ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Справа № 918/441/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління МВС України в Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 18.07.19р. (повний текст - 19.07.2019р.) у справі №918/441/19 (суддя Качур А.М.)

за позовом Рівненського міського центру зайнятості

до Управління МВС України в Рівненській області

про стягнення 39 645,51 грн.

за участі представників:

позивача - Бурма І.П., довіреність №07-19/1785 від 10.09.2019р.,

відповідача не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 18.07.2019р. у справі №918/441/19 задоволено позов Рівненського міського центру зайнятості до Управління МВС України в Рівненській області про стягнення 39645,51 грн. коштів, виплачених як допомога по безробіттю.

Стягнуто з Управління МВС України в Рівненській області (33028, м.Рівне, вул.Хвильового, 2, ) на користь Рівненського міського центру зайнятості (33013, м.Рівне, вул.Кавказька, 4, ідентифікаційний код 21084805) 39645 грн. 51 коп. коштів, виплачених як допомога по безробіттю та судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки Рівненським міським центром зайнятості виплачено ОСОБА_1 , як безробітному, допомогу по безробіттю в сумі 39 645,51 грн., зважаючи, що його у подальшому поновлено на роботі за рішенням суду, відтак у позивача, на підставі ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виникло право на стягнення з відповідача суми виплачених страхових коштів, а в останнього - обов`язок їх повернути.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Управління МВС України в Рівненській області звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№1944/19 від 06.08.2019р.) (арк.справи 61, 62).

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не враховано обставин щодо факту подання ОСОБА_1 відповідачу недостовірних даних та документів при поновленні на посаді та неповідомлено про отримання ним допомоги по безробіттю, хоча зобов`язаний був це зробити, оскільки дане замовчування призвело до подвійного стягнення з УМВС державних коштів.

На підставі викладеного УМВС України в Рівненській області просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 18.07.2019р. у справі №918/441/19 та відмовити у позові.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №918/441/19 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Тимошенко О.М., суддя Савченко Г.І.

Листом від 06.08.2019р. витребувано з господарського суду Рівненської області матеріали справи №918/441/19.

15.08.2019р. належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату від 19.08.2019р., у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Савченка Г.І., відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №918/441/19.

Згідно витягу з Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019р. визначено колегію суддів для розгляду справи №918/441/19 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Тимошенко О.М.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління МВС України в Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 18.07.2019р. у справі №918/441/19 та призначено розгляд апеляційної скарги на 11.09.2019р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

03.09.2019р. на адресу суду від Рівненського міського центру зайнятості надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№30846/19).

У відзиві позивач зазначає, що керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», кошти в сумі 39645 грн. 51 коп., виплачені гр. ОСОБА_1 як допомога по безробіттю підлягають відшкодуванню саме Управлінням МВС України в Рівненській області, у зв`язку з поновленням на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого Управління МВС України в Рівненській області гр.Степанюка А.В., згідно наказу від 01.02.2017р. №1 о/с, на підставі постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016р. у справі №817/3397/15, ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016р.

На підставі вищезазначеного Рівненський міський центр зайнятості просить рішення господарського суду Рівненської області від 18.07.2019р. у справі №918/441/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 11.09.2019р. Управління МВС України в Рівненській області не забезпечило явку свого представника, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги було повідомлене у встановленому законом порядку (арк.справи 73).

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, а також те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

У судовому засіданні представник Рівненського міського центру зайнятості заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

З постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016р. у справі №917/3397/15 та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016р., вбачається, що з 25.10.2005р. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується його послужним списком.

З 04.02.2014р. ОСОБА_1 займав посаду старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області.

06.11.2015р. УМВС України в Рівненській області прийнято наказ №373 о/с "По особовому складу", відповідно до якого згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ вирішено звільнити у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області.

03.12.2015р. ОСОБА_1 звернувся до позивача за сприянням у працевлаштуванні, а також про призначення виплати допомоги по безробіттю, про що свідчать заяви останнього про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю (арк.справи 9, 10).

03.12.2015р. ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю терміном 360 календарних днів з 03 грудня 2015 року по 12 січня 2017 року (персональна картка №00033) (арк.справи 8).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості в статусі безробітного у період з 03 грудня 2017 року по 12 січня 2017 року та отримав матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю в сумі 39 645,51 грн., що підтверджується довідкою №01-40/1693 від 22.04.2019р. (арк.справи 20).

Допомогу по безробіттю перераховано на рахунок № НОМЕР_1 який відкрито у відділенні №100/17 РОД АБ "Укргазбанк", на підтвердження чого надано заяву про перерахування грошової допомоги (арк.справи 19).

Як вбачається з постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016р. у справі №917/3397/15 та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016р., ОСОБА_1 поновлено на посаді, визнано протиправним та скасовано наказ Управління МВС України в Рівненській області від 06.11.2015р. за №373 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого Управління МВС України в Рівненській області.

01.02.2017р. наказом Управління МВС України в Рівненській області №1 о/с поновлено майора міліції ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого Управління МВС України в Рівненській області, та постановлено, виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період із 07 листопада 2015 року по 13 вересня 2016 року.

11.05.2019р. позивач на адресу відповідача надіслав повідомлення №07-16/1025 з пропозицією добровільно відшкодувати кошти, виплачені ОСОБА_1 як допомога по безробіттю в сумі 39 645,51 грн. (арк.справи 21).

У відповідь на вказане повідомлення, 30.05.2019р. відповідач направив лист №1/108, в якому повідомив про те, що кошти на відшкодування у зв`язку із поновленням на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області Степанюка Андрія Віталійовича, суми допомоги по безробіттю, виплаченої Рівненським міським центром зайнятості, відсутні. Відшкодування буде здійснено відразу після надходження цільових коштів на рахунок ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно ст.92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття створений для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення застрахованих інших функцій згідно із цим кодексом і статутом фонду. Держава є гарантом застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Частиною 2 статті 21 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Відповідно до п.п.1, 19, 21 ч.2 ст.22 Закону України "Про зайнятість населення" територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відповідно до покладених на них завдань здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України: здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи; забезпечують надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Частиною 2 статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що Фонд зобов`язаний, зокрема виплачувати забезпечення та надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

У статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" наведено наступні визначення:

- загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

- страховий випадок - подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи, внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу;

- об`єкт страхування на випадок безробіття - страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім`ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених ст. 7 цього Закону.

Терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значенні, наведеному у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

У ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітним вважається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Як встановлено п.1 ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи (ч.1 ст.6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Зважаючи на наведені приписи законодавства, ОСОБА_1 , як застрахована особа, у зв`язку з настанням страхового випадку отримав право на матеріальне забезпечення - допомоги по безробіттю.

Як було встановлено, на підставі постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/3397/15 від 13.09.2016р., яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016р., визнано протиправним та скасовано наказ Управління МВС України в Рівненській області від 06 листопада 2015 року за №373 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Управління МВС України в Рівненській області, та вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Управління МВС України в Рівненській області з 07 листопада 2015 року.

Як встановлено ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з практикою Європейського суду право на справедливий розгляд судом, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення у справах "Брумареску проти Румунії", "Желтяков проти України", "Христов проти України").

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили (п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до ст.34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття зобов`язаний контролювати правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, вживати заходів до раціонального використання коштів; має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також, незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

У свою чергу, як встановлено ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Враховуючи викладене, оскільки Рівненським міським центром зайнятості виплачено ОСОБА_1 , як безробітному, допомогу по безробіттю в сумі 39 645,51 грн., зважаючи, що його у подальшому поновлено на роботі за рішенням суду, відтак у позивача виникло право на стягнення з відповідача суми виплачених страхових коштів, а в останнього - обов`язок їх повернути.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Господарський суд Рівненської області дійшов вірного висновку про порушення майнових прав позивача, а отже про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 39645,51 грн. страхових коштів, виплачених безробітному у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

Доводи скаржника щодо подання ОСОБА_1 Управлінню МВС України в Рівненській області недостовірних даних та документів при поновленні на посаді та неповідомлення про отримання ним допомоги по безробіттю, що призвело до подвійного стягнення з УМВС державних коштів, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки не відносяться до предмету спору у даній справі, так як у справі №918/441/19 розглядається позов Рівненського міського центру зайнятості до Управління МВС України в Рівненській області про стягнення 39 645,51 грн. виплаченого забезпечення.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії).

Отже, доводи скаржника в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків господарського суду Рівненської області не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління МВС України в Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 18.07.2019р. у справі №918/441/19 залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 16.09.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Тимошенко О.М.