ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 914/3300/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Міщенко І.С.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.

та представників

позивача: Cвистунов А.В. (довіреність б/н від 15.08.2019),

відповідача: не з`явились,

третьої особи-1: Голік О.А. (довіреність № 27-11487/19 від 05.07.2019),

третьої особи-2: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019

та рішення Господарського суду Львівської області від 07.12.2018

у справі № 914/3300/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

2) Національного банку України,

про визнання недійсним одностороннього правочину,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" (далі - ТОВ "Яблуневий Дар") про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТОВ "Яблуневий Дар" № 3 від 09.02.2015 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог: 1) зобов`язань щодо сплати ТОВ "Яблуневий Дар" на користь ПАТ "Дельта Банк" суми заборгованості за кредитом за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 у розмірі 11 594 594,64 євро (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 13 078 702,74 доларів США); 2) зобов`язань щодо сплати ПАТ "Дельта Банк" на користь ТОВ "Яблуневий Дар" заборгованості на загальну суму 13 078 702,74 доларів США (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 11 594 594,64 євро) за наступними акредитивами: безвідкличним резервним акредитивом №LC/SB/027/062014 на суму 4 650 000 доларів США, виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь CFSIT, Inc. (в частині вимог на суму 3 499 087,07 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 складає еквівалент 3 102 027,55 євро); безвідкличним резервним акредитивом №LC/SB/028/062014 на суму 4 652 500 доларів США, виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь CFSIT, Inc. (в повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 складає еквівалент 41 245 563,74 євро); безвідкличним акредитивом №LC/IM/08/092013 на суму 5 498 790 доларів США, виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь CFSIT, Inc. (у повній сумі відступлених прав (89,6036342% надходжень), що станом на 09.02.2015 складає 4 927 115,67 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 4 368 010,35 євро).

Позовні вимоги з посиланням на ст.ст. 203, 215, 510, 512-514, 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) обґрунтовані ненаданням відповідачем належних доказів відкриття та існування таких акредитивів. Крім цього, вимоги за кредитним договором виражені в євро, вимоги за акредитивами - в доларах США, а відповідач, здійснивши в заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог конвертацію доларів США в євро, скористався курсом Національного банку України замість курсу придбання євро на Міжбанківському валютному ринку України, заявив про припинення своїх кредитних зобов`язань за рахунок зобов`язань, сума яких на 133 013,20 доларів США менша від суми, що підлягала сплаті за погашення кредитної заборгованості. Також позивач посилався на те, що строк виконання за зустрічними вимогами не настав.

Ухвалами Господарського суду Львівської області від 23.12.2016 та від 01.02.2017 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.05.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.08.2017, позовні вимоги задоволені та визнано недійсним односторонній правочин - заяву ТОВ "Яблуневий Дар" від 09.02.2015 № 3.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2018 рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Львівської області від 07.12.2018 (колегія суддів у складі: Ділай У.І. - головуючий, Мазовіта А.Б., Цікало А.І.), залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 (колегія суддів у складі: Орищин Г.В. - головуючий, Галушко Н.А., Желік М.Б.), позов задоволено.

Судами обох інстанцій встановлено, що між ПАТ "Дельта Банк" (кредитором) та ТОВ "Яблуневий дар" (позичальником) 21.01.2011 укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2005469, за умовами якого кредитор зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до п. 1.1.1. договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, на умовах визначних цим договором, в межах відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 1 000 000 євро, зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 12,5% річних в порядку, визначеному цим договором, та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 20.01.2012.

22.06.2011 між сторонами укладено додатковий договір №4 до договору кредитної лінії №ВКЛ-2005469, яким встановлено, що надання кредиту здійснюється на умовах, визначених цим договором, в сумі 33 000 000 євро зі сплатою 12% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 20.01.2016.

06.02.2015 ПАТ "Дельта Банк" звернулося до ТОВ "Яблуневий дар" з претензією про сплату заборгованості за договором №ВКЛ-2005469 на суму 11 742 435,21 євро (11 594 594,64 євро заборгованості за кредитом та 147 840,57 євро заборгованості за нарахованими процентами).

CFSIT, Inc. (первісний кредитор) та ТОВ "Яблуневий дар" (новий кредитор) 05.02.2015 уклали договір відступлення прав вимоги №АА6, відповідно до п. 1.1. якого первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує всі та будь-які права вимоги (включаючи права на отримання надходжень та процентів) за наступними документарними інструментами та іншими пов`язаними з ними документами (надалі - "права вимоги"): всі права кредитора (бенефіціара) за наступними документарними інструментами, випущеними ПАТ "Дельта Банк", на користь первісного кредитора, як бенефіціара, з урахуванням всіх змін до них: 1) безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/027/062014 на суму 4 650 000 доларів США; 2) безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/028/062014 на суму 4 652 500 доларів США; 3) безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/026/062014 на суму 28 654 844,95 доларів США. Відповідно до п. 1.2 договору, відступлення прав вимоги набирає чинності з дати, зазначеної вище.

В день укладення договору, тобто 05.02.2015, ТОВ "Яблуневий дар" та компанія CFSIT, Inc. проінформували ПАТ "Дельта Банк" про те, що будь-які та всі права вимоги, права на отримання надходжень та процентів за безвідкличними резервними акредитивами №LC/SB/027/062014 на суму 4 650 000 доларів США, №LC/SB/028/062014 на суму 4 652 500 доларів США та №LC/SB/026/062014 на суму 28 654 844,95 доларів США, виданими боржником на користь первісного кредитора, було у повному обсязі відступлено первісним кредитором на користь нового кредитора за договором відступлення прав вимоги №АА6. Договір та передбачене ним відступлення прав набули чинності 05.02.2015.

05.02.2015 CFSIT, Inc. (первісний кредитор) та ТОВ "Яблуневий дар" (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги №АА7, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує частину прав вимоги (включаючи права на отримання надходжень та процентів) у розмірі відносної частки 89,6036342% за наступним документарним інструментом та іншими пов`язаними з ними документами (надалі - "права вимоги"): всі права кредитора (бенефіціара) за наступним документарним інструментом, випущеним Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", на користь первісного кредитора, як бенефіціара, з урахуванням всіх змін до нього: 1) безвідкличний акредитив №LC/IM/08/092013 на суму 5 498 790 доларів США. Відповідно до п. 1.2 договору, відступлення прав вимоги набирає чинності з дати, зазначеної вище.

В день укладення договору, тобто 05.02.2015, ТОВ "Яблуневий дар" та компанія CFSIT, Inc. проінформували ПАТ "Дельта Банк" про те, що частину прав вимоги та прав на отримання надходжень первісного кредитора за безвідкличним акредитивом №LC/IM/08/092013 на суму 5 498 790 доларів США, виданими боржником на користь первісного кредитора, у розмірі відносної частки 89,6036342% було відступлено первісним кредитором на користь нового кредитора за договором відступлення прав вимоги №АА7. Договір та передбачене ним відступлення прав набули чинності 05.02.2015.

ТОВ "Яблуневий Дар" 09.02.2015 оформило на ім`я ПАТ "Дельта Банк" заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 3, у якій, посилаючись на те, що вимоги банку до товариства за кредитним договором та вимоги товариства до банку за акредитивами є однорідними та такими, строк виконання зобов`язань за якими настав, заявило про припинення в повному обсязі наступних зобов`язань внаслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог:

- зобов`язань щодо сплати ТОВ "Яблуневий Дар" на користь ПАТ "Дельта Банк" суми заборгованості за кредитом за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 у розмірі 11 594 594,64 євро, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 13 078 702,74 доларів США;

- зобов`язань щодо сплати ПАТ "Дельта Банк" на користь ТОВ "Яблуневий Дар" заборгованості на загальну суму 13 078 702,74 доларів США (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 11 594 594,64 євро) за наступними акредитивами:

а) безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/027/062014 на суму 4 650 000 доларів США, виданий ПАТ "Дельта Банк" на користь CFSIT, Inc. (в частині вимог на суму 3 499 087,07 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 складає еквівалент 3 102 027,55 євро),

б) безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/028/062014 на суму 4 652 500 доларів США, виданий ПАТ "Дельта Банк" на користь CFSIT, Inc. (в повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09.02.2017 складає еквівалент 41 245 563,74 євро),

в) безвідкличний акредитив №LC/IM/08/092013 на суму 5 498 790 доларів США, виданий ПАТ "Дельта Банк" на користь Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернешнл, Інк. (Cargill Financial Services International, Inc.) (у повній сумі відступлених прав (89,6036342% надходжень), що станом на 09.02.2015 складає 4 927 115,67 доларів США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 4 368 010,35 євро).

Вказану заяву 09.02.2015 надіслано на адресу ПАТ "Дельта Банк".

Місцевим господарським судом встановлено факт неоплати позивачем за зазначеними у повідомленні резервними акредитивами, який він пояснював неналежним представленням документів. Водночас, за висновком суду першої інстанції, зазначене не звільняє позивача від обов`язку у п`ятиденний термін визначити, чи було представлення документів належним та повідомити про це. При цьому акредитиви, зазначені в заяві про зарахування зустрічних взаємних вимог, є нетрансферабельними. Вирішуючи спір, місцевий господарський суд дійшов висновку, що зі змісту договорів відступлення права вимоги від 05.02.2015 №№АА6 та №АА7 вбачається, що заміна бенефіціара акредитивів не здійснювалась. На підставі акредитивів, після належного представлення документів у позивача виник обов`язок з оплати коштів (грошове зобов`язання) по відношенню до CFSIT, inc. (компанії Каргілл), а остання отримала відносно ПАТ "Дельта Банк" відповідне право вимоги, тобто, стала кредитором у зобов`язанні. Також суди обох інстанцій з посиланням на висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16, зазначили, що виходячи зі змісту ст. 601 ЦК України вимоги, у разі якщо зобов`язання підлягають виконанню у різних валютах - євро та доларах США, то такі вимоги не є однорідними з огляду на те, що євро та долар США є різними валютами, які не є рівнозначними.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, ТОВ "Яблуневий Дар" звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що суди обох інстанцій дійшли помилкового висновку, з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 914/3217/16, про неможливість зарахування зустрічних вимог у різних валютах.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.07.2019 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою, призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.08.2019 та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 12.08.2019.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від позивача та третіх осіб надійшли відзиви на касаційну скаргу, у яких вони просять останню залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на помилковість доводів скаржника та правильність висновків місцевого та апеляційного господарських судів.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників учасників справи, переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Частиною 3 ст. 203 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені і у ст. 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено ст. 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Виходячи з викладеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути:

- зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей. При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Крім цього, між сторонами не повинно бути спору відносно характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

В свою чергу, у постанові Великої Палати Верховного Суду постанові від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16 викладено висновок стосовно неможливості зарахування зустрічних однорідних вимог, коли зобов`язання сторін за договорами підлягають виконанню у різних валютах.

Судами обох інстанцій встановлено, що за умовами договору кредитної лінії від 21.01.2011 за № ВКЛ-2005469 сторони дійшли згоди про те, що погашення кредиту здійснюється саме в наданій валюті (євро) або в національній валюті за курсом НБУ станом на момент погашення. Тобто умовами виконання зобов`язань з повернення кредиту за цими договорами не передбачено отримання банком відповідних платежів у доларах США.

При цьому спірні акредитиви видані в доларах США та повідомлення про невиконання зобов`язань з вимогою дострокового виконання зобов`язань має здійснюватися банком у доларах США.

Таким чином, встановивши, що, зобов`язання сторін за договором кредитної лінії від 21.01.2011 за № ВКЛ-2005469 та акредитивами підлягають виконанню у різних валютах - євро та доларах США, суди обох інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що такі вимоги не можна вважати однорідними з огляду на те, що євро та долар США (хоч і є грошовими коштами) є різними валютами, які не є рівнозначними.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.08.2019 в подібній справі № 914/260/18 (за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Яблуневий Дар" про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТОВ "Яблуневий Дар" про припинення зобов`язань між позивачем та відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог).

Враховуючи викладене, керуючись імперативними приписами ст. 300 ГПК України, відповідно до яких повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги, а також позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з підстав неможливості зарахування зустрічних однорідних вимог, коли зобов`язання сторін за договорами підлягають виконанню у різних валютах, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Доводи скаржника викладеного не спростовують.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" залишити без задоволення.

Постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 та рішення Господарського суду Львівської області від 07.12.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Міщенко І.С.