторони в договорі оренди земельної ділянки, про визнання якої укладеною просить позивач звертаючись з даним позовом до суду.

Помилковим є і твердження другого відповідача про те, що вказані обставини є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 08.06.2013 у справі № 21-804а16 та від 10.04.2018 у справі № 915/672/17.

Статтями 125 і 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

Частиною третьою статті 7 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Як вже вказувалось вище, частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа.

Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 12.09.2017 у справі № 2а-10596/12/2670.

З огляду на викладене, посилання позивача на те, що не укладення спірної додаткової угоди до договору спричиняє йому значні збитки є безпідставними.

При викладених обставинах, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Керуючись статею 377 Цивільного кодексу України, 67, 179 Господарського кодексу України, статтями 120, 125, 126 Земельного кодексу України, статтями 7, 31 Закону України «Про оренду землі», статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Глеріс" до Просянської селищної ради, Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання додаткової угоди про зміну сторони в договорі оренди укладеною - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 19.09.2019.

Суддя І.Ф. Мельниченко