ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2801/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЧЕНТРО", м. Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватерміка", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 5 873 537,06 грн. за договором поставки № 29 від 01.07.2014 року.

Представники:

від позивача: Гансецький В.В., ордер ЖТ № 055480 від 03.06.2019 року, адвокат;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інчентро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватерміка" заборгованість у загальному розмірі 5 873 537,06 грн., з яких: 5 524 651,69 грн. - основного боргу, 270 480,86 грн. - пені, 23 158,00 грн. - 3% річних, 55 246,51 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 29 від 01.07.2014 року, а саме відповідачем не сплачено вартість поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 30.07.2019 року о 10:00 год.

30.07.2019 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 30.07.2019 року про відкладення підготовчого судового засідання.

30.07.2019 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 28.08.2019 року о 10:00 год.

28.08.2019 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли відзив на позовну заяву вих. № б/н від 28.08.2019 року та заява вих. № б/н від 28.08.2019 року про призначення судової економічно-бухгалтерської експертизи.

У підготовчому судовому засіданні судом було розглянуто заяву відповідача вих. № б/н від 28.08.2019 року про призначення судової економічно-бухгалтерської експертизи та відмовлено в її задоволенні.

У підготовчому судовому засіданні 28.08.2019 року сторонами обговорені питання, які виникли з приводу спору по даній справі, та зазначено, що ними були надані всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 28.08.2019 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 12.09.2019 року о 10:00 год.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але 11.09.2019 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами, що є підставою для відмови відповідачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНЧЕНТРО" (далі-позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акватерміка" (далі-відповідач, покупець) укладено договір поставки № 29 від 01.07.2014 року.

Згідно п. 1.1. договору продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар в строк та на умовах, зазначених у даному договорі.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що поставка товару проводиться у відповідності до заявок, які подаються Покупцем. Заявка обов'язково повинна містити дані щодо асортименту та кількості товару.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 3.1. договору продавець відвантажує товар Покупцю протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання заявки. Доставка товару до складу Покупця виконується за рахунок Продавця, якщо інше не передбачено додатковою угодою.

Згідно п. 3.2 договору датою відвантаження товару вважається дата передачі Продавцем товару Покупцю згідно підписаних Сторонами накладних. Передача товару проводиться за довіреністю Покупця, або за підписом матеріально-відповідальної особи на видатковій накладній, завіреного печаткою, штампом Покупця про його отримання.

Право власності на товар переходять від Продавця до Покупця в момент передачі товару (п. 3.4. договору).

Позивач на виконання умов договору передав у власність відповідача товар на загальну суму 11 822 133,81 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с. 19-122).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно п. 4.1 договору вартість товару, та загальна ціна Договору складається з сум, зазначених у видаткових накладних, які надані на підставі Договору.

У відповідності до п. 4.2 договору покупець проводить оплату з відстрочкою платежу у відповідності до домовленостей Сторін, оформлених письмово або усно.

Оплата проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця (п. 4.3. договору).

Проте, товар відповідачем у повному обсязі не оплачений, враховуючи повернення товару та часткову оплату, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 5 524 651,69 грн.

15.04.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію № 19/04-1 від 12.04.2019 із вимогою сплатити борг у розмірі 5 544 164,94 грн. протягом 7-ми днів з дати отримання даної претензії.

Вищевказана претензія отримана відповідачем 18.04.2019, що підтверджується копією поштового повідомлення з відміткою про отримання, яке знаходиться в матеріалах справи (а.с. 125).

Проте, відповідач відповіді на претензію не надав, вимоги викладені в претензії не виконав.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суд критично ставиться до доводів відповідача, що строк оплати не настав, оскільки мала місце усна домовленість сторін про оплату покупцем отриманого товару після його реалізації, що відповідач підтверджує письмовими заявами свідка.

Відповідно до ч.2 ст.87 Господарського процесуального кодексу України, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Згідно з ч.1 ст. 528 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір поставки № 29 від 01.07.2014 в розділі 4, яким сторони врегулювали умови оплати отриманого товару, не містить умови про можливість оплати після реалізації товару покупцем.

Отже, показання свідків не є належним доказом наявної згоди сторін на оплату товару, отриманого покупцем, після його реалізації.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано акт звіряння взаємних розрахунків за період 2018. Згідно з яким станом на 31.12.2018 заборгованість відповідача перед позивачем складала 5 703 171,51 грн.

Частинами 2 та 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (ч. 3 ст. 8 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV).

Акти звіряння взаєморозрахунків є зведеними обліковими документами, які відображають загальну суму заборгованості на певну дату та фіксують стан розрахунків між сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, однією з яких є введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером. Частиною 7 цієї ж статті встановлено, що головний бухгалтер, зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Зі змісту вказаних законодавчих положень вбачається наявність повноваження у директора чи головного бухгалтера на підписання актів звірки взаєморозрахунків.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (ч. 3 ст. 8 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV).

Акти звіряння взаєморозрахунків є зведеними обліковими документами, які відображають загальну суму заборгованості на певну дату та фіксують стан розрахунків між сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, однією з яких є введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером. Частиною 7 цієї ж статті встановлено, що головний бухгалтер, зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Зі змісту вказаних законодавчих положень вбачається наявність повноваження у директора чи головного бухгалтера на підписання актів звірки взаєморозрахунків.

Як було встановлено в ході розгляду справи по суті після огляду акту звірки, він підготовлений бухгалтерією підприємства-відповідача, підписаний головним бухгалтером Наумовою О.Ю. та засвідчений печаткою ТОВ "Акватерміка".

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 5 524 651,69 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Відповідно до п. 6.1. договору, сторона, яка несвоєчасно виконує свої грошові зобов'язання відповідно до умов даного договору, сплачує іншій пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежів.

Позивачем нарахована пеня за період з 24.04.2019 по 14.06.2019 у загальному розмірі 270 480,86 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства, та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем нараховано відповідачу 3% річних за загальний період з 24.04.2019 по 14.06.2019 в розмірі 23 158,00 грн. та інфляційні втрати за період травень2019 в розмірі 55 246,51 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що нарахування пені, інфляції та 3% річних проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідачем доказів на підтвердження своїх доводів надано не було.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача було зроблено таку заяву під час судового засідання з розгляду справи по суті.

Отже, питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає вирішенню шляхом винесення додаткового рішення за умови надання доказів понесення таких витрат.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватерміка" (49019, м. Дніпро, вул. Квітки-Основ'яненка, 5, офіс 401, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЧЕНТРО" (21012, м. Вінниця, вул. Тиврівське шосе, 3, ) - 5 524 651,69 грн. - основного боргу, 270 480,86 грн. - пені, 23 158,00 грн. - 3% річних, 55 246,51 грн. - інфляційних втрат та 88 103,06 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2019

Суддя В.Г. Бєлік