ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2019 р. Справа№ 911/343/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Забара А.В. - ордер серія АЕ 1002359 від 15.08.2019

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦУ Україна", с. Щасливе, Київська область,

на рішення Господарського суду Київської області від 24.04.2019 (повний текст складено 23.05.2019)

у справі № 911/343/19 (суддя Лопатін А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро", с. Ворониці, Черкаська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦУ Україна", с. Щасливе, Київська область,

про стягнення 204 487,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" (далі - ТОВ "Шинкар Агро", позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦУ Україна" (далі - ТОВ "ДЦУ Україна", відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки від 01.06.2018 у розмірі 204487,67 грн. (з урахуванням заяви про зміну предмету позову), з яких: 200000,00 грн. основного боргу, 2958,90 грн. пені, 2761,64 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що ним було здійснено попередню оплату за товар по договору, проте відповідач не виконав обов`язок щодо поставки товару, в зв`язку з чим виник борг в сумі 200 000,00 грн. Враховуючи прострочення відповідачем виконання свого обов`язку за договором, останній зобов`язаний сплатити на користь позивача 2958 грн. пені та 2761,64 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.04.2019 у справі №911/343/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "ДЦУ Україна" на користь ТОВ "Шинкар Агро" 175 000,00 грн. заборгованості та 3000,00 грн. судового збору. В частині стягнення заборгованості в сумі 25000,00 грн. провадження у справі закрито. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції вказав, що в силу вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також враховуючи вчинені відповідачем дії (зокрема здійснення часткового повернення попередньої оплати товару), які свідчать про визнання ним позовних вимог в частині основного боргу, останній зобов`язаний повернути позивачеві кошти, перераховані ним на рахунок відповідача з метою виконання договору поставки від 01.06.2018, як такі, що станом на сьогодні, враховуючи неможливість виконання вказаного договору в частині поставки товару, збережені без наявності на те правової підстави. Разом з тим, враховуючи, що після відкриття провадження у даній справі відповідачем перераховано на рахунок позивача 25000,00 грн., суд першої інстанції на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) закрив провадження у справі в частині стягнення вказаної суми основного боргу. В частині стягнення пені та відсотків за користування чужими грошовими коштами місцевий господарський суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми в розумінні приписів ст.ст. 76-79 ГПК України доказами не доведено прострочення відповідачем здійснення свого зобов`язання за договором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "ДЦУ Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 24.04.2019 скасувати в частині задоволення позовних вимог та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування підстав, викладених в апеляційній скарзі, відповідач зазначає про порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування та неналежну оцінку обставин справи, які мають значення для правильного та законного вирішення справи. Зокрема, за твердженням відповідача, судом першої інстанції не враховано та не надано оцінки долученому до матеріалів справи листу апелянта від 23.01.2019 №1-01/19, яким останній повідомив ТОВ "Шинкар Агро" про те, що порушення ним умов Договору в частині внесення повної суми авансового платежу призвело до неможливості своєчасного здійснення ТОВ "ДЦУ Україна" обробки добривами розсади капусти та спричинило загибель врожаю.

Крім того, апелянт просив суд апеляційної інстанції врахувати, що ним після ухвалення оскаржуваного рішення здійснено повернення авансових коштів в загальній сумі 15 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1089 від 01.04.2019, №1090 від 01.04.2019, №1091 від 01.04.2019, які проведені банком 14 травня 2019 року.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/343/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 апеляційну скаргу ТОВ "ДЦУ Україна" залишено без руху на підставі ч.2 ст.210 ГПК України, надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків апеляційної скарги та роз`яснено наслідки невиконання апелянтом вимог вказаної ухвали.

15.07.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2019 заявником усунуто недоліки апеляційної скарги та подано докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 4 628,70 грн.

Розпорядженням в. о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням судді Козир Т.П. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019, справу №911/343/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П. та Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ДЦУ Україна", розгляд справи призначено на 17.09.2019.

19.08.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Шинкар Агро" надійшло клопотання про здійснення розгляду справи в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2019, справу №911/343/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П. та Яковлєва М.Л.

Розглянувши подане ТОВ "Шинкар Агро" клопотання, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність достатніх підстав для проведення судового засідання у даній справі в режимі відео конференції, у зв`язку з чим ухвалою від 21.08.2019 відмовила у його задоволенні.

Позиції учасників справи.

19.08.2019 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін.

Явка представників сторін.

У судове засідання 17.09.2019 представник відповідача не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 17.09.2019 заперечив проти вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції у даній справі просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ "ДЦУ Україна" (постачальник) та ТОВ "Шинкар Агро" (покупець) 01.06.2018 укладено Договір поставки б/н (далі-Договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених даним договором постачальник зобов`язується виростити та передати у власність покупцеві капусту білокачанну свіжу, врожаю 2018 р. (надалі іменується "товар"), в кількості 200000 (двісті тисяч) кілограмів, а покупець зобов`язується прийняти та провести розрахунки за товар в строк, в розмірі і в порядку, передбачених даним договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями в кількості, визначеної у заявках замовлення (далі -"заявках") покупця, що є невід`ємними частинами даного договору.

Пунктом 2.1. Договору сторони передбачили, що постачальник бере на себе обов`язок після підписання даного договору в строк до 31.12.2018 передати покупцю вказаний в п. 1.1. даного договору товар.

Ціна за 1 (один) кілограм товару вказаного в п. 1.1. даного договору становить 2,75 (дві) гривні 75 коп. з ПДВ (п. 3.1. Договору).

Згідно з п. 3.2. Договору на момент укладення даного договору загальна вартість товару, що поставляється за цим договором, складає: 458333,33 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять три) гривні 33 коп., ПДВ 20% 91666,67 (дев`яносто одна тисяча шістсот шістдесят шість) гривень 67 коп., всього 550000,00 (п`ятсот п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. з ПДВ.

Загальна вартість договору може змінюватись при поставці більшої або меншої кількості товару. Остаточна загальна вартість складається із сум вартості всіх поставлених партій товару, що зазначені в накладних, які оформлені належним чином та є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 3.7. Договору покупець зобов`язується проводити оплату за поставлений товар наступним чином: протягом 14 календарних днів з моменту підписання даного договору покупець сплачує 50% (п`ятдесят відсотків) від загальної вартості товару, що зазначена в п. 3.2. даного договору та становить 229166,67 (двісті двадцять дев`ять тисяч сто шістдесят шість) гривень 67 коп., ПДВ 20% - 45833,33 (сорок п`ять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 33 коп., всього 275000,00 ( двісті сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 коп. з ПДВ.; протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару покупець сплачує залишкові 50% (п`ятдесят відсотків) від загальної вартості товару, що зазначена в п. 3.2. даного договору та становить 229166,67 (двісті двадцять дев`ять тисяч сто шістдесят шість) гривень 67 коп., ПДВ 20% - 45833,33 (сорок п`ять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 33 коп., всього 275000,00 ( двісті сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 коп. з ПДВ.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п. 8.1. Договору).

Даний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток товариств.

На виконання вимог п. 3.7. вказаного Договору позивачем перераховано на рахунок відповідача 200000,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи належним чином завіреними копіями платіжних доручень від 07.06.2018 № 1795, від 08.06.2018 № 1808, від 11.06.2018 № 1811, від 12.06.2018 № 1820, від 20.06.2018 № 1841, від 22.06.2018 № 1863.

Факт здійснення в період з 07.06.2018 по 22.06.2018 позивачем попередньої оплати товару в розмірі 200000,00грн. на виконання умов Договору не заперечує і відповідач.

За твердженням позивача 11.12.2018 ним вручено відповідачу заявку, в якій викладено прохання до постачальника за Договором поставити товар на загальну суму 200000,00 грн. та повідомити покупця про дату відвантаження.

Відповідач не надав відповіді на вказане звернення позивача та не здійснив поставку товару, у зв`язку з чим позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 200000,00 грн. протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання вимоги. Вимога про повернення грошових коштів була отримана відповідачем 16.01.2019 та після спливу 7 (семи) календарних днів в добровільному порядку задоволена не була.

Листом від 23.01.2019 за №1-01/19 відповідач повідомив позивача, що в зв`язку з порушенням позивачем умов Договору та не в повному обсязі виконання вимог п. 3.7. Договору щодо здійснення попередньої оплати, відповідач не міг своєчасно здійснити обробку добривами розсади капусти, що призвело до загибелі врожаю. Поряд з цим, відповідач у вказаному листі запропонував позивачу спільно скласти графік повернення перерахованих в рахунок попередньої оплати товару коштів в сумі 200 000,00 грн. на умовах розстрочки.

Вищенаведені обставини слугували підставою для звернення позивача з позовом до суду у даній справі.

Після відкриття судом першої інстанції провадження у цій справі відповідачем згідно платіжних доручень від 11.02.2019 № 1029, від 28.02.2019 № 1058, від 01.04.2019 № 1089, від 01.04.2019 № 1090, від 01.04.2019 № 1091 перераховано на рахунок позивача 25000,00 грн. з метою повернення отриманої попередньої оплати за Договором.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених Господарським кодексом України (далі - ГК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та ст. 264-271 ГК України.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частинами 1, 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем здійснено попередню оплату в розмірі 200 000,00 грн. шляхом проведення перерахування коштів в період з 07.06.2018 по 22.06.2018, тобто в меншому розмірі, ніж передбачено Договором (275 000,00грн. - 50% від загальної ціни Договору, п.3.7. Договору) та з простроченням строку, визначеного Договором (14 календарних днів з моменту підписання Договору, п.3.7. Договору).

Таким чином, місцевий господарський суд правомірно встановив, що у зв`язку з невиконанням позивачем у повному обсязі умов Договору в частині здійснення попередньої оплати товару, у відповідача не виник обов`язок виконання свого зобов`язання за Договором щодо поставки товару.

Абз. 2 ч. 1 ст. 693 ЦК України передбачено, що у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Положеннями ч. 3 цієї статті ЦК України передбачено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Поряд із зазначеним, згідно змісту ч.1 ст. 594 ЦК України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання.

Аналізуючи вказані норми чинного законодавства у кореспонденції з встановленими у справі фактичними обставинами суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач мав право зупинити виконання свого обов`язку до повного виконання позивачем зобов`язання із здійснення попередньої оплати, відмовитись від його виконання або притримати товар.

З огляду на зміст листа відповідача від 23.01.2019 №1-01/19 колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд правомірно встановив безпідставність заперечень відповідача щодо позовних вимог з посиланням на положення ст.594 ЦК України щодо наявного у нього права на притримання товару.

Водночас наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що товар (капуста білокачанна свіжа врожаю 2018 р.), який згідно умов укладеного сторонами Договору мав поставити відповідач, відсутній, виконання Договору зі сторони відповідача щодо поставки капусти білокачанної свіжої саме врожаю 2018 року є неможливим, відповідач визнає свій обов`язок з повернення позивачу перерахованих ним коштів в рахунок попередньої оплати товару в сумі 200 000,00 грн., дії відповідача щодо повернення отриманої від позивача попередньої оплати після відкриття провадження у даній справі в частині 25 000,00 грн. свідчать про відмову відповідача від виконання спірного Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору поставки така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими постачальником без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильним застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ст.ст. 538, 693 ЦК України в сукупності із приписами ст.1212 ЦК України і відповідно наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 175 000,00грн., що на час вирішення справи не була повернута відповідачем на вимогу позивача.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на повернення ним, крім раніше перерахованих 25 000,00 грн., позивачу додатково ще 15000,00 грн. колегією апеляційного господарського суду до уваги не беруться, оскільки кошти перераховані згідно платіжних доручень №1089 від 01.04.2019, №1090 від 01.04.2019, №1091 від 01.04.2019 судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення враховані, на підставі вказаних доказів провадження у справі закрито відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. До того ж, рішення в цій частині відповідачем не оскаржується.

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 24.04.2019 у справі №911/343/19 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ТОВ "ДЦУ Україна" має бути залишена без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦУ Україна" на рішення Господарського суду Київської області від 24.04.2019 у справі №911/343/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 24.04.2019 у справі №911/343/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/343/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 24.09.2019.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

М.Л. Яковлєв