ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" вересня 2019 р.Справа № Б-39/55-09 вх. № 1782/2-39

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

за участю сторін: не з`явились,

розглянувши звіт ліквідатора

По справі за заявою ФОП Коновалова Ганна Сергіївна, м. Харків

до ФОП Коновалова Ганна Сергіївна, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 02.04.2009 р. фізичну особу-підприємця Коновалову Г.С. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 06.06.2011 р. звільнено арбітражного керуючого ОСОБА_5 від обов`язків ліквідатора ФОП Коновалової Г.С. та призначено ліквідатором ОСОБА_1 . Ухвалою суду від 22.05.2012 р. призначено ліквідатором ФОП Коновалової Г.С. арбітражного керуючого Корольова В.В. та відкладено розгляд звіту ліквідатора на 02.08.2012 р. Ухвалою суду від 08.11.12 р. ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Попадюка І.В. Ухвалою суду від 20.08.13 р. ліквідатором по справі призначено Хорошевську Т.В. Ухвалою суду від 17.02.15 р. ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

Ухвалою суду від 02.07.19 р., враховуючи, що за період з жовтня 2018 р. по червень 2019 р. до суду від ліквідатора надійшли ідентичні звіти, які не свідчать про хід виконання ліквідаційної процедури та вжиття заходів щодо задоволення вимог кредиторів, суд призначив звіт ліквідатора до розгляду в судовому засіданні, зобов`язавши ліквідатора надати суду повний звіт разом з підтверджуючими документами.

В судовому засіданні 19.07.19 р. судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 01.08.19 р.

Ухвалою суду від 01.08.19 р. відкладено розгляд звіту ліквідатора, повторно зобов`язавши ліквідатора надати суду повний звіт разом з документами в підтвердження вжитих заходів та попереджено ліквідатора про відповідальність за невиконання вимог суду.

Ліквідатор в судове засідання 19.09.2019 р. не з`явився, проте на електронну адресу суду 30.08.19 р. надійшов проміжний звіт ліквідатора, в якому ліквідатор повідомив суду, що на цей час між кредиторами та боржником ведуться переговори щодо мирного врегулювання заборгованості між банкрутом та кредиторами.

Крім того, на електронну адресу суду 19.09.19 р. надійшло клопотання, в якому ліквідатор повідомляє, що знаходиться на лікарняному, тому не може прийняти участь в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 202 ГПК якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засдіання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом встановлено, що всіх учасників даного судового засідання, в тому числі і ліквідатора ОСОБА_2, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить явочний лист судового засідання від 01.08.2019 р., в якому ліквідатор особисто розписався у повідомленні про наступну дату судового засідання. Суд не може прийняти до уваги як поважну причину клопотання ліквідатора про відкладення розгляду справи, в зв`язку із знаходженням ліквідатора на лікарняному, оскільки відповідно до ухвали від 01.08.19 р. суд зобов`язував ліквідатора надати суду повний звіт разом з підтверджуючими документами.

Крім того, як свідчать матеріали справи, суд зобов`язував ліквідатора надати повний звіт ще з 02.07.19 р. (ухвала про призначення звіту ліквідатора від 02.07.19 р.), тому у ліквідатора було достатньо часу підготувати звіт та документи в підтвердження вчинених дій і подати його до суду. В зв`язку з чим, з урахуванням вищевказаного, знаходження ліквідатора на лікарняному не є обґрунтованою підставою, яка унеможливлює розгляд справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором вимоги постанови суду від 02.04.09 р. не виконані в повному обсязі, до матеріалів справи не надано повного звіту.

Згідно з ч.6 ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.13 р., яка застосовується до даної справи (далі - Закон про банкрутство) встановлено, що ліквідатор при реалізації своїх прав та обов`язків зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Згідно ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, здійснює інвентаризацію та оцінку; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Суд звертає увагу, що застосування до фізичної особи-підприємця ліквідаційної процедури з особливостями банкрутства його як суб`єкта підприємницької діяльності (ст.ст. 47-49 Закону про банкрутство) та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого жодним чином не виключає обов`язковість та необхідність виконання ліквідатором повноважень, що визначені у загальних положеннях (ст.ст. 1, 22-32 Закону про банкрутство), оскільки це надає можливість виконання ліквідаційної процедури ФОП ліквідатором прозоро та послідовно, враховуючи інтереси сторін та учасників провадження, забезпечуючи сумлінність та розумність при здійсненні ліквідаційної процедури. Тобто, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обгрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Проте ліквідатором приписи закону та постанови суду виконані не були, звіт ліквідатора та інші належні документи у порядку ч.1 ст. 32, ст.ст. 47-49 Закону стосовно проведення ліквідаційної процедури по банкрутству суду не надані. А надані до матеріалів справи звіти є ідентичними і взагалі не підтверджені ніякими документами, тому не можуть свідчити про належне виконання ліквідатором своїх обов`язків.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Зазначені обставини свідчать про неналежне виконання ліквідатором ОСОБА_2 . своїх обов`язків, які, зокрема, передбачені ст.ст. 3-1, 23, 25, 31, 47-49 Закону про банкрутство.

Суд звертає увагу, що у відповідності до ч.12 ст. 30 Закону про банкрутство ліквідатор зобов`язаний на вимогу господарського суду або державного органу з питань банкрутства надавати необхідні відомості щодо проведення ліквідаційної процедури.

Проте, подані ліквідатором суду письмові звіти про хід ліквідаційної процедури за період з 31.10.18 р. по 31.08.2019р., а саме звіти від: 31.10.18 р., 30.11.18 р., 30.01.19 р., 01.03.19 р., 29.03.19 р., 26.04.19 р., 29.05.19 р., 27.06.19 р., 31.07.19 р., 30.08.19 р. не підтверджують належним чином проведення ліквідатором ліквідаційних заходів по банкруту та взагалі не містять інформації щодо вчинених ліквідатором дій. В своїх звітах ліквідатор зазначає, що на цей період часу між кредиторами та боржником ведуться переговори щодо мирного врегулювання заборгованості між банкрутом та кредиторами за результатами яких додатково буде повідомлено. Однак, ліквідатором не надано суду доказів укладення мирової угоди між боржником та кредиторами у відповідності до приписів розділу ІУ Закону про банкрутство в редакції до 19.01.13 р. та подання мирової угоди суду на затвердження.

Крім того, як свідчать матеріали справи, господарським судом ухвалою суду від 11.04.2017 р. заяву ліквідатора від 30.04.2015 р. про витребування майна із чужого незаконного володіння з урахуванням уточнень задоволено, витребувано у ОСОБА_3 на користь банкрута ФОП Коновалової Г.С. нежитлові приміщення І-го поверху №94-1, 84-4, 84-7-:-84-9, 84-11-:-84-14 в літ. "А-5", загальною площею 99,00 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.17 р. та постановою ВГСУ від 11.10.2017р. ухвалу господарського суду від 11.04.17 р. залишено без змін.

Також, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.03.16 р. частково задоволено заяву ліквідатора ФОП Коновалової Г.С. ОСОБА_2 про витребування двокімнатної квартири житловою площею 27,5 кв.м., загальною площею 46,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та витребувано з володіння ОСОБА_4 на користь банкрута зазначену двокімнатну квартиру. Постанова апеляційної інстанції набрала законної сили.

Ухвалою суду від 07.11.2017 за заявою ліквідатора заборонено Київському ВДВС м. Харкова та іншим управлінням, відділам, відділенням, підрозділам тощо Міністерства юстиції України здійснювати реалізацію та проводити дії з організації та проведення торгів нерухомого майна Коновалової Г.С. , що є предметом спору, а саме: двокімнатної квартири житловою площею 27,5 кв.м., загальною площею 46,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, судом встановлено наявність нерухомого майна за банкрутом, яке підлягає продажу в межах справи про банкрутство для задоволення вимог кредиторів.

Згідно ст. 25 Закону про банкрутство визначено повноваження ліквідатора, серед яких є реалізація майна банкрута для задоволення вимог його кредиторів.

Відповідно до ст.1-1 розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону про банкрутство в редакції після 19.01.2013р. визначено, що положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, ліквідатор зобов`язаний був включити до лікввідаційної маси майно банкрута, здійснити його оцінку та продаж майна банкрута на конкурентних засадах відповідно до норм Закону про банкрутство в редакції після 19.01.13 р. (ст.ст. 44, 49-76 цього Закону).

Проте, суду не надано ліквідатором жодних документів в підтвердження вчинених дій з метою реалізації майна банкрута для задоволення вимог кредиторів та завершення ліквідаційної процедури на протязі двох років.

Отже, суд констатує, що арбітражний керуючий ОСОБА_2, неналежно виконує повноваження ліквідатора ФОП Коновалової Г.С..

Як зазначалось судом вище, ліквідатор при реалізації своїх прав та обов`язків зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів (ст. 3-1 Закону про банкрутство). При цьому "сумлінність" передбачає, що ліквідатор зобов`язаний прикладати всіх зусиль, щоб якамога краще та якісно виконати роботу арбітражного керуючого на користь кредиторів. Термін "розумність" передбачає, що ліквідатор діє в ліквідаційній процедурі з обачністю, розсудливістю й турботою про права та інтереси сторін і учасників провадження для досягнення певного балансу. Ліквідатор повинен розуміти і освідомлювати, що своїми діями він може заподіяти шкоду інтересам кредиторів, в зв`язку з чим арбітражний керуючий повинен діяти турботливо, обачно й сумлінно. Проте, ліквідатор ОСОБА_2 діяв не сумлінно, не розумно та не обачно при виконанні своїх обов`язків у даній справі.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що ліквідаційна процедура у даній справі триває вже більше 10 років, тоді як ст. 22 Закону про банкрутство встановлює граничний строк процедури ліквідації у 18 місяців.

Слід також зазначити, що процесуальні дії суду у справі про банкрутство мають вчинятися чітко у строки, встановлені Законом про банкрутство. Необгрунтоване затягування таких строків призводить до настання ряду негативних правових наслідків.

Ненадання ліквідатором доказів виконання ліквідаційної процедури з моменту його призначення, може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами арбітражним керуючим.

Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників процесу та суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

При цьому під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на створення перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Вищезазначене свідчить про те, що ліквідатор ОСОБА_2 наслідком своєї бездіяльності свідомо затягує ліквідаційну процедуру, створює підстави, які унеможливлюють задоволення вимог кредиторів банкрута та порушує розумні строки виконання ліквідаційної процедури.

Згідно з преамбулою Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.13 р. цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Тобто, введення передбаченого цим Законом особливого порядку, зокрема, ліквідаційної процедури відносно фізичної особи-підприємця має на меті саме задоволення вимог кредиторів (повне або часткове).

Для регулювання відносин неплатоспромжності (галузевих принципів), суттєве значення має принцип судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення розпорядника майна чи ліквідатора банкрута. Суд у справі про банкрутство повинен сам приймати рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 25.02.2019 р. у справі №906/864/17.

Отже, господарський суд не лише фіксує порушення чи дотримання законодавства арбітражним керуючим, але більш широко розглядає питання стосовно усунення арбітражного керуючого з огляду на співмірність дій арбітражного керуючого меті банкрутства.

Враховуючи зазначене вище, суд доходить висновку про порушення ліквідатором ОСОБА_2 своїх обов`язків у даній справі, що потребує негайного реагування з боку суду.

Згідно п. 13 ст. 30 Закону про банкрутство передбачено, що повноваження ліквідатора за клопотанням комітету кредиторів можуть бути припинені в разі невиконання чи неналежного виконання обов`язків ліквідатором, про що господарський суд виносить ухвалу. Такі приписи закону кореспондуються з ч.9 ст.3-1 Закону, якою передбачено усунення судом ліквідатора в разі невиконання чи неналежного виконання ним своїх обов`язків.

Господарський суд в справі про банкрутство відповідно до вимог Закону про банкрутство виконує контролюючу функцію над учасниками процедури банкрутства і перевіряє належне виконання своїх обов`язків сторонами та учасниками процедури. Таким чином, встановивши, що арбітражний керуючий в справі про банкрутство не виконує у відповідності до вимог Закону покладені на нього обов`язків ліквідатора, не позбавлений можливості за ініціативою суду, за наявності підстав, вирішити питання про усунення арбітражного керуючого від виконання обов`язків ліквідатора боржника.

Враховуючи, що у справі відсутні документи, які свідчать про створення комітету кредиторів банкрута, ліквідатором ОСОБА_2. було порушено вимоги Закону про банкрутство, неналежно виконувались обов`язки ліквідатора банкрута, з метою недопущення заподіяння шкоди кредиторам та боржнику, суд вважає за необхідне усунути від обов`язків ліквідатора ФОП Коновалової Г.С. ОСОБА_2 та призначити ліквідатором арбітражного керуючого з числа осіб зареєстрованих в реєстрі арбітражних керуючих. Задля чого, суд вважає за доцільне здійснити запит до автоматизованої системи з метою визначення кандидатури арбітражного керуючого.

Разом з тим, усуваючи одного ліквідатора боржника, суд повинен призначити іншу особу ліквідатором, оскільки в протилежному випадку боржник залишається без особи, яка несе відповідальність за збереження ліквідаційної маси боржника.

Отже, за таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати ліквідатора ОСОБА_2 продовжувати виконувати свої повноваження ліквідатора у даній справі до призначення судом іншого ліквідатора та надати в наступне судове засідання звіт ліквідатора.

Оскільки судом здійснено запит до автоматизованої системи з метою визначення кандидатури арбітражного керуючого, а також враховуючи, що ліквідаційна процедура не завершена, суд доходить висновку про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу, зокрема, в разі необхідності витребування нових доказів.

Частиною 1 статті 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до приписів ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Євпропейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини сформулював у своїй практиці низку розуміння принципів справедливості судового процесу. Сторони процесу повинні мати можливість обґрунтувати свою справу з необхідною ефективністю ("Н.v. Belgium" від 30.11.1987). Зазначене створює право сторони на справедливий судовий розгляд.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, "Бочан проти України" від 03.05.2007).

За таких обставин, керуючись ст.ст. 3-1, 22-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.19 р., ст.ст. 4, 97, 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.19 р., ст.ст. 5, 11, 86, 202, 216, 233-234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Усунути арбітражного керуючого ОСОБА_2 від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Коновалової Г.С.

2. Зобов`язати арбітражного керуючого ОСОБА_2 виконувати повноваження ліквідатора ФОП Коновалової Г.С. до призначення судом нового ліквідатора у передбаченому законом порядку.

3. Здійснити запит до автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.

Після визначення кандидатури арбітражного керуючого, направити дану ухвалу, визначеному системой арбітражному керуючому.

4. Відкласти розгляд звіту ліквідатора на "17" жовтня 2019 р. о(об) 12:30 год., за адресою: м. Харків, пл. Свободи 5 Держпром 8-й під`їзд, зал № 111.

5. Зобов`язати ліквідатора надати суду звіт.

6. Ухвалу направити ліквідатору, кредиторам, банкруту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена в частині пунктів 1-2 резолютивної частини ухвали протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 23.09.19 р.

Суддя Міньковський С.В.