ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/3015/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

при секретарі - Арустамян К.А.

за участю представників:

Від Одеської міської ради: Осташенкова О.І.

Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Одеської міської ради

на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.06.2019р., суддя в І інстанції Найфлейш В.Д., повний текст якої складено 14.06.2019р. в м. Одесі,

у справі №916/3015/17

за заявою Одеської міської ради

до боржника Товариства з обмежено відповідальністю "Трансбуд-Залізобетон"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Одеської області перебуває справа №916/3015/17 за заявою Одеської міської ради до ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" про визнання банкрутом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.01.2018 року, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Трансбуд-Залізобетон", визнано грошові вимоги Одеської міської ради до ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" у розмірі 6 524 663 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника ТОВ "Трансбуд-Залізобетон", розпорядником майна ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" призначено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., визначено грошову винагороду розпорядника майна арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. у розмірі двох мінімальних заробітних плат, за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна, шляхом авансування заявником суми на депозитний рахунок нотаріуса та виплати за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна, до дня першого засідання комітету кредиторів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року продовжено строк процедури розпорядження майном ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" та строк повноважень розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. до 02.07.2018р.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 15.05.2018 року визнано кредиторами ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" - Приватне підприємство "ЧЕК" з грошовими вимогами у розмірі 86 568 175, 19 грн., які підлягають включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, та Головне управління ДФС в Одеській області з грошовими вимогами у сумі 7 950 159, 05 грн. (в тому числі 1631166,00 грн. - штрафна санкція, 6 318 993, 05 грн. - пеня), які підлягають включенню до шостої черги реєстру вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Одеської області від 22.06.2018 року, зокрема, визнано ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" строком на дванадцять місяців передбачену ст.ст. 37-48 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" та повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Дарієнко В.Д.; призначено ліквідатором ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" арбітражного керуючого Бойко Тетяну Олександрівну діючого на підставі свідоцтва Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 06.09.2013 року за № 801; затверджено звіт розпорядника майна арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період з 05.01.2018р. по 12.06.2018р. у сумі 38 967,40 грн.

22.01.2019 року арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. подав до господарського суду додатковий звіт арбітражного керуючого - розпорядника майна про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, в якому просив затвердити звіт арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за весь період виконання ним повноважень розпорядника майна ТОВ „"Трансбуд-Залізобетон" з 05.01.2018р. по 22.06.2018р. за підсумками процедури розпорядження майном у загальній сумі 41 449,40 грн. шляхом її виплати заявником Одеською міською радою та стягнути з Одеської міської ради 41 449,40 грн. на користь арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.06.2019 року, зокрема, вимогу, викладену в додатковому звіті Дарієнко В.Д. (вх.№3-32/19) від 22.01.2019р. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат задоволено частково. Стягнуто з Одеської міської ради на користь арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. грошову винагороду в сумі 38 967,40 грн. (п.п. 1, 2 резолютивної частини ухвали).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Одеська міська рада звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати в частині задоволення вимоги, викладеної в додатковому звіті арбітражного керуючого, і в частині стягнення з Одеської міської ради на користь арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. грошової винагороди в сумі 38 967,40 грн. та направити справу № 916/3015/17 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує те, що господарським судом не враховані положення ч. 5 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якою імперативно приписується, що сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

На думку скаржника, вказаний Закон передбачає, що обов`язок платити ліквідатору винагороду виникає лише у разі, коли кредитор за своїм вільним волевиявленням бере на себе обов`язок сплатити кошти, і лише через утворення спеціального фонду, призначенням якого є авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. При цьому, скаржник посилається на те, що у даній справі не було створено фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого та Одеською міською радою не здійснювалося авансування витрат.

Водночас, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено обов`язку кредитора (кредиторів) відшкодовувати за рахунок кредиторів сплату грошової винагороди ліквідатору у випадку, якщо у банкрута відсутні активи і кредитори не створили відповідний фонд. Більш того, не покладено на кредиторів обов`язок створювати відповідний фонд для оплати витрат ліквідатора, а передбачено право створення такого фонду.

Таким чином, оплата послуг ліквідатора за період виконання ним своїх повноважень здійснюється за рахунок коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу його майна (майнових прав), або із фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, якщо такий створено комітетом кредиторів боржника.

Примусове стягнення грошової винагороди на користь арбітражного керуючого у спосіб, який не передбачений чинним законодавством України, з Одеської міської ради, яка звернулась до суду за захистом порушеного банкрутом права, завдає останній не передбачених додаткових матеріальних збитків та фактично таке стягнення призведе до порушення публічного порядку у суспільстві, порушення права власності кредитора на належні йому матеріальні засоби, в тому числі кошти.

Господарським судом Одеської області при прийнятті оскаржуваної ухвали від 11.06.2019 року у справі № 916/3015/17 порушено принцип пропорційності при оплаті послуг арбітражного керуючого. Судом першої інстанції не взято до уваги, що Одеська міська рада не є єдиним кредитором у даній справі. При цьому, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено декілька джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна). Однак, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. просить апеляційну скаргу Одеської міської ради на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.06.2019 року задовольнити частково.

Скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 11.06.2019 року у справі № 916/3015/17 повністю і ухвалити нове рішення, яким:

Затвердити звіт арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період виконання ним повноважень розпорядника майна ТОВ «Трансбуд-Залізобетон» у період з 12.06.2018 року по 22.06.2018 року у сумі 2 482,00 грн.

Стягнути з Одеської міської ради 41 449,40 грн. (сорок одну тисячу чотириста сорок дев`ять грн. 40 коп.) на користь арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича грошової винагороди за виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ «Трансбуд-Залізобетон» у період з 05.01.2018 року по 22.06.2018 року.

Доручити господарському суду Одеської області видати наказ.

Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д., зокрема, зазначає, що ухвалою господарського суду Одеської області від 05.01.2018 року за заявою Одеської міської ради відкрито провадження у справі №916/3015/17 про банкрутство ТОВ «Трансбуд-Залізобетон», пунктом 7 резолютивної частини якої визначено грошову винагороду розпоряднику майна - арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна шляхом авансування заявником суми на депозитний рахунок нотаріуса та виплати за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна, до дня першого засідання комітету кредиторів. Ухвала господарського суду Одеської області від 05.01.2018 року Одеською міською радою не оскаржувалася, тобто, на даний час існує остаточне рішення господарського суду Одеської області з питання щомісячного розміру та джерела на оплату грошової винагороди арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. за виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ «Трансбуд-Залізобетон».

Крім того, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. відзначає, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

З усіма іншими твердженнями апеляційної скарги Одеської міської ради арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. не погоджується та вважає, що вони не повинні прийматись Південно-західним апеляційним господарським судом до уваги, оскільки стосуються повноважень ліквідатора та звіту ліквідатора за підсумком ліквідаційної процедури, а у даній справі арбітражний керуючий виконував лише повноваження розпорядника майна ТОВ «Трансбуд-Залізобетон» у період з 05.01.2018 року по 22.06.2018 року і ухвалою господарського суду Одеської області від 11.06.2019 року вирішувались його права і обов`язки саме за виконання ним повноважень розпорядника майна.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. виконував обов`язки розпорядника майна боржника - ТОВ «Трансбуд-Залізобетон» з 05.01.2018 року.

Предметом даного судового розгляду є клопотання розпорядника майна - арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за весь період виконання ним повноважень розпорядника майна ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" з 05.01.2018р. по 22.06.2018р. за підсумками процедури розпорядження майном у загальній сумі 41 449,40 грн. шляхом її виплати заявником Одеською міською радою та стягнення з Одеської міської ради 41 449,40 грн. грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна.

Ухвалюючи рішення про стягнення з Одеської міської ради на користь арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. 38 967,40 грн. грошової винагороди розпорядника майна у даній справі, місцевий господарський суд керувався приписами ч.ч. 1, 2, 7 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та на підставі встановлених обставин виходив із того, що звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат на суму 38 967, 40 грн. схвалений комітетом кредиторів та затверджений Постановою господарського суду Одеської області від 22.06.2018р., а тому суд задовольнив вимогу викладену в додатковому звіті про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат частково, а саме на суму 38 967, 40 грн.

В решті клопотання судом відмовлено, оскільки в порушення вимог п.2 ч. 7 ст. 115 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат на суму 2 481, 60 грн. не доведено кредиторам до відома та не схвалено або погоджено комітетом кредиторів.

Колегія суддів в цілому погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком місцевого суду про наявність підстав для часткового задоволення клопотання розпорядника майна боржника щодо стягнення з Одеської міської ради на користь арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. грошової винагороди розпорядника майна у даній справі у розмірі 38 967,40 грн., оскільки вони зроблені з правильним застосуванням норм чинного законодавства, які регулюють питання оплати послуг та витрат арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна.

Згідно з частинами 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою № 31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Статтею 98 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) передбачено право арбітражного керуючого (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користуватися усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до змісту ч. 9 ст. 16 Закону про банкрутство в ухвалі про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство зазначається, зокрема, про призначення розпорядника майна, встановлення розміру оплати його послуг та джерела її сплати.

Порядок визначення та сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого врегульовано статтею 115 цього Закону.

Згідно приписів ч. 1 ст. 115 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 вказаного Закону, грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п`яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Згідно з ч. 7 ст. 115 Закону про банкрутство розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Судом установлено, що ухвалою господарського суду Одеської області від 12.12.2017 заяву Одеської міської ради про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Трансбуд-Залізобетон» прийнято до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.01.2018 року, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Трансбуд-Залізобетон", визнано грошові вимоги Одеської міської ради до ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" у розмірі 6 524 663 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника ТОВ "Трансбуд-Залізобетон", розпорядником майна ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" призначено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., визначено грошову винагороду розпорядника майна арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. у розмірі двох мінімальних заробітних плат, за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна, шляхом авансування заявником суми на депозитний рахунок нотаріуса та виплати за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна, до дня першого засідання комітету кредиторів.

Дана ухвала ініціюючим кредитором не оскаржувалась, грошова винагорода розпоряднику майна не виплачувалась.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року продовжено строк процедури розпорядження майном ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" та строк повноважень розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. до 02.07.2018р.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 15.05.2018 року визнано кредиторами ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" - Приватне підприємство "ЧЕК" з грошовими вимогами у розмірі 86 568 175,19 грн., які підлягають включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, та Головне управління ДФС в Одеській області з грошовими вимогами у сумі 7 950 159, 05 грн. (в тому числі 1631166,00 грн. - штрафна санкція, 6 318 993, 05 грн. - пеня), які підлягають включенню до шостої черги реєстру вимог кредиторів.

11.06.2018 року арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. подав до господарського суду звіт арбітражного керуючого - розпорядника майна про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, а якому просив: затвердити звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за весь період виконання ним повноважень розпорядника майна ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" з 05.01.2018 року по 12.06.2018 року за підсумками процедури розпорядження майном у загальній сумі 38 967,40 грн.

Постановою господарського суду Одеської області від 22.06.2018 року, зокрема, визнано ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" строком на дванадцять місяців передбачену ст.ст. 37-48 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" та повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Дарієнко В.Д.; призначено ліквідатором ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" арбітражного керуючого Бойко Тетяну Олександрівну діючого на підставі свідоцтва Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 06.09.2013 року за № 801; затверджено звіт розпорядника майна арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період з 05.01.2018р. по 12.06.2018р. у сумі 38 967,40 грн.

Судом установлено, що в порушення вищезазначених норм законодавства та вимог вищевказаної ухвали суду від 05.01.2018 року ініціюючим кредитором сума авансового платежу для оплати послуг (грошової винагороди) розпорядника майна банкрута на депозит нотаріуса внесена не була.

В той же час, як вже було зазначено вище, згідно з ч. 1 ст. 115 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

22.01.2019 року арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. подав до господарського суду додатковий звіт арбітражного керуючого - розпорядника майна про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, в якому просив затвердити звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за весь період виконання ним повноважень розпорядника майна ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" з 05.01.2018р. по 22.06.2018р. за підсумками процедури розпорядження майном у загальній сумі 41 449,40 грн. шляхом її виплати заявником Одеською міською радою та стягнути з Одеської міської ради на користь арбітражного керуючого 41 449,40 грн. грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна.

Як вбачається з матеріалів справи, протоколом зборів комітету кредиторів ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" від 19.06.2018р. було погоджено звіт розпорядника майна Дарієнко В.Д. про нарахування і виплату грошової винагороди у справі про банкрутство за виконання обов`язків розпорядника майна за період з 05.01.2018 року по 22.06.2018 року на загальну суму 41 449,40 грн. (том 3, а. с. 238-245).

Таким чином, висновок місцевого суду про те, що звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат на суму 2 481,60 грн. не доведено кредиторам до відома та не схвалено або погоджено комітетом кредиторів, не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим.

Разом з тим, в частині відмови у стягненні грошової винагороди розпоряднику майна на суму 2 481,60 грн. ухвала господарського суду Одеської області від 11.06.2019 року у справі № 916/3015/17 не оскаржується, а відтак відповідно до ст. 269 ГПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Водночас, у зв`язку з наведеним вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ініціюючого кредитора - Одеської міської ради грошової винагороди розпоряднику майна Дарієнко В.Д . за період з 05.01.2018р. по 12.06.2018р. у сумі 38 967,40 грн., виходячи із встановленого господарським судом розміру грошової винагороди - двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна, враховуючи те, що ухвалою господарського суду від 05.01.2018, зокрема, встановлено розпоряднику майна боржника арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна шляхом її авансування заявником - Одеською міською радою, та те, що арбітражний керуючий Дарієнко В.Д.не отримав грошову винагороду за виконану ним роботу розпорядника майна за вказаний період.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення клопотання розпорядника майна боржника та стягнення з Одеської міської ради грошової винагороди розпоряднику майна Дарієнко В.Д . за період з 05.01.2018р. по 12.06.2018р. у сумі 38 967,40 грн.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на таке.

Законом про банкрутство передбачено декілька джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого /розпорядника майна, керуючого санацією ліквідатора/, разом з тим Закон не містить заборони здійснювати таку оплату за рахунок коштів кредиторів.

При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм Закону, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема розпорядника майна, має здійснюватися за рахунок коштів ініціюючого кредитора.

Крім того, колегія суддів зазначає, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого / розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора/ в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону про банкрутство), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Викладене спростовує помилкові висновки скаржника щодо джерел фінансування оплати послуг та витрат розпорядника майна боржника у даній справі, зокрема, щодо здійснення оплати послуг розпорядника майна лише за умови створення за рішенням комітету кредиторів фонду для оплати його послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, заявлена до оплати розпорядником майна сума складає передбачений та встановлений ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мінімальний розмір оплати послуг арбітражного керуючого за весь період виконання ним обов`язків розпорядника майна у даній справі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, судом в ході розгляду даної заяви не було встановлено обставин, які б свідчили про заперечення або оскарження дій (бездіяльності) розпорядника майна ТОВ "Трансбуд-Залізобетон" - арбітражного керуючого Дарієнко В.Д.

Інші доводи скаржника також не заслуговують на увагу, оскільки стосуються повноважень ліквідатора та звіту ліквідатора за підсумком ліквідаційної процедури, а у даній справі арбітражний керуючий виконував лише повноваження розпорядника майна ТОВ «Трансбуд-Залізобетон» у період з 05.01.2018 року по 22.06.2018 року і оскаржуваною ухвалою господарського суду Одеської області від 11.06.2019 року вирішувались його права і обов`язки саме за виконання ним повноважень розпорядника майна.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Посилання скаржника на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права під час винесення оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначеного судового акту апеляційний господарський суд не вбачає.

Враховуючи викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, отже, оскаржувана ухвала скасуванню або зміні не підлягає.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 1 921 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 11 червня 2019 у справі № 916/3015/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Одеської міської ради - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19.09.2019.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Аленін О.Ю.

Філінюк І.Г.