ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2019 р.Справа № 922/251/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

без виклику представників сторін

розглянувши заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" про ухвалення додаткового рішення (вх.№№ 22090, 22089) по справі

за позовом Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1)
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" (62420, Харківська обл., село Веселе, вул. Жовтнева, буд. 4) , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66)
про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Державного підприємства "Конярство України" до відповідачів: 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", в якому позивач просив суд визнати недійсними договори про відступлення права вимоги: № 1-01 від 07.06.2018, №1-02 від 07.06.2018, № 1-03 від 07.06.2018, № 1-04 від 07.06.2018 та № 1-05 від 07.06.2018, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж".

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 у позові відмовлено повністю.

16.09.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від відповідачів надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення (вх.№№ 22090, 22089), в яких останні просять вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірах 54249,00 грн. (відповідач-1) та 54249,00 грн. (відповідач-2), та покласти їх на позивача.

Розглянувши вищевказані заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами підпункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 131-2 Конституції України передбачено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно з частинами 1, 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідачем-1 в підтвердження понесених ним витрат на суму 54249,00 грн., подано копії договору №02/07/18 про надання юридичних послуг від 02.07.2018; додаткових угод б/н та №№ 1,3 до договору; акту прийому-здачі наданих послуг за договором від 10.09.2019, оригінал платіжного доручення № 61 від 12.09.2019 на суму 54249,00 грн. та докази надіслання вказаних документів позивачу.

Відповідачем-2 в підтвердження понесених ним витрат на суму 54249,00 грн., подано копії договору №300620/ТБ про надання правової допомоги від 21.12.2018; додатку до договору, додаткову угоду № 2 до договору; акту прийому-здачі наданих послуг за договором від 10.09.2019, оригінал платіжного доручення № 1067 від 16.09.2019 на суму 54249,00 грн. та докази надіслання вказаних документів позивачу.

Суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, визнав часткову необґрунтованість заявлених відповідачами витрат на професійну правничу допомогу у сумі 54249,00 грн., оскільки заявлені відповідачами до стягнення витрати на оплату послуг адвоката у загальній сумі 108498,00 грн. не відповідають критеріям розумності та співрозмірності, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що Адвокатським об`єднанням "Лоу Уолвс" у межах провадження у даній справі були надані відповідачам наступні послуги: складання відзиву на позовну заяву у справі, аналіз судової практики у справі, надання усних консультацій з вивченням документів, надання усних консультацій без вивчення документів, участь у чотирьох судових засіданнях у справі. Вартість 1 години надання послуг з урахуванням місячного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" становить 4173,00 грн.

Також, в актах прийому-здачі наданих послуг від 10.09.2019 зазначено, що на надання відповідачам послуги "участь у чотирьох судових засіданнях у справі" Адвокатським об`єднанням "Лоу Уолвс" затрачено 4 години часу загальною вартістю 16692,00 грн., тобто із розрахунку одне судове засідання 1 година часу.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи інтереси обох відповідачів представляв у кожному засіданні один представник (Крайз О.І., та Павловський Р.О.).

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Разом з тим поряд зі згаданим принципом змагальності сторін іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.

Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні Європейського суду з прав людини також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, СГ ТОВ "Старовірівський птахокомплекс" не надав.

Разом з тим аналіз наведених норм частини 4 статті 126 ГПК України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результата її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе вирішити питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, застосувавши критерії пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

На підставі частини 4 статті 234 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 916/1283/17 та від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17.

Виходячи із обставин даної справи, суд вважає, що критеріям пропорційності та розумності відповідає сума, що дорівнює 50% від визначеної відповідачами 1, 2 суми у загальному розмірі 108298,00 грн., при цьому, суд звертає увагу на те, що послуги "аналіз судової практики у справі", "надання усних консультацій з вивченням документів", "надання усних консультацій без вивчення документів" є ідентичними щодо кожного з відповідачів, а тому підстави для їх подвійного стягнення з кожного відповідача відсутні.

Отже, суд вважає обґрунтованим сукупний розрахунок вказаних послуг стосовно обох відповідачів у розмірі 54249,00 грн. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за підтвердженим та обґрунтованим розмір судових витрат понесених відповідачами 1, 2 на оплату послуг адвоката у розмірі 54249,00 грн., з урахуванням чого, 27124,00 грн. підлягає відшкодуванню позивачем на користь відповідача-1 та 27124,00 грн. підлягає відшкодуванню позивачем на користь відповідача-2.

При цьому, судом також враховано правову позицію Верховного суду, викладеної у своїй постанові від 14.05.2019 по справі № 922/576/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Беручи до уваги викладене та враховуючи приписи ч. 5 ст. 130 ГПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяв відповідачів (вх.№№ 22090, 22089) та ухвалення додаткового рішення в порядку вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж"(62420, Харківська обл., село Веселе, вул. Жовтнева, буд. 4, ) 27124,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ) 27124,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 18.09.2019 р.

Суддя Г.І. Сальнікова