УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

19.09.2019Справа № 910/12885/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСТЕКСПЕРТ Лімітед про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСТЕКСПЕРТ Лімітед звернулось до господарського суду міста Києва з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, яка за своїм змістом є заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, із зазначенням осіб, які можуть отримати статус учасників справи в якості відповідачів: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор", відповідно до якої просить:

- заборонити Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" вчиняти дії по заміні стягувача правонаступником по договору застави акцій №20-3782/3-1, посвідченого 05.11.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. за реєстровим №1218, разом з усіма договорами про внесення змін, чи будь-які інші дії, спрямовані на зміну власника 5601493 простих іменних акцій без документарної форми існування ISIN UA , емітентом яких є Приватне акціонерне товариство "Пласт", що належить компанії ОСТЕКСПЕРТ Лімітед.

Подана заява мотивована тим, що заявник вважає незаконним укладений між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" договір відступлення права вимоги №39/488-6 від 21.08.2019, у відповідності до якого на користь останнього було відступлено права вимоги за договором застави акцій №20-3782/3-1, посвідченим 05.11.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. за реєстровим №1218, оскільки його було укладено без згоди ОСТЕКСПЕРТ Лімітед, як власника відповідних акцій, та за своєю суттю такий договір є правочином факторингу, а не цесії, що свідчить, на думку заявника, про удаваність такого договору, з метою визнання якого недійсним за наведених обставин і має намір звернутися з позовом до суду.

В той же час, отримавши за спірним договором відповідні права вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" за рахунок отриманих прав заставодержателя здійснює заходи, спрямовані на отримання у власність належних ОСТЕКСПЕРТ Лімітед акцій, що, зокрема, підтверджується зверненням із заявою про зміну стягувача правонаступником в межах справи господарського суду міста Києва №910/21156/16, у зв`язку з чим заявник вважає, що у випадку здійснення такої незаконної заміни може бути істотно ускладнено можливість захисту його прав та інтересів у разі задоволення майбутнього позову.

Частиною 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши без виклику сторін заяву ОСТЕКСПЕРТ Лімітед про вжиття заходів забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

По-перше, відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача чи іншого учасника справи з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У частині 11 вказаної статті встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

В даному випадку заявник має намір звернутися з позовом до суду про визнання недійсним укладеного між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" договору відступлення права вимоги №39/488-6 від 21.08.2019, у відповідності до якого на користь останнього було відступлено права вимоги за договором застави акцій №20-3782/3-1, посвідченим 05.11.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. за реєстровим №1218, предметом застави за яким виступають належні ОСТЕКСПЕРТ Лімітед акції.

При цьому, вказуючи на вчинення дій, спрямованих на заміну у зв`язку з укладенням такого договору стягувача в межах справи господарського суду міста Києва №910/21156/16, вважає, що невжиття визначених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав заявника у випадку задоволення його майбутнього позову.

Однак, жодного обґрунтування стосовно того в чому саме полягатиме ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення майбутнього позову заявником не наводиться, а судом із змісту поданої заяви не вбачається.

Відтак, фактичний намір звернення з відповідною заявою про вжиття заходів забезпечення позову до суду зводиться до намагання припинити реалізацію набутих Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" прав за договором відступлення права вимоги №39/488-6 від 21.08.2019, що також матиме місце і у випадку задоволення майбутнього позову заявника, а тому суд приходить до висновку про те, що заявлені заявником заходи забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню майбутніх позовних вимог, що суперечить приписам ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, дослідивши наявні в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" відомості щодо справи №910/21156/16 судом було встановлено, що на розгляді господарського суду міста Києва перебувала справа №910/21156/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ОСТЕКСПЕРТ Лімітед та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвінтум", за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "Газовий Альянс" про: звернення стягнення на заставне майно, що є предметом застави за договором застави акцій №20-3782/3-1 від 05.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк H.A. 05.11.2012 за реєстровим №1218, шляхом визнання за позивачем права власності на 5 601 493 простих іменних акцій бездокументарної форми існування ISIN UA , емітентом яких є Приватне акціонерне товариство "Пласт", що належать компанії відповідачу 1, із визначенням вартості предмету застави у розмірі 280 227 000,00 грн., відповідно до п. 1.4 договору застави акцій №20-3782/3-1 від 05.11.2012, в рахунок погашення заборгованості третьої особи за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-3782/2-1 від 05.11.2012 в загальному розмірі 1 045 264 143,54 грн.; зобов`язання депозитарної установи - відповідача 2 виконати безумовну облікову операцію переказу 5 601 493 простих іменних акцій бездокументарної форми існування ISIN UA , емітентом яких є Приватне акціонерне товариство "Пласт" з депозитарного рахунку у цінних паперах №404921-CY20005264 компанії відповідача 1, відкритого у депозитарній установі відповідача 2, на рахунок у цінних паперах №404921-UA30005070 позивача відкритий у депозитарній установі відповідач 2.

За наслідками розгляду такої справи рішенням господарського суду міста Києва від 19.09.2017, частково зміненим в мотивувальній частині постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2018, залишеній без змін постановою Верховного Суду від 11.12.2018, позов було задоволено повністю.

29.08.2019 до господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" із заявою про заміну у справі №910/21156/16 стягувача його правонаступником, яку ухвалою господарського суду міста Києва від 30.08.2019 було призначено до розгляду в судовому засіданні на 09.09.2019,а наразі призначено до розгляду на 26.09.2019.

Наведені обставини справи №910/21156/16 дають підстави для висновку, що наразі існує остаточне судове рішення, яке набрало законної сили, про звернення стягнення на належні ОСТЕКСПЕРТ Лімітед акції, право вимоги отримання яких і було відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" згідно договору відступлення права вимоги №39/488-6 від 21.08.2019, з метою реалізації чого останнє і звернулося до господарського суду міста Києва в межах справи №910/21156/16 із заявою про заміну правонаступником стягувача.

Отже, посилання заявника щодо існування загрози незаконного позбавлення його права власності на відповідні акції, як на мету звернення з даною заявою до суду, не відповідають дійсним обставинам спірних правовідносин, оскільки наразі існує відповідне судове рішення про звернення стягнення на такі акції в рахунок виконання забезпечених ними зобов`язань, що унеможливлює висновок про незаконність такого позбавлення не в залежності від особи, визначеної стягувачем за таким рішенням.

До того ж, наведені обставини також свідчать про те, що у випадку задоволення заявлених заходів забезпечення позову виникне певна колізія у спірних правовідносинах, за якої з одного боку матиме місце існування остаточного судового рішення, яке неможливо буде виконати в силу відсутності у Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" можливості реалізувати ним підтверджені таким рішенням права з огляду на їх відступлення згідно договору відступлення права вимоги №39/488-6 від 21.08.2019 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор", а з іншого боку, останнє буде позбавлено можливості реалізувати набуті права в силу вжитих за заявою божника - ОСТЕКСПЕРТ Лімітед, заходів забезпечення позову.

Тобто, буде створено загрозу фактичної неможливості виконання остаточного судового рішення за заявою боржника за таким рішенням.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Варто зазначити, що наведені приписи були розглянуті Конституційним Судом України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012, в якому вказано, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування нашою державою права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справах "Горнсбі проти Греції", "Бурдов проти Росії", "Ясіун`єне проти Литви", "Руйану проти Румунії", "Совтрансавто-Холдинг" проти України", "Шмалько проти України").

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Агрокомплекс проти України" міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України").

Тобто, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Відтак, подана ОСТЕКСПЕРТ Лімітед, що є божником за остаточним рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/21156/16, яке набрало законної сили, заява про вжиття заходів до забезпечення позову фактично направлена на унеможливлення виконання такого рішення, що у випадку її задоволення становитиме загрозу нівелювання гарантованого Конституцією України та ст. 6 Конвенції права на суд та зумовлюватиме втручання у право мирного володіння майном стягувача, що в розрізі засад здійснення господарського судочинства є неприпустимим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви ОСТЕКСПЕРТ Лімітед про вжиття заходів забезпечення позову, яка за своїм змістом є заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСТЕКСПЕРТ Лімітед про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (19.09.2019) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко