ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1418/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради
до Свято-Покровського чоловічого монастиря Харківської єпархії Української Православної Церкви, м. Харків , ТОВ ТФ "Дружба" м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (ТОВ ТФ "Дружба") - ОСОБА_2 , 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Харківської Єпархії Української Православної Церкви, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В.
про скасування запису про державну реєстрацію прав та визнання недійсним правочину
за участю представників:

позивача - Гриньов Р.О., довіреність № 08-21/6-19 від 02.01.19р.;

відповідача (ТОВ ТФ "Дружба") - Назаренко І.С., відповідно до ордеру серії ХВ № 1777 від 22.05.19р.;

відповідача (Свято-Покровського чоловічого монастиря Харківської єпархії Української Православної Церкви) - не з`явився;

3-ї особи (ХМБТІ ХМР) - не з`явився;

3-ї особи (Управління Харківської Єпархії Української Православної Церкви) - не з`явився;

3-ї особи (Приватний нотаріус ХМНО Глуховцева Н.В.) - не з`явився,

3-ї особи ( ОСОБА_2 ) - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Харківською міською радою до Господарського суду Харківської області подано позовну заяву до Свято-Покровського чоловічого монастиря Харківської єпархії Української Православної Церкви та Товариства з обмеженою відповідальністю торгова фірма «Дружба», у якій позивач просить суд:

- скасувати запис про державну реєстрацію за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви права власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові від 06.10.2005 № 1091, внесений до Реєстру прав власності на нерухоме майно (державний реєстратор КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Мясненко Н.С., реєстраційний номер об`єкту 12308427);

- визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу від 12.12.2005 № 1-4383, укладений між Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви та Товариством з обмеженою відповідальністю торгова фірма «ДРУЖБА» на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вулиці Клочківській, будинок 8 у м. Харкові , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що до Харківської міської ради надійшов лист від гр. ОСОБА_3 щодо фальсифікації та шахрайських дій, пов`язаних з реєстрацією речових прав на будинок по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові . За наслідками розгляду відповідного листа було встановлено, що земельна ділянка по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади м. Харкова, договір оренди землі від 30.04.2004 № 6381/04 на земельну ділянку площею 0,2711 га строком до 01.10.2013 року. Підставою виникнення права власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» за вищевказаною адресою було реєстраційне посвідчення, видане на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 05.10.1995 № 725. Згідно з листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.10.2018 № 11834/04-08 реєстрацію права власності за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви проведено КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на паперових носіях 09.02.1996 № 1091. Згідно з листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.04.2018 № 4947/04-08 категорія призначення вищезазначеної будівлі - громадська. Одночасно з цим, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради, яке було підставою для проведення державної реєстрації прав, жодних нежитлових будівель громадського призначення у власність Свято - Покровського монастиря Харківської Єпархії Української Православної Церкви не передавалося. Свято-Покровському монастирю Харківської Єпархії Української Православної Церкви було передано у власність лише житлові будинки.

Крім того, позивач посилається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 № 1879 передбачено вирішити в установленому законодавством порядку питання анулювання реєстрації будинку по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові та щодо знесення зазначеної будівлі. Відповідно до листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.04.2019 № 4475/0408/19 на підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 № 1879 в матеріалах інвентаризаційної справи та реєстровій книзі зроблено відмітку про анулювання права власності на вищезазначену будівлю. Станом на сьогодні згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові зареєстроване 15.12.2005 за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 05.10.1995 № 725. Цією реєстраційною дією фактично перенесено запис про державну реєстрацію прав з паперових носіїв (де запис вже було анульовано) до Реєстру прав власності на нерухоме майно. За наслідками відповідної реєстрації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 06.10.2005 видано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 6556153. Згідно із зазначеною вище інформаційною довідкою право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові наразі зареєстроване за ТОВ торгова фірма «Дружба» на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2005 № 1-4383. За наслідками відповідної реєстрації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 15.12.2005 видано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9293740.

Отже, попри незаконну первинну реєстрацію права власності на спірну будівлю на паперових носіях та анулювання реєстрації прав на неї у 2001 році, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» двічі проведено реєстраційні дії у Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо цієї будівлі, у тому числі за наслідками її відчуження.

Також позивач вказує, що відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу від 12.12.2005 № 1-4383, згідно з яким ТОВ торгова фірма «Дружба» стало власником спірної будівлі, продавець свідчить, зокрема, про те, що нежитлові приміщення не є аварійними або такими, що підлягають зносу. Таким чином, покупця було фактично введено в оману.

Ухвалою суду від 15.05.19 р. вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нежитлової будівлі літ. «А-2» площею 276,2 кв. м. по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 12308427) до набрання рішенням господарського суду законної сили у даній справі.

Ухвалою суду від 17.05.19р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1418/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "10" червня 2019 р. об 11:00.

30.05.19 р. від відповідача (ТОВ ТФ "Дружба") надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовної заяви, при цьому посилається на пропуск позивачем строку позовної давності, просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Крім того, зазначає, що рішенням Харківської міської ради від 05.10.1995 №725 констатовано наявність нежитлових приміщень у житлових будинках. Окрім цього, п. 1.1. резолютивної частини рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 №1879 вирішено Дзержинському райвиконкому здійснити знос будинку по вул. Клочківській, 8 . Згідно з п. 1.2. резолютивної частини цього ж рішення вирішено «вирішити в установленому порядку питання анулювання реєстрації будинку по вул. Клочківській, 8 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». З цього рішення випливає, що: є лише один будинок по вул. Клочківській, 8 ; питання про анулювання реєстрації є наслідком зносу цього будинку. Знос будинку не було проведено, тобто право власності відповідача-1 не втрачено. Оскільки рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 №1879 щодо зносу спірного майна не виконане, право власності відповідача-1 де-юре не анульовано. Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції N 7/5 від 07.02.2002, була передбачена можливість перенесення БТІ інформації з паперових носіїв в електронний реєстр. Відтак, підстави для скасування запису про державну реєстрацію за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви права власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові від 06.10.2005 №1091, внесеного до Реєстру прав власності не нерухоме майно (державний реєстратор КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Мясненко Н.С., реєстраційний номер об`єкту 12308427) відсутні. Тобто, договір купівлі-продажу від 12.12.2005 №1-4383 укладений на законних підставах і є дійсним. Крім того, відповідач (ТОВ ТФ "Дружба") у відзиві на позовну заяву зазначає, що Харківською міською радою не обґрунтовано та не надано доказів, у чому саме полягає порушення їх прав та законних інтересів.

04.06.19 р. від відповідача (Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії УПЦ) надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволені позову у повному обсязі, при цьому зазначають, що будинок, розташований за адресою вул. Клочківська, 8 є власністю Свято-Покровського чоловічого монастиря Харківської єпархії. 09.02.1996 року Харківське міське бюро технічної інвентаризації видало Свято-Покровському чоловічому монастирю Харківської єпархії Української Православної Церкви Реєстраційне посвідчення на будинок, який належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, реєстровий № 1091.

Розпорядження Представника Президента України в Харківській області Масельського О. С. «Про повернення Свято-Покровському монастирю Української православної церкви м. Харкова комплексу будівель і споруд та закріплення за ним у постійне користування земельної ділянки» від 15.03.1993 року № 197, Розпорядження Представника Президента України в Харківській області Масельського О.С. «Про внесення змін та доповнень до розпорядження Представника Президента України в Харківській області від 15 березня 1993 р. № 197» від 05.11.1993 року № 871, а також Рішення виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів Харківської області «Про передачу Свято-Покровському монастирю Харківської єпархії Української православної церкви у власність будинків по вул. Клочківській №№ 6, 8, 10 , Бурсацькому спуску №№ 5, 7 /14 , вул . Університетській, 2 та земельної ділянки у постійне користування» від 05.10.1995 року № 725 судами не скасовані, згоди на їх зміну чи припинення, як актів одноразового застосування, Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви не надавав, факт їхнього виконання (як актів одноразового застосування) доведено як матеріалами справи, так і правовідносинами сторін. Харківською міською радою не наведено жодних фактичних обставин і не надано жодних доказів, які б переконливо свідчили про неправомірність дій сторін спірного правочину, та з якими Закон пов`язує визнання спірного правочину недійсним, сторони, укладаючи спірний правочин, діяли правомірно відповідно до норм чинного законодавства України.

Крім того, відповідач посилається, що втручання держави в право на мирне володіння майном є порушенням Статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Отже, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності повинно бути дотримано критерій справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Ухвалою суду від 15.05.19р. вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нежитлової будівлі літ. «А-2» площею 276,2 кв.м. по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 12308427) до набрання рішенням господарського суду законної сили у даній справі.

Ухвалою суду від 17.05.19р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1418/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "10" червня 2019 р. об 11:00 год.

Ухвалою суду від 10.06.19 р. за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради. Підготовче засідання відкладено на "03" липня 2019 р. о 10:00 год.

11.06.19 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

19.06.19 р. від відповідача (Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви) надійшли документи по справі.

19.06.19 р. від відповідача (Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви) надійшли заперечення на відповідь на відзив.

02.07.19 р. від відповідача (Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви) надійшли документи по справі.

Ухвалою суду від 03.07.19р. залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору на стороні відповідача Управління Харківської Єпархії Української Православної Церкви та Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцеву Н.В. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 15.08.19р.

Ухвалою суду від 03.07.2019 р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління Харківської Єпархії Української Православної Церкви та Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцеву Н.В.

Ухвалою суду від 26.07.19р. підготовче засідання відкладено на "06" серпня 2019 р. о 12:30 год.

29.07.19р. від відповідача (Свято-Покровського чоловічого монастиря Харківської єпархії Української Православної Церкви) надійшли письмові пояснення.

30.07.19р. від 3-ї особи (Управління Харківської Єпархії Української Православної Церкви) надійшли письмові пояснення.

02.08.19р. від відповідача (Свято-Покровського чоловічого монастиря Харківської єпархії Української Православної Церкви) надійшли письмові пояснення.

05.08.19р. від позивача надійшли письмові пояснення.

06.08.19р. від 3-ї особи (ХМБТІ ХМР) надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи

Ухвалою суду від 06.08.2019 р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (ТОВ ТФ "Дружба") - ОСОБА_2 Підготовче засідання відкладено на "15" серпня 2019 р. о 12:00 год.

07.08.19р. від 3-ї особи ( ОСОБА_2 ) надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши дане клопотання, визнав його таким, що не суперечить інтересам сторін та чинному законодавству, а тому вважає за можливе його задовольнити.

Підготовче засідання у справі №922/456/19 було закрито протокольною ухвалою суду, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 15.08.19р. та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на "06" вересня 2019 р. о 10:00.

Представник позивача в судовому засіданні 09.09.19р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача (ТОВ ТФ «Дружба») в судовому засіданні 09.09.19р. проти позову заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача (Свято-Покровського чоловічого монастиря Харківської єпархії Української Православної Церкви) в судове засідання 09.09.19р. не з`явився.

Представник 3-ї особи (ХМБТІ ХМР) в судове засідання 09.09.19р. не з`явився.

Представник 3-ї особи (Управління Харківської Єпархії Української Православної Церкви) в судове засідання 09.09.19р. не з`явився.

Представник 3-ї особи (Приватний нотаріус ХМНО Глуховцева Н.В.) в судове засідання 09.09.19р. не з`явився.

Представник 3-ї особи ( ОСОБА_2 ) в судове засідання 09.09.19р. не з`явився.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, у межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Розпорядженням Представника Президента "Про повернення Свято-Покровському монастирю Української православної церкви м. Харкова комплексу будівель і споруд та закріплення за ним у постійне користування земельної ділянки" від 15 березня 1993 року №197 у п. 3 рекомендовано Харківському міськвиконкому передати у власність Свято-Покровському монастирю комплекс будівель, які в нього раніше були вилучені, за адресою вул. Університетська, 2; вул. Університетська, 8; Бурсацький спуск, 5; Бурсацький спуск 7/14; вул. Клочківська, 6; Клочківська, 8; Клочківська, 10 і здійснити необхідні заходи по їх документальному оформленню та реєстрації за власником - Свято-Покровським монастирем. Враховуючи, що в цих будівлях, які здебільшого знаходяться в аварійному стані та неприладні для проживання, мешкають громадяни, вирішити питання про їх відселення з урахуванням строків, передбачених в указі Президента України від 04.03.1992 року.

Розпорядженням Представника Президента "Про внесення змін та доповнень до розпорядження Представника Президента в Харківській області від 15 березня 1993 року №197" внесено такі зміни та доповнення, а саме: "Абзац І пункту 3 розпорядження викласти у такій редакції "Просити Харківську міську раду народних депутатів передати у власність Свято-Покровському монастирю будівлі в місті Харкові по вул. Університетській, 2 і 8; Бурсацькому спуску, 5 і 7/14; вул. Клочківській, 6, 8 і 10, що раніше були в нього вилучені, і здійснити необхідні заходи по їх документальному оформленню та реєстрації за власником.

05.10.1995 року Свято-Покровському монастирю Харківської Єпархії Української Православної Церкви на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 05.10.1995 №725 видано реєстраційне посвідчення, відповідно до якого було здійснено реєстрацію права власності за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви.

15.01.1996 року Свято-Покровський монастир Харківської Єпархії Української Православної Церкви звернувся до начальника Харківського міського бюро технічної інвентаризації з листом за вих.. №214/І з проханням зареєструвати за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви на підставі рішення Харківської міської ради народних депутатів №725 від 05.10.1995 року будинки, розташовані за наступними адресами: вул.. Клочківська, 8, 10; Бурсацький спуск 5 і 7 /14 ; вул. Університетська, 2 .

17.07.2001 року від Керуючого Харківською Єпархією Української Православної Церкви за вих. №237 на адресу Харківського міського голови направлено лист, відповідно до якого Харківська Єпархія Української Православної Церкви повністю підтримує позитивні зрушення, в тому числі й бажання міськвиконкому провести благоустрій міста, проте звертає увагу на той факт, що для зносу ветхих будівель потрібні значні кошти, яких не має в розпорядженні Харківської Єпархії. Крім того, зазначено про те, що будинок по вул. Клочківській, 6 знаходиться на балансі Облспоживспілки і Свято - Покровському монастирю фактично не переданий.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 №1879 вирішено - Дзержинському райвиконкому здійснити знос будинку по вул. Клочківській, 8 , вирішити в установленому порядку питання анулювання реєстрації будинку по вул. Клочківській, 8 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» і на підставі цього рішення КП «Харківське міське БТІ» в реєстровій книзі зроблено відмітку про анулювання права власності на зазначену будівлю.

01.11.2001 року від КП "Харківське міське БТІ" направлено лист за вих. №1880 на ім`я Голови виконавчого комітету Харківської міської ради Пилипчуку М.Д. в якому повідомлено про те, що Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 №1879 прийнято до уваги та долучено до матеріалів інвентаризаційної справи.

На підставі рішення Харківською міською радою Харківської області 16 сесії 24 скликання від 24.09.2003 року (пункт 3.72.) надано Свято-Покровському монастирю Харківської Єпархії Української Православної Церкви в оренду строком до 01.10.10.2013 року (але не пізніше початку реконструкції району) земельну ділянку загальною площею 0,2711 га по вул.. Клочківській, 8, для обслуговування будинку.

На підставі рішення Харківською міською радою Харківської області 16 сесії 24 скликання від 24.09.2003 року, 01.04.2004 року між Харківською міською радою Харківської області та Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви укладено Договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,2711 га по вул.. Клочківській , 8 до 01.10.2013 року (але не пізніше початку реконструкції району) для обслуговування будинку. Факт передачі даної земельної ділянки в оренду підтверджується Актом приймання-передачі. (а.с. 21 том.3)

11.11.2003 року Харківським міським управлінням земельних ресурсів видано Акт затвердження меж земельної ділянки на місцевості за адресою вул .. Клочківській, 8, землекористувачем зазначено - Свято-Покровський монастир Харківської Єпархії Української Православної Церкви.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вул. Клочківській , 8 у м. Харкові зареєстроване 15.12.2005 за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 05.10.1995 № 725.

12.12.2005 між Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви та Товариством з обмеженою відповідальністю торгова фірма «Дружба» був укладений договір купівлі-продажу на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові , реєстраційний № 1-4383 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В.

24.12.2007 року Управлінням земельних ресурсів у місті Харків надано Висновок №633/07 щодо погодження місця розташування торгово-адміністративного комплексу по вул.. Клочківській , 8 за клопотанням ТОВ ТОРГОВА ФІРМА «ДРУЖБА».

25.12.2007 року Харківською міською радою Харківської області 17 сесії 5 скликання прийнято рішення №282/07 «Про надання згоди на розроблення проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для будівництва (реконструкції) та експлуатації об`єктів». Додатком 1 до даного рішення визначено перелік замовників та об`єктів (а.с. 81 том. 1), так пунктом 37 визначено - «ТОВ ТОРГОВА ФІРМА «ДРУЖБА» - загальною площею, орієнтовно, 0,3910 га (в тому числі ділянка №1 - площею, орієнтовно, 0,2460 га: ділянка №2 - площею, орієнтовно, 0,1450 га, без права капітальної забудови в межах «червоних ліній») по вул. Клочківській,8 для будівництва та подальшої експлуатації торгово-адміністративного комплексу, за рахунок знесення нежитлової будівлі. Попередити ТОВ ТОРГОВА ФІРМА «ДРУЖБА», що земельна ділянка за вказаною адресою буде надана окремим рішенням у встановленому порядку, тільки після вирішення у встановленому законодавством-порядку, всіх питань з власниками та користувачами земельних ділянок, будівель та споруд, що знаходяться в межах майданчика для проектування та будівництва об`єкту.».

24.03.2008 Харківською міською санепідемстанцією Міністерства охорони здоров`я України надано Висновок №180-31 «Щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову» для будівництва та подальшої експлуатації торгово-адміністративного комплексу по вул.. Клочківській , 8 за клопотанням ТОВ ТОРГОВА ФІРМА «ДРУЖБА».

26.03.2008р. Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківській області Міністерства охорони навколишнього природного середовища України надано Висновок №4-23-2073 «Про погодження землеустрою щодо відведення земельної ділянки» для будівництва та подальшої експлуатації торгово-адміністративного комплексу по вул .. Клочківській , 8 за клопотанням ТОВ ТОРГОВА ФІРМА «ДРУЖБА».

26.03.2008р. Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради надано Висновок №3184/0/27-08 по матеріалам проекту відведення земельної ділянки ТОВ торгова фірма «Дружба» по вул. Клочківській №8 для будівництва та подальшої експлуатації торгово-адміністративного комплексу у Дзержинському районі м. Харкова.

28.03.2008р. Управлінням містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації надано Висновок №01-21/562 до «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ торгова фірма «ДРУЖБА» для будівництва та подальшої експлуатації торгово-адміністративного комплексу по вул. Клочківській, 8 у Дзержинському адміністративному районі м. Харкова.

01.04.2008р. Управлінням земельних ресурсів у місті Харків ГУ земельних ресурсів у Харківській області Державного агентства земельних ресурсів України надано Висновок №873/08 за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ торгова фірма «ДРУЖБА» по вул.. Клочківська, 8 та рішення 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 25.12.2007р.№282/07.

09.04.2008р. Слобідською археологічною службою «Науково-дослідного центру «Охоронна археологічна служба України» Інституту археології НАН України видано Погодження №314-19/06-655 щодо будівництва та подальшої експлуатації торгово-адміністративного комплексу по вул. Клочківській, 8.

15.04.2008р. Державним агентством земельних ресурсів України надано Висновок №374-08 державної експертизи землевпорядної документації за результатами розгляду Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ торгова фірма «ДРУЖБА» для подальшої експлуатації торгово-адміністративного комплексу по вул. Клочківській, 8 у Дзержинському адміністративному районі м. Харкова, розроблений ТОВ «Харківземінформ» згідно з рішенням 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 25.12.2007р.№282/07.

Рішенням Харківської міської ради Харківської області 21 сесії 5 скликання 16.04.2008 року прийнято рішення №282/07 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів», відповідно до п.12.2. якого Припинити Свято-Покровському монастирю Харківської Єпархії Української Православної Церкви право користування земельною ділянкою по вул.. Клочківській, 8, площею 0,2711 га (договір оренди землі від 30.04.04р. №6381/04), за його добровільною відмовою.; відповідно до п. 12.3. ТОВ Торгова Фірма «Дружба» - надати в оренду земельну ділянку загальною площею 0,5200 га (в тому числі ділянка №1-площею, орієнтовно 0,278 га; ділянка №2- площею, орієнтовно 0,2432 га, без права капітальної забудови в межах «червоних ліній») для будівництва тогово-адміністративного комплексу; за рахунок знесення нежитлової будівлі по вул.. Клочківській , 8 до 30.04.2013р., (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації); відповідно до п. 12.4. Договір оренди землі від 30.04.2004 р. №6381/04 втрачає чинність з моменту державної реєстрації нового договору оренди землі з ТОВ Торгова Фірма «Дружба».

Рішенням Харківської міської ради Харківської області 21 сесії 5 скликання 16.04.2008 року прийнято рішення №77/08 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів», відповідно до п.12. Додатку 1 до даного рішення визначено «Внести зміни в п. 37 Додатку 1 до рішення Харківської міської ради Харківської області 17 сесії 5 скликання прийнято рішення №282/07 «Про надання згоди на розроблення проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для будівництва (реконструкції) та експлуатації об`єктів» від 25.12.2007 року №282/07, виклавши його в наступній редакції: «37. ТОВ ТОРГОВА ФІРМА «ДРУЖБА» - загальною площею, орієнтовно, 0,5200 га (в тому числі ділянка №1 - площею, орієнтовно, 0,2768 га: ділянка №2 - площею, орієнтовно, 0,2432 га, без права капітальної забудови в межах «червоних ліній») по вул. Клочківській,8 для будівництва та подальшої експлуатації торгово-адміністративного комплексу, за рахунок знесення нежитлової будівлі. Попередити ТОВ ТОРГОВА ФІРМА «ДРУЖБА», що земельна ділянка за вказаною адресою буде надана окремим рішенням у встановленому порядку, тільки після вирішення у встановленому законодавством-порядку, всіх питань з власниками та користувачами земельних ділянок, будівель та споруд, що знаходяться в межах майданчика для проектування та будівництва об`єкту.». Пункт 12.2. Припинити Свято-Покровському монастирю Харківської Єпархії Української Православної Церкви право користування земельною ділянкою по вул.. Клочківській, 8 , площею 0,2711 га (договір оренди землі від 30.04.04р. №6381/04), за його добровільною відмовою. Пункт 12.3. ТОВ Торгова Фірма «Дружба» - надати в оренду земельну ділянку загальною площею 0,5200 га (в тому числі ділянка №1-площею, орієнтовно 0,2768 га; ділянка №2- площею, орієнтовно 0,2432 га, без права капітальної забудови в межах «червоних ліній») для будівництва тогово-адміністративного комплексу, за рахунок знесення нежитлової будівлі по вул.. Клочківській, 8 до 30.04.2013р., (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації). Пункт 12.4. Договір оренди землі від 30.04.2004 р. №6381/04 втрачає чинність з моменту державної реєстрації нового договору оренди землі з ТОВ Торгова Фірма «Дружба».

09.04.19р. між ТОВ Торгова Фірма «Дружба» та фізичною особою ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки нежитлової будівлі літ "А-2", загальною площею 276,2 кв., розташована за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 8 .

Позивач, в позовній заяві, посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 №1879 вирішено - Дзержинському райвиконкому здійснити знос будинку по вул. Клочківській, 8 , вирішити в установленому порядку питання анулювання реєстрації будинку по вул. Клочківській, 8 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» і на підставі цього рішення КП «Харківське міське БТІ» в реєстровій книзі зроблено відмітку про анулювання права власності на зазначену будівлю.

Підставою для звернення позивача до суду стало те, що позивач вважає, що оскільки первинна реєстрація права власності на спірну будівлю за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви анульована, відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 №1879 у зв`язку із прийняттям рішення про знесенням будинку, та у зв`язку з цим покупця спірної будівлі ТОВ ТФ «Дружба» було фактично введено в оману.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

У відповідності до Указу Президента України від 04.03.1992 року №125 «Про заходи щодо повернення релігійним організаціям культового майна», культові будівлі та інше майно, що було незаконно вилучене з церковного вжитку має бути повернене релігійним громадам у власність чи безоплатне користування для використання за призначенням.

У відповідності до положень ст. ст. 3, 17, 18 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (в редакції станом на 06.01.1993р.) кожному громадянину в Українській РСР гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Релігійні організації мають право використовувати для своїх потреб будівлі і майно, що надаються їм на договірних засадах державними, громадськими організаціями або громадянами. Культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями виконавчих комітетів обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів, а в Кримській АРСР - Уряду Кримської АРСР.

Релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об`єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності. Релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом. У власності релігійних організацій може бути також майно, що знаходиться за межами Української РСР.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 29 ЗУ "Про власність" (в редакції станом на 03.02.1993р.) об`єктами права власності релігійної організації є культові споруди, предмети релігійної обрядовості, благодійного, культурно-просвітницького і виробничого призначення, жилі будинки, грошові кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності.

Релігійні організації мають право власності на майно, придбане ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами і організаціями або передане державою чи придбане на інших підставах, не заборонених законом.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 60 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон України №280/97) органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Отже, з аналізу норм законодавства, вбачається, що вирішення питання щодо передачі у власність або безоплатне користування, зокрема повернення колишніх культових будівель, іншого церковного майна (в тому числі приміщень), які знаходяться у комунальній власності релігійним організаціям покладено на органи місцевого самоврядування.

Таким чином, на виконання вищевказаних положень, 05.10.1995 року Свято-Покровському монастирю Харківської Єпархії Української Православної Церкви на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 05.10.1995 №725 видано реєстраційне посвідчення, відповідно до якого було здійснено реєстрацію права власності за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви та 15.01.1996 року Свято-Покровський монастир Харківської Єпархії Української Православної Церкви звернувся до начальника Харківського міського бюро технічної інвентаризації з листом за вих.. №214/І з проханням зареєструвати за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви на підставі рішення Харківської міської ради народних депутатів №725 від 05.10.1995 року будинки, розташовані за наступними адресами: вул.. Клочківська , 8, 10 ; Бурсацький спуск 5 і 7/14; вул. Університетська , 2.

У відповідності до положень ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до положень ст. 318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Так, в позовній заяві, позивача посилається на лист погодження проекту рішення міськвиконкому про знос будинку по вул. Клочківська, 8 з Харківською Єпархією Української Православної Церкви.

У відзиві на позовну заяву Свято-Покровськиий монастир Харківської Єпархії Української Православної Церкви вказує на те, що він, як власник будинку по вул. Клочківська, 8 згоди на знос вказаної будівлі не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви та Управління Харківської єпархії Української Православної Церкви є юридичними особами, які, у відповідності до положень ст. 80 та 87 ЦК України, діють на підставі статутів.

Так, у відповідності до підпункту "з" пункту 18 Статуту Свято-Покровського монастиря Харківської єпархії Української Православної Церкви - у рамках, які окреслює цей Статут, Статут Української православної церкви та Статут Харківської єпархії, визначає порядок володіння, користування та розпорядження майном монастиря, що належить йому на правах власності або оренди.

У відповідності до абзацу 3,4 пункту 31 Статуту Свято-Покровського монастиря Харківської єпархії Української Православної Церкви - розпоряджатися іншими будівлями та спорудами, що належать монастирю на правах власності або оренди, монастир може за згодою єпархіального архієрея. Володіння, користування і розпорядження іншим майном монастир здійснює на основі однакової підзвітності єпархіальному архієрею.

Пунктом 9 Статуту Харківської Єпархії Української Православної Церкви встановлено, що єпархіальний архієрей обирається Священним Синодом та призначається Указом Митрополита Київського і всієї України. Вищими органами управління єпархії є єпархіальні збори та єпархіальна рада, очолювані єпархіальним архієреєм.

Абзацом 7 пункту 13 Статуту Харківської Єпархії Української Православної Церкви передбачено, що єпархіальна рада у відповідності з вказівками єпархіального архієрея у межах компетенції вирішує питання пов`язані з управлінням, користуванням та розпорядженням майном парафій, монастирів, духовних шкіл та інших структурних підрозділів єпархії, також питання володіння, користуванням та розпорядженням майном, переданим в оренду на договірних началах з державними, громадськими, релігійними організаціями та громадянами.

Положеннями пункту 15 Статуту Харківської Єпархії Української Православної Церкви передбачено, що єпархіальний архієрей вирішує питання, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном єпархії.

Пункт 20 Статуту Харківської Єпархії Української Православної Церкви визначає, що порядок володіння, користування та розпорядження загальноцерковною власністю, а також, майном, що належить єпархіі на правах оренди, визначається Священним Синодом УПЦ. Як структурний підрозділ Української православної Церкви, єпархія визнає виключне право розпорядження всіма культовими приміщеннями, а також приміщеннями загальноцерковних та єпархіальних закладів, монастирів та духовних навчальних закладів, які належать Українській Православній церкві на правах власності чи оренди та знаходяться на території єпархії, однаково як і право розпорядження священними предметами /включаючи Ікони/, тільки за Священним Синодом УПЦ. Володіння та користування вказаним майном єпархія здійснює на основі канонічної, юридичної та матеріальної підзвітності Священному Синоду УПЦ. Володіння та користування Іншим майном єпархія здійснює на основі підзвітності Священному Синоду УПЦ.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що погодження Харківською міською радою зносу будівлі по вул .. Клочківській, 8 з Харківською Єпархією Української Православної Церкви є правомірним, оскільки у відповідності до Статутів Свято-Покровського монастиря Харківської єпархії Української Православної Церкви та Харківської Єпархії Української Православної Церкви, право розпорядження майном монастиря належить саме Харківській Єпархії Української Православної Церкви.

Також, як вбачається з матеріалів справи та зазначалось вище рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 №1879 вирішено - Дзержинському райвиконкому здійснити знос будинку по вул. Клочківській , 8, вирішити в установленому порядку питання анулювання реєстрації будинку по вул . Клочківській , 8 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» і на підставі цього рішення КП «Харківське міське БТІ» в реєстровій книзі зроблено відмітку про анулювання права власності на зазначену будівлю.

01.11.2001 року від КП "Харківське міське БТІ" направлено лист за вих. №1880 на ім`я Голови виконавчого комітету Харківської міської ради Пилипчуку М.Д. в якому повідомлено про те, що Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 №1879 прийнято до уваги та долучено до матеріалів інвентаризаційної справи.

Як вже зазначалось вище, згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові зареєстроване 15.12.2005 за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 05.10.1995 № 725.

У зв`язку з цим, Харківська міська рада звертається до суду з позовом, предметом якого є оскарження реєстраційних дій, проведених у 2005 році у Реєстрі прав власності на нерухоме майно після анулювання реєстрації прав на спірну будівлю.

Станом на 2005 рік правовідносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно були унормовані Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 (далі - Тимчасове положення).

Згідно пунктів 1.1.-1.5. Тимчасового положення це Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (далі - Положення) визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності.

Положення діє на всій території України і є обов`язковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями незалежно від форм власності.

Державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць. Здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно в межах одного населеного пункту кількома БТІ не допускається.

Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Обов`язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Так, оскільки, рішення про знос спірної будівлі було погоджено з розпорядником даного майна - Харківською Єпархією Української Православної Церкви, що фактично є підставою для припинення права власності, у відповідності до положень ст. 346 ЦК України, та на підставі цього було анульовано реєстрацію на будівлю по вул. Клочківській, 8 за Свято-Покровським монастирем Харківської єпархії Української Православної Церкви, суд приходить до висновку про те, що реєстраційна дія, проведених у 2005 році у Реєстрі прав власності на нерухоме майно після анулювання реєстрації прав на спірну будівлю за Свято-Покровським монастирем Харківської єпархії Української Православної Церкви є незаконною.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним та скасувати договору купівлі-продажу від 12.12.2005 № 1-4383, укладеного між Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви та Товариством з обмеженою відповідальністю торгова фірма «ДРУЖБА» на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вулиці Клочківській, будинок 8 у м. Харкові , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач вказує на те, що даний договір суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки, Свято-Покровський монастир Харківської єпархії Української Православної Церкви не мав права продажу даної будівлі, у зв`язку з тим, що Харківською міською радою було прийнято рішення про знос, спірної будівлі, що погоджено з Харківською Єпархією Української Православної Церкви, а також, у зв`язку з тим, що під час його укладення спірного договору, покупця (ТОВ ТФ «ДРУЖБА») було введено в оману.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, зокрема, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

При цьому, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частини першої статті 229 ЦК України).

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229, статті 230 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року № 6-93цс16 та від 27 квітня 2016 року № 6-372цс16, Постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.18р. у справі № 445/1011/17.

У цьому випадку, на думку позивача, в оману був введений відповідач ТОВ ТФ «Дружба», а відтак наявність обману має доводити саме він.

Зі сторони ТОВ ТФ «Дружба» будь-які заперечення щодо спірного договору відсутні та позов до Свято-Покровського монастиря Харківської Єпархії Української Православної Церкви від імені ТОВ ТФ «Дружба» про визнання недійсним договору вчиненого під впливом омани не подавався.

Також, суд вважає за необхідне зазначити про те, що Харківська міська рада не є стороною спірного правочину, а отже не може звертатись з позовом про визнання його недійсним як таким, що вчинений під впливом омани.

В позовній заяві, в якості підстав визнання договору купівлі-продажу від 12.12.2005 № 1-4383, укладеного між Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви та Товариством з обмеженою відповідальністю торгова фірма «ДРУЖБА» на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вулиці Клочківській, будинок 8 у м . Харкові, позивач, також вказує про те, що договір не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки продавець не мав права на продаж спірної будівлі у зв`язку з прийняттям рішення про знос будівлі та анулюванням реєстрації прав на неї за продавцем.

Частиною 1 ст. 13 ЦК України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 656 ЦК України унормовано, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

На підставі викладеного, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що Свято-Покровський монастир Харківської Єпархії Української Православної Церкви не мав права продажу Товариству з обмеженою відповідальністю торгова фірма «ДРУЖБА» на нежитлової будівлі літ. «А-2» по вулиці Клочківській, будинок 8 у м. Харкові , у зв`язку з анулюванням реєстрації прав на будівлю за продавцем - Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви ще у 2001 році.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу від 12.12.2005 № 1-4383, укладеного між Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви та Товариством з обмеженою відповідальністю торгова фірма «ДРУЖБА» на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вулиці Клочківській, будинок 8 у м. Харкові , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., є обґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.19р. відповідачем (Свято-Покровський монастир Харківської Єпархії Української Православної Церкви) подано заперечення на відповідь на відзив, в яких просить суд застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності.

У відповідності до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна дав ність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності почина ється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це осо бою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його по рушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчис лення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Таким чином, за змістом названих норм позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Окрім того, для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна дав ність до відповідних вимог.

Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за йо го захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість до ведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про пору шення можна було отримати раніше.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний зако ном інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише як що буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно пору шені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених по зивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини щодо яких заявлені позовні вимоги позивача ґрунтуються, зокрема, на незаконному проведенні реєстрації права власності за Свято-Покровським монастирем Харківської єпархії Української Православної Церкви на будівлю по вул. Клочківській, 8 у м. Харків, яка здійснена після анулювання реєстрації права за Свято-Покровським монастирем Харківської єпархії Української Православної Церкви на спірну будівлю.

Як вже зазначалось в даному рішенні, станом на 2005 рік правовідносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно були унормовані Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 (далі - Тимчасове положення).

Так, у відповідності до п.п. 1.12.-1.13 Тимчасового положення рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації прав приймає реєстратор прав власності на нерухоме майно (далі - реєстратор), що є працівником БТІ, який безпосередньо здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Реєстрація прав проводиться в такому порядку:

- приймання й перевірка документів, поданих для реєстрації прав власності на нерухоме майно;

- установлення відсутності підстав для відмови в реєстрації прав;

- прийняття рішення про реєстрацію прав власності або про відмову в реєстрації прав;

- унесення записів до Реєстру прав;

- учинення написів на правовстановлювальних документах;

- видача витягів із Реєстру прав про реєстрацію прав.

Пунктами 2.1., 2.6., 2.7. Тимчасового положення передбачено процедуру подання документів на реєстрацію, а саме:

Для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням.

Відповідальність за достовірність та повноту інформації у документах несе власник (власники) нерухомого майна.

Правовстановлювальні документи, які відповідно до закону підлягають обов`язковій державній реєстрації, приймаються за умови проведення їх державної реєстрації. (п. 2.1.)

Заява про реєстрацію прав власності подається до БТІ, яке здійснює свою діяльність на території тієї адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об`єкт нерухомого майна. (п. 2.6.)

Документи, що підтверджують виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно і подаються для реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України. (2.7.)

Таким чином, реєстрацію виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно, у відповідності до Тимчасового положення здійснювало Бюро технічної інвентаризації.

Як вбачається з положень пунктів 1.1.-1.4. Статуту Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - Статут КП «ХМБТІ») в редакції 1999 року зі змінами станом на 2005 рік, який розміщено на офіційному сайті Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради в розділі «КП БТІ» - «Звіти БТІ» (https://dr.city.kharkov.ua/ua/bti/reports.html), Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" (далі - Підприємство) створене Харківською міською радою у відповідності з Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про підприємства в Україні", "Про власність", "Про підприємництво" та іншими діючими нормативно-правовими актами України.

Підприємство належить до комунальної власності територіальної Громади м. Харкова, засновником Підприємства є Харківська міська рада.

Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" реорганізоване шляхом приєднання Державної комунальної організації «Центр з обміну житлових приміщень» Харківської міської ради.

При приєднанні Державної комунальної організації «Центр з обміну житлових приміщень»; Харківської міської ради до Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" до останнього переходять усі права та обов`язки Державної комунальної організації «Центр з обміну житлових приміщень» Харківської міської ради.

У відповідності до пунктів 4.1.-4.2. Статуту КП «ХМБТІ» підприємство створене для забезпечення роботи Харківської міської ради по виконанню робіт з технічній інвентаризації, державній реєстрації, обліку і експертній оцінці нерухомого та іншого майна, держаній реєстрації обміну житлових приміщень, надання юридичних послуг юридичним та фізичним особам, а також втілення державної програми приватизації нерухомого майна міста Харкова, виготовлення продукції, виконання інших робіт та надання послуг, з метою отримання прибутку.

Предметом діяльності Підприємства є технічна інвентаризація, облік, оцінка, державна реєстрація, паспортизація житлових та нежитлових будівель, іншого нерухомого майна, що належить юридичним та фізичним особам незалежно від форм власності, а також нерухомого майна, що знаходяться у комунальній власності територіальної Громади м. Харкова, державна, реєстрація обміну житлових приміщень, оформлення належних документів та інші операції, стосовно нерухомого майна.

В позовній заяві, позивач вказує про те, що у КП "ХМБТІ", на момент реєстрації права власності на будівлю по вул . Клочківській, 8 за Свято-Покровським монастирем Харківської єпархії Української Православної Церкви у 2005 році, була наявна інформація про анулювання реєстрації права за Свято-Покровським монастирем Харківської єпархії Української Православної Церкви на підставі рішення виконавчого комітету ХМР від 24.10.2001 №1879.

Так, оскільки КП «ХМБТІ» є підприємством, яке створене для забезпечення роботи Харківської міської ради по виконанню робіт з технічній інвентаризації, державній реєстрації, обліку і експертній оцінці нерухомого та іншого майна, держаній реєстрації обміну житлових приміщень, надання юридичних послуг юридичним та фізичним особам, а також втілення державної програми приватизації нерухомого майна міста Харкова та є підприємством, яке створено саме Харківською міською радою, суд приходить до висновку про те, що оскільки, у КП "ХМБТІ", на момент реєстрації права власності на будівлю по вул. Клочківській , 8 за Свято-Покровським монастирем Харківської єпархії Української Православної Церкви, була наявна інформація про анулювання реєстрації права за Свято-Покровським монастирем Харківської єпархії Української Православної Церкви, на підставі рішення виконавчого комітету ХМР від 24.10.2001 №1879, то суд приходить до висновку про те що Харківська міська рада, в особі свого органу КП «ХМБТІ», була обізнана про таку реєстрацію ще у 2005 році.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності почина ється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимогу про скасування запису про державну реєстрацію за Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви права власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вул. Клочківській, 8 у м. Харкові від 06.10.2005 № 1091, внесений до Реєстру прав власності на нерухоме майно (державний реєстратор КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Мясненко Н.С., реєстраційний номер об`єкту 12308427) заявлено позивачем з пропуском строку позовної давності.

Як вже зазначалося, є чинним і не скасованими Рішення 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.12.2007 року № 282/07 «Про надан ня згоди на розроблення проекту відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для будівництва (реконструкції) та експлуатації об`єктів»; Рішення 21 сесії 5 скли кання Харківської міської ради Харківської області від 16.04.2008 року № 77/08 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів» та Рішення Харківської міської ради Харківської області 21 сесії 5 скликання 16.04.2008 року прийнято рішення №77/08 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів», відповідно до п.12. Додатку 1 до даного рішення визначено «Внести зміни в п. 37 Додатку 1 до рішення Харківської міської ради Харківської області 17 сесії 5 скликання прийнято рішення №282/07 «Про надання згоди на розроблення проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для будівництва (реконструкції) та експлуатації об`єктів» від 25.12.2007 року №282/07.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності почина ється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за йо го захистом до суду, недостатньо.

Свято-Покровський чоловічий монастир Харківської єпархії Української Правосла вної Церкви, в заяві про застосування строку позовної давності, з чим погоджується суд, вказує про те, що Харківська міська рада довідалася або могла довідатися про порушення свого права, укладення спірного договору купівлі продажу, або про особу, яка його порушила, станом на день прийняття міськрадою (позивачем у справі) рішень «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів».

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовна вимога про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу від 12.12.2005 № 1-4383, укладеного між Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української Православної Церкви та Товариством з обмеженою відповідальністю торгова фірма «ДРУЖБА» на нежитлову будівлю літ. «А-2» по вулиці Клочківській, будинок 8 у м. Харкові , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., подана з пропуском строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна дав ність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Таким чином, на підставі вищевикладеного, надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, однак заявлених з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати залишаються за позивачем в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 13, 80, 87, 202, 203, 215, 230, 252-255, 256, 257, 261, 267, 316-319, 346, 656, 658 Цивільного кодексу України; ст. ст. 3, 17, 18 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (в редакції станом на 06.01.1993р.); ч.ч. 1,2 ст. 29 ЗУ "Про власність" (в редакції станом на 03.02.1993р.); ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення складено та підписано 19.09.19р.

Суддя Л.В. Шарко