ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" вересня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2253/19

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Комунального підприємства "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, ?-а; 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 6, код 36927573) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Слободянюка Євгена Георгійовича ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) заборгованості за договором № ПЧ-П-11056/1056 щодо розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі від 04.07.2016 р. у сумі 11018,91 грн., з яких: 8777,28 грн. основного боргу, 1675,63 грн. інфляційних втрат, 566,00 грн. 3% річних.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Слободянюка Євгена Георгійовича боргу за договором № ПЧ-П-11056/1056 щодо розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі від 04.07.2016 р. у сумі 11018,91 грн., з яких: 8777,28 грн. основного боргу, 1675,63 грн. інфляційних втрат, 566,00 грн. 3% річних.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

На підтвердження сплати судового збору до заяви про видачу судового наказу у справі № 911/2253/19 додано копію платіжного доручення № 2710 від 28.08.2019 р. на суму 192,10 грн.

Проте, як вбачається з виписки, сформованої з автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, платіжне доручення № 2710 від 28.08.2019 р. було використано заявником в якості доказу сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу у справі № 911/2177/19.

Отже, враховуючи, що платіжне доручення № 2710 від 28.08.2019 р. на суму 192,10 грн. вже було використано заявником при поданні іншої заяви про видачу судового наказу, господарський суд дійшов висновку, що даний платіжний документ не може вважатись доказом сплати судового збору за подання даної заяви, оскільки фактично сума судового збору за подання даної заяви про видачу судового наказу У справі 911/2253/19 до державного бюджету не надходила.

Також слід зазначити, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Наведене свідчить про недотримання заявником при зверненні до суду вимог п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9, частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. 148, ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, ?-а; 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 6, код 36927573) у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Слободянюка Євгена Георгійовича ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) заборгованості за договором № ПЧ-П-11056/1056 щодо розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі від 04.07.2016 р. у сумі 11018,91 грн., з яких: 8777,28 грн. основного боргу, 1675,63 грн. інфляційних втрат, 566,00 грн. 3% річних.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева