УХВАЛА

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 908/1605/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

за касаційною скаргою Фермерського господарства "Надія"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019

та рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2018

у справі № 908/1605/18

за позовом керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

до Фермерського господарства "Надія"

про витребування земельної ділянки із незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року керівник Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Фермерського господарства "Надія" про витребування з незаконного володіння земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 49,5 га, яка розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_1 на підставі державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею від 07.12.1992 № 000381, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №82, який втратив чинність зі смертю ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у відповідача відсутні правові підстави для користування нею.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.12.2018 (суддя Корсун В.Л.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019 (колегія суддів у складі: Орєшкіної Е.В. - доповідача, Широбокової Л.П., Кощеєва І.М.), позов задоволено. Витребувано з незаконного володіння відповідача на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 49,5 га, яка розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області та була надана ОСОБА_1 на підставі державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею від 07.12.1992 №000381, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №82.

Приймаючи оскаржувані рішення суди попередніх інстанцій виходили з того, що земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, рівно як і у довічне успадковуване володіння, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність або користування на праві оренди, без обмеження відповідних прав будь-яким строком. Разом з тим, законодавство України, чинне на момент смерті ОСОБА_1 , не містило положень щодо можливості спадкування права довічного володіння (постійного користування) землею (земельною ділянкою) - відповідне право ОСОБА_1 припинилося внаслідок його смерті, а отже не увійшло до складу спадщини останнього. При цьому з наявних у справі матеріалів не вбачається, що за відповідачем було зареєстроване право власності чи користування спільною земельною ділянкою.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про задоволення позову.

Так скаржник зазначає, що: судами при вирішенні спору безпідставно не застосовані положення ст.ст. 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство"; судами проігноровані висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постановах від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц та від 20.06.2018 у справі № 317/2520/15-ц; з моменту утворення фермерського господарства земельна ділянка, яка надана засновникові, автоматично переходить у користування вже до господарства; з цього часу саме фермерське господарство, а не його засновник несе всі права та обов`язки землекористувача; суди не взяли до уваги той факт, що спірна земельна ділянка з моменту державної реєстрації відповідача використовувалася саме вказаним господарством, а не громадянином ОСОБА_1 ; діюче земельне законодавство не містить граничних строків переоформлення речових прав на земельні ділянки.

Разом з тим, колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду встановлено, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.07.2019 справу № 368/54/17 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступити від правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постановах від 05.10.2016, провадження №6-2329цс16, та від 23.11.2016, провадження № 6-3113цс-16, про те, що право користування земельною ділянкою, яке виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. Крім цього, Касаційний цивільний суд зазначив, що передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права, захисту прав фермерських господарств на земельні ділянки, надані засновникам таких господарств у довічне успадковане володіння, забезпечення розумної передбачуваності судових рішень.

Так, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у вказаній ухвалі зазначила, що необхідно розрізняти два види права на земельну ділянку: право постійного користування та право довічного успадковуваного володіння, оскільки останнє має інший правовий режим. Особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадкованого володіння земельною ділянкою, на сьогодні також має законне право на таке володіння. На сьогодні законодавство не передбачає таке речове право як успадковане володіння землею, але таке право виникло у спадкодавця на підставі законодавства і припинити таке право можливо лише на підставах визначених законом. Крім того, таке право володіння зберігається у користувачів земельної ділянки, а в чинному законодавстві відсутні норми, які регулюють право довічного успадковуваного володіння, тому до таких правовідносин мають застосовуватися норми, які були чинними на момент існування на законодавчому рівні такого права.

Ухвалою від 04.09.2019 справу № 368/54/17 прийнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду і призначено її до розгляду в порядку письмового провадження на 13.11.2019.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, оскільки у справі № 908/1605/18 позовні вимоги ґрунтуються на тому, що спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_1 на підставі державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею від 07.12.1992 № 000381, який втратив чинність зі смертю ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, на думку прокурора, у відповідача відсутні правові підстави для користування нею, з метою дотримання єдності судової практики, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 908/1605/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 368/54/17.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235 ГПК України, Суд,-

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 908/1605/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 368/54/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.