ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1855/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Кощеєва І.М., Кузнецової І.Л.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/1855/19 (суддя Мірошниченко М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ", м. Запоріжжя

до відповідача: Держава (адреса, місце реєстрації, проживання або перебування невідоме)

про стягнення матеріальної шкоди у сумі 7716,80 грн та нематеріальної шкоди у сумі 7716,80 грн

ВСТАНОВИВ

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" звернулося до Господарського суду Запорізької області через систему "Електронний суд" із позовом про стягнення з відповідача (Держави) матеріальної шкоди у сумі 7716,80 грн та нематеріальної шкоди у сумі 7716,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/1855/19 (суддя Мірошниченко М.В.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" до Держави про стягнення матеріальної шкоди у сумі 7716,80 грн та нематеріальної шкоди у сумі 7716,80 грн повернуто заявнику на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України, оскільки Позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 29.07.2019.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ", в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду від 05.08.2019, просило її скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- відповідати за даним позовом може тільки держава, а не її представник в особі органу державної влади;

- неможливо виконати вимогу суду про направлення відповідачу копії позовної заяви, «бо нікуди»;

- зібрання доказів на підтвердження понесення матеріальної шкоди має відбуватися на стадії підготовчого провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.08.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/1855/19. Розгляд справи визначено проводити в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.6 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення місцевого господарського суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (заява №20347/03, рішення від 12.03.2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що у п.1 ст.6 Конвенції втілено «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження у суді за цивільним позовом (див. рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975, серія А,N 18, сс 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29.07.1998, Reports of Judgment and Decisions 1998-V, c.1867, параграф 37).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2019 до Господарського суду Запорізької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" до відповідача: Держава про стягнення матеріальної шкоди у сумі 7716,80 грн та нематеріальної шкоди у сумі 7716,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач зазнав шкоди, завданої протиправними діями Запорізького окружного адміністративного суду через прийняття останнім незаконного рішення у справі №808/2948/16, внаслідок чого Позивач поніс витрати у загальній сумі 7716,80 грн (1378,00 грн - судовий збір за подання позову, 1515,80 грн - судовий збір за подання апеляційної скарги, 2756,00 грн - судовий збір за подання касаційної скарги, 2067,00 грн - судовий збір за подання апеляційної скарги) та не отримав «належного захисту порушених прав». Вважає, що у державі відсутнє належне урядування, що є підставою також для стягнення нематеріальної шкоди в сумі 7716,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2019 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу наданий строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надання доказів понесеної матеріальної шкоди; приведення сторони відповідача у відповідність до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України; надання доказів надіслання позовної заяви з додатками на адресу відповідача; докази надсилання відповідачу листом з описом вкладення документів на виконання зазначеної ухвали суду.

30.07.2019 від Позивача до суду першої інстанції надійшла заява про усунення недоліків, яка сформована в системі "Електронний суд" 30.07.2019.

У даній заяві зазначено, що позов нормативно обґрунтовується ст. 56 Конституції України, «видалено» зазначену в позовній заяві електронну пошту відповідача, як таку, що йому не належить, також зазначено, що:

- Позивач фізично не може подати докази на підтвердження понесеної матеріальної шкоди (сплати сум судового збору), оскільки такі докази за законодавством України перебувають в матеріалах відповідної справи. Обставина щодо сплати вказаних сум встановлена судовими рішеннями в інших справах: ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 10.10.2016 - справа №808/2948/16; ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2017 - справа №808/2948/16; ухвала Верховного Суду від 09.02.2018 - справа №808/2948/16; ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 14.01.2019 - справа №808/2948/16. Діями перелічених вище судів підтверджується прийняття до розгляду заяв, умовою прийняття яких суди висували вимоги про сплату судового збору у вказаних розмірах;

- Позивач фізично не може направити копію позовної заяви і доданих до неї документів іншому учаснику справи за відсутності в нього адреси.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Згідно приписів ст. 4 ГПК України відповідачем у господарській справі можуть бути: юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Відповідачем, згідно позовної заяви, зазначена Держава. Адреса, місце реєстрації, проживання або перебування невідоме. ЄДРПОУ .

Відповідно до ч.2 ст. 2 ЦК України кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому, в господарському процесі відповідно до ч. 4 ст. 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16).

Тому, при зверненні із позовом про відшкодування шкоди, завданої державою, Позивач має визначити орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, який виступатиме відповідачем у спірних відносинах.

Без вчинення таких дій неможливе забезпечення такого принципу господарського судочинства як змагальність сторін, що передбачає розумну можливість кожної сторони представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом та є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення.

Вказаний принцип відповідно був закріплений у нормах процесуального закону, тому не визначення Позивачем відповідача у справі приводить до неможливості виконати вимоги п.1 ч.1 ст. 164 ГПК України щодо надіслання копії позовної зави та доданих до неї документів, бо адреса не відома.

Відповідно до вимог господарського процесуального законодавства у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

При цьому, у даній справі необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена вище норма не встановлює, як і не встановлювала відповідна норма у редакції ГПК України, чинній до 15 грудня 2017 року, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (п. 6.21 зазначеної вище постанови Великої Палати Верховного Суду).

Тому, висновок суду першої інстанції, що у разі задоволення позову, суд має зазначити повне найменування відповідача, його місцезнаходження та код ЄДРПОУ є помилковим, бо таке рішення в разі задоволення позову підлягає виконанню шляхом стягнення спірної суми з Державного бюджету України. Списання коштів здійснюється органами казначейства відповідно до затвердженого порядку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 164 ГПК України Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Позивач посилався на неможливість подання доказів на підтвердження понесення матеріальної шкоди, оскільки докази сплати судового збору перебувають у матеріалах відповідних судових справ, обставини щодо сплати судового збору презюмуються діями судів по винесенню процесуальних документів від 10.10.2016 - справа №808/2948/16, від 30.06.2017 - справа №808/2948/16, від 09.02.2018 - справа №808/2948/16, від 14.01.2019 - справа №808/2948/16.

При цьому, як зазначено судом першої інстанції, із копій процесуальних документів у справі №808/2948/16, що були надані, не вбачається встановлення судом факту сплати ТОВ "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" сум судового збору (його розміру, реквізитів платіжних документів щодо сплати).

Крім того, Позивач не був позбавлений права надати виписки з банківських рахунків щодо його перерахування.

Посилання апелянта на те, що питання збирання вказаних доказів вирішується судом на стадії підготовчого провадження, не приймається судом до уваги, оскільки перелік документів, що подаються до позовної заяви визначений ст. 164 ГПК України; обов`язок доказування відповідно до ст. 74 ГПК України покладений на сторони; а завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, а не збирання доказів судом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України, оскільки Позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Право Відповідача на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції в даному випадку не порушено, бо відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції, як ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 269, 271, 275, 276, 282, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/1855/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/1855/19 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцятиденного строку.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв