ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"07" серпня 2019 р. Справа № 911/48/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи: не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства „Обухівське", м. Обухів

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, м. Київ

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_1 , м. Обухів, Київська область

про визнання недійсним наказу, скасування запису про надання земельної ділянки

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ „Обухівське" звернулось в господарський суд Київської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним наказу про надання земельної ділянки у власність № 10-3622/15-16-сг від 12.03.2016 р., скасування державної реєстрації права власності в Єдиному реєстрі речових прав та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0060 у приватну власність.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що наказ № 10-3622/15-16-сг від 12.03.2016 р. „Про надання земельної ділянки у власність" Головного управління Держгеокадастру у Київській області був прийнятий всупереч положенням Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, інших нормативно-правових актів - із порушенням підстав та процедури надання третій особі спірної земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.01.2017 р. порушено провадження у справі № 911/48/17 за позовом ПАТ „Обухівське" до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним наказу та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 08.02.2017 р. Також даною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_1 .

01.02.2017 р. до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 01.02.2017 р. про припинення провадження у справі, у якому він просив суд припинити провадження у справі у зв`язку із тим, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

01.02.2017 р. до канцелярії суду від відповідача надійшли лист б/н б/д із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи, та клопотання б/н б/д, у якому він просить суд припинити провадження у справі у зв`язку із тим, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, та відзив б/н б/д на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

07.02.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 07.02.2017 р. із доданими до них документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

08.02.2017 р. у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача про припинення провадження у справі судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю.

08.02.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 22.02.2017 р.

15.02.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 15.02.2017 р. стосовно заперечень та відзивів відповідача із доданими до них документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

22.02.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 22.03.2017 р.

14.03.2017 р. до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові пояснення б/н б/д, що долучені судом до матеріалів справи.

21.03.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання б/н від 21.03.2017 р. про призначення судової експертизи, у якому він просить суд призначити у справі судову експертизу з питань землеустрою із відповідними питаннями.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.03.2017 р. зупинено провадження у справі № 911/48/17 до набрання законної сили рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2017 р. у пов`язаній з нею справі № 911/149/17 за позовом ПАТ „Обухівське" до Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсним розпорядження.

13.07.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання б/н від 12.07.2017 р. про поновлення провадження у справі, у якому він повідомив суд, про те, що на даний час обставини, що зумовили зупинення провадження у справі усунуті, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 р. у справі № 911/149/17 за позовом ПАТ „Обухівське" до Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсним розпорядження апеляційну скаргу ПАТ „Обухівське" на рішення господарського суду Київської області від 09.03.2017 р. задоволено, рішення господарського суду Київської області від 09.03.2017 р. скасовано з прийняттям нового рішення про задоволення позову повністю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.09.2017 р. поновлено провадження у справі і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 11.10.2017 р.

10.10.2017 р. до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 10.10.2017 р., що долучені судом до матеріалів справи.

11.10.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 01.11.2017 р.

01.11.2017 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 01.11.2017 р., що долучені судом до матеріалів справи.

01.11.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 15.11.2017 р.

15.11.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 06.12.2017 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.12.2017 р. зупинено провадження у справі № 911/48/17 до вирішення Обухівським районним судом Київської області пов`язаної з нею справи № 372/2163/17 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ „Обухівське" за участю третіх осіб Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсними та скасування державного акту на право постійного користування землею і до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 372/2163/17 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ „Обухівське" за участю третіх осіб Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсними та скасування державного акту на право постійного користування землею, прийнятим Обухівським районним судом Київської області за наслідками її розгляду.

12.06.2019 р. до канцелярії суду від позивача - Публічного акціонерного товариства „Обухівське" надійшло клопотання № б/н від 12.06.2019 р. про поновлення провадження у справі, у якому він повідомив суд, про те, що на даний час обставини, що зумовили зупинення провадження у справі усунуті, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05.06.2019 р. у справі № 372/2163/17 позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ „Обухівське" за участю третіх осіб Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсними та скасування державного акту на право постійного користування землею залишено без розгляду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.07.2019 р. поновлено провадження у справі № 911/48/17 за позовом Публічного акціонерного товариства „Обухівське" до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу, скасування запису про надання земельної ділянки і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників справи на 07.08.2019 р.

07.08.2019 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання б/н від 07.08.2019 р. про повернення судового збору, у якому він просив постановити ухвалу про повернення позивачу судового збору.

Представники учасників справи у судове засідання 07.08.2019 р. не з`явились, хоча про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомили.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Пунктом 1) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній на момент звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом) Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Згідно з ч.1 ст. 12 цього ж кодексу (у редакції чинній на момент звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом) господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 р. "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набув чинності 15.12.2017 р., внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та викладено його в новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції чинній на момент звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

2. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на момент звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

3. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

4. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

5. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

6. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 116 цього ж кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

4. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

5. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною нормою та ст.ст. 118, 122 цього ж кодексу.

Як було зазначено вище, позивач звернувся господарський суд Київської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним наказу про надання земельної ділянки у власність № 10-3622/15-16-сг від 12.03.2016 р., скасування державної реєстрації права власності в Єдиному реєстрі речових прав та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0060 у приватну власність.

Отже, предметом спору у даній справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, за результатами реалізації якого у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне.

Рішення суб`єкта владних повноважень, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у відповідної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права, що виникло у певного суб`єкта в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Аналогічна правова позиція міститься зазначена у постанові Великої палати Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі № 803/413/18.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру б/н від 12.03.2016 р., яким надано земельну ділянку у власність фізичній особі ОСОБА_1 , скасування державної реєстрації відповідного права власності та запису в Поземельній книзі, такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки цієї фізичної особи.

Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 911/4144/16 за позовом ПАТ "Обухівське" до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_3 , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Роза-Л" про визнання недійсним наказу № 10-3623/15-16-сг від 12.03.2016 та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки у власність; від 16.05.2018 у справі № 911/4111/16 за позовом ПАТ "Обухівське" до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_4 , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Роза-Л" про визнання недійсним наказу № 10-3624/15-16-сг від 12.03.2016 та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки у власність; від 15.01.2019 у справі №911/4007/16 за позовом ПАТ "Обухівське" до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_5 , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Роза-Л" про визнання недійсним наказу №10-3626/15-16-сг від 12.03.2016 та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки у власність, якими судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасовано, провадження у вказаних справах закрито.

Отже, провадження у справі № 911/48/17 за позовом Публічного акціонерного товариства „Обухівське" до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу, скасування запису про надання земельної ділянки на підставі п. 1) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Як було зазначено вище, 07.08.2019 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання б/н від 07.08.2019 р. про повернення судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

До вказаної позовної заяви було додане платіжне доручення № 3350 від 26.12.2016 р. про сплату судового збору на суму 2 756, 00 грн.

За таких обставин, понесені ПАТ „Обухівське" судові витрати, а саме 2 756, 00 грн судового збору, у зв`язку із зверненням в господарський суд Київської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним наказу, скасування запису про надання земельної ділянки, підлягають поверненню позивачу з вищевказаних підстав.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 123, 129, 130, 231, 233 - 235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі.

2. Повернути Публічному акціонерному товариству „Обухівське" (08701, Київська область, місто Обухів, мікрорайон Петровський, будинок 26; ідентифікаційний код 00857284) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот п`ятдесят шість) грн 00 (нуль) коп., перерахований (сплачений) за платіжним дорученням № 3350 від 26.12.2016 р.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст ухвали складено і підписано

30 серпня 2019 р.