ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2033/19
Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: адвокат Чайка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/2033/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет Пак" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Радянська, 50)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Хліб" (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд.14)

про стягнення 27 416,27грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Паритет Пак" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Хліб" про стягнення 27 416,27грн., з яких 19 383,44грн. пеня, 1 601,57грн. 3% річних, 6 431,26грн. інфляційні втрати.

Так, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.01.2018р. між ТОВ "Паритет Пак" та ТОВ "Південний Хліб" було укладено договір поставки №18, згідно умов якого у період з 22.05.2018р. по 18.09.2018р. позивачем був поставлений відповідачу товар на суму 385 584,53грн. за видатковими накладними: №0000793 від 11.07.2018р. на суму 36182,36грн., №0000854 від 26.07.2018р. на суму 38341,38грн., №0000955 від 21.08.2018р. на суму 39697,91грн., №0000981 від 25.08.2019р. на суму 19422,00грн., №0000992 від 27.08.2018р. на суму 27506,02грн., №0000993 від 27.08.2018р. на суму 19090,50грн., №0001120 від 18.09.2018р. на суму 62582,40грн., №0001121 від 18.09.2018р. на суму 65898,00грн.

В порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач заборгованість за товар в повному обсязі погасив з порушенням строків визначених п.2.3. договору №18 від 23.01.2018р.

Враховуючи вищенаведене, позивачем на підставі, зокрема положень ч.1 ст.230 ГК України, ч.ч.1, 2, 3 ст.549, 625 ЦК України, Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", нараховано до стягнення з відповідача 19 383,44грн. пені, 1 601,57грн. 3% річних, 6 431,26грн. інфляційних втрат.

Відповідач відзив на позов не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019р. позовна заява вх.№2086/19 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.07.2019р. прийнято позовну заяву (вх.№2086/19) до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу №916/2033/19 за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи.

Ухвалою суду від 13.09.2019р. у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет Пак" за вх.№2-4411/19 від 12.09.2019р. про проведення судового засідання по справі №916/2033/19, яке відбулось 16.06.2019 р. об 12год.00хв. в режимі відеоконференції - було відмовлено.

В процесі розгляду справи подані позивачем клопотання та заяви, які були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, відзначені у протоколах судових засідань.

В судове засідання, призначене на 16.09.2019р., представник позивача не з`явився, з підстав подання останнім клопотання за вх.№18673/19 від 16.09.2019р. про розгляд справи без участі представника позивача.

В судовому засіданні 16.09.2019р., представник відповідача своєї позиції стосовно позову не висловив, залишив вирішення спору на розсуд суду.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

16.09.2019р. судом закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення після виходу із нарадчої кімнати.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

23.01.2018р. між ТОВ "Паритет Пак" (надалі - постачальник) та ТОВ "Південний Хліб" (надалі - покупець) було укладено договір поставки №18, згідно умов якого постачальник поставляє та передає партіями у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує на умовах даного договору партії полімерної продукції або полімерної продукції з нанесенням на неї графічного та текстового зображення, в подальшому за текстом іменується - товар, зазначений в замовленнях та видаткових накладних (п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.1., 2.3., 2.4. договору, загальна вартість цього договору складається з суми вартості партії товару, на постачання яких постачальником було прийнято до виконання відповідні замовлення покупця, оформлені на підставі прайс-листа/специфікації (додаток №1 до договору). Орієнтовна, попередньо узгоджена сторонами вартість договору, з урахуванням строку, на який його укладено, становить ____грн., (____), в т.ч. ПДВ - ________грн. Ціни на товар, погоджені сторонами у прайс-листі/ специфікації (додаток №1 до договору) за цим договором не можуть змінюватися в односторонньому порядку. Оплата вартості товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника грошових коштів протягом 30 календарних днів з моменту поставки відповідної партії товару (з дати, зазначеної у відповідній, підписаній сторонами видатковій накладній щодо передачі партії товару). Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Згідно з п.4.4. договору, за прострочення здійснення розрахунку за товар покупець зобов`язаний виплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2018р. включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання своїх зобов`язань. Якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловить в письмовій формі свій намір про припинення дії цього договору, то він вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах.

На виконання умов договору №18 від 23.01.2018р. у період з 22.05.2018р. по 18.09.2018р. позивачем був поставлений відповідачу товар на суму 385 584,53грн. за видатковими накладними №0000793 від 11.07.2018р. на суму 36182,36грн., №0000854 від 26.07.2018р. на суму 38341,38грн., №0000955 від 21.08.2018р. на суму 39697,91грн., №0000981 від 25.08.2019р. на суму 19422,00грн., №0000992 від 27.08.2018р. на суму 27506,02грн., №0000993 від 27.08.2018р. на суму 19090,50грн., №0001120 від 18.09.2018р. на суму 62582,40грн., №0001121 від 18.09.2018р. на суму 65898,00грн., за який відповідач розрахувався повністю, але несвооєчасно.

На підтвердження проведення повної, але несвоєчасної оплати відповідачем за поставлений товар позивач подав до справи виписки по особовому рахунку ТОВ "Паритет Пак".

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що у період з 22.05.2018р. по 18.09.2018р. позивачем був поставлений відповідачу товар на суму 385 584,53грн. за видатковими накладними №0000793 від 11.07.2018р. на суму 36182,36грн., №0000854 від 26.07.2018р. на суму 38341,38грн., №0000955 від 21.08.2018р. на суму 39697,91грн., №0000981 від 25.08.2019р. на суму 19422,00грн., №0000992 від 27.08.2018р. на суму 27506,02грн., №0000993 від 27.08.2018р. на суму 19090,50грн., №0001120 від 18.09.2018р. на суму 62582,40грн., №0001121 від 18.09.2018р. на суму 65898,00грн., за який відповідач розрахувався повністю, але несвоєчасно, що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем грошового зобов`язання з оплати товару, поставленого у період з 22.05.2018р. по 18.09.2018р. позивачем відповідно до п.4.4 договору було нараховано пеню в загальному розмірі 19 383,44грн., а також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми в загальному розмірі 1 601,57грн. та інфляційні втрати в розмірі 6 431,26грн., які заявлені до стягнення.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями п.4.4. договору, за прострочення здійснення розрахунку за товар покупець зобов`язаний виплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок позивача пені, судом встановлено, сума пені на суму 161 720,47грн. за період з 23.10.2018р. по 24.10.2018р. визначена не вірно, оскільки вірною є 319,01грн., а не 319,02грн., як встановлено позивачем.

Так, за розрахунком суду розмір пені становить 19 383,43грн.

З врахуванням того, що позивачем заявлена до стягнення більша сума пені, ніж та що встановлена судом, задоволенню підлягає сума пені розрахована судом у розмірі 19 383,43грн.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунки здійснені правомірно, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет Пак" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, проте підлягають частковому задоволенню з огляду на помилки допущені при обрахунку пені.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст.129 ГПК України у розмірі 1921грн.

Керуючись ст.ст.13, 76, 86, 129, 202, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов - задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний Хліб" (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд.14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет Пак" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Радянська, 50, ) пеню у розмірі 19 383 (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят три)грн. 43коп., 3% річних у розмірі 1 601 (одна тисяча шістсот одна)грн. 57коп., інфляційні втрати у розмірі 6 431 (шість тисяч чотириста тридцять одну)грн. 26коп., судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. коп.

3. В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повне рішення буде складено 23 вересня 2019р.

Суддя О.В. Цісельський