ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. Справа№ 920/94/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 22.04.2019 (вх. №09.1-04.5/3466/19 від 14.05.2019) Фізичної особи-підприємця Овсянко Наталії Євгеніївни на рішення Господарського суду Сумської області від 02.04.2019

у справі №920/94/19 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Скринник Марії Вікторівни

до Фізичної особи-підприємця Овсянко Наталії Євгеніївни

про стягнення 20 451,61 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець Скринник Марія Вікторівна звернулась до Господарського суду Сумської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Овсянко Наталії Євгеніївни про стягнення заборгованості за договором суборенди (піднайму) нежилого приміщення від 01.12.2017 в сумі 20 451,61 грн, в тому числі: 6 541,61 грн заборгованості по орендній платі, 2 000 грн штрафу за несвоєчасне повернення об`єкту оренди, 12 000 грн штрафу за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору суборенди в частині своєчасного повернення об`єкту суборенди після закінчення дії договору. У зв`язку з цим позивачем заявлено до стягнення суборендну плату у подвійному розмірі за користування об`єктом суборенди за час прострочення на підставі ст. 785 ЦК України, а також нараховано штрафні санкції відповідно до умов договору.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 02.04.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Овсянко Наталії Євгеніївни на користь Фізичної особи-підприємця Скринник Марії Вікторівни 4 516,13 грн заборгованості за договором суборенди (піднайму) нежилого приміщення б/н від 01.12.2017, 2 000,00 грн штрафу, 612,03 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши обставини порушення відповідачем строку повернення орендованого нежилого приміщення позивачу, з посиланням на приписи ст. 785 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Разом з тим, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення подвійної суборендної плати за користування об`єктом суборенди за час прострочення, а також взявши до уваги недоведеність позивачем належними та допустимими доказами підстав для застосування до відповідача штрафу за систематичне порушення грошових зобов`язань, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Фізична особа-підприємець Овсянко Н.Є., 22.04.2019 подав апеляційну скаргу б/н від 22.04.2019, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 02.04.2019 в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права. Апелянт зазначає, що наявні у справі докази не свідчать про те, що відповідач повернув орендоване майно саме 11.12.2018. Натомість, скаржник стверджує, що майно було ним повернуто 04.12.2018, тобто в межах строку, встановленого договором суборенди, та посилається на копію відповідного акту приймання-передачі, доданого ним до відзиву на позовну заяву. Скаржник вважає, що позивачем не надано належних доказів прострочення строку передачі об`єкту суборенди, та судом першої інстанції безпідставно здійснено стягнення штрафу за несвоєчасне повернення майна. Відтак, на думку відповідача, суборендна плата мала бути нарахована до 04.12.2018, а не до 11.12.2018.

При цьому, скаржник стверджує, що нарахування подвійної суборендної плати за користування об`єктом суборенди відповідно до ст. 785 ЦК України та нарахування 10% штрафу за несвоєчасне повернення майна відповідно до умов договору є подвійною відповідальністю за одне і те саме правопорушення, що суперечить приписам ст. 61 Конституції України.

Крім того, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 238 ГПК України не навів мотивів відхилення наданого відповідачем доказу, а саме акту прийому-передачі орендованого майна від 04.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою б/н від 22.04.2019 (вх. №09.1-04.5/3466/19 від 14.05.2019) Фізичної особи-підприємця Овсянко Наталії Євгеніївни на рішення Господарського суду Сумської області від 02.04.2019 у справі №920/94/19. Встановлено позивачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам справи встановлено строк для подання заяв та клопотань, пояснень тощо. Справу призначено до розгляду на 01.07.2019.

Позивач не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Скринник Марії Вікторівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Судове засідання 01.07.2019 у справі №920/94/19 призначено до розгляду в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 розгляд справи №920/94/19 відкладено на 09.09.2019 на підставі ст. 202 ГПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

20.07.2019 скаржником на адресу Північного апеляційного господарського суду були направлені додаткові пояснення до апеляційної скарги. Судова колегія, встановивши, що вказані пояснення подані відповідачем після встановленого процесуального строку для їх подання та без зазначення поважних причин пропуску такого строку, на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України вважає за необхідне залишити додаткові пояснення до апеляційної скарги відповідача без розгляду.

16.07.2019 до Північного апеляційного господарського суду повернулось поштове відправлення з копією ухвали Північного апеляційного господарського суду про відкладення розгляду справи (вх. №09.2-04/77929/19), яка надсилалася на адресу відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зазначену відповідачем у відзиві на позовну заяву, з відміткою поштової установи про інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і не вручена підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відтак, судова колегія зазначає, що відповідача було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Представник позивача в судове засідання 09.09.2019 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що свідчить повідомлення установи поштового зв`язку за кодом 221 про вручення рекомендованого поштового відправлення позивачу 13.07.2019 (вх. №09.2-04/91013/19).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

У відповідності до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом 2 частини 10 статті 270 ГПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2017 між Фізичною особою - підприємцем Скринник Марією Вікторівною (орендар, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем Овсянко Наталією Євгеніївною (суборендар, відповідач у справі) укладено договір суборенди (піднайму) нежилого приміщення, відповідно до умов якого орендар передав у найм, а суборендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування частину нежилого приміщення, яке належить орендарю на підставі договору оренди і знаходиться в нежилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.1 договору об`єкт передається в піднайм на строк до 01.12.2018 і вважається переданим з дня підписання акту прийому-передачі.

Місцевим господарським судом встановлено, що вищевказане приміщення відповідач отримав у користування 01.12.2017, про що сторони склали акт прийому-передачі майна (а.с. 15).

Відповідно до п. 3.1-3.4 договору орендна плата за об`єкт найму складається з двох частин. Перша частина орендної плати - фіксована в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок на місяць. Друга частина орендної плати залежить від розміру вартості комунальних платежів відповідно до рахунку, виставленого на адресу орендаря. Орендна плата сплачується шляхом перерахування суми на поточний рахунок в кредитній установі орендаря або в інший не заборонений діючим законодавством спосіб. Оплата першої (фіксованої) частини орендної плати за об`єкт оренди здійснюється не пізніше 15 числа поточного місяця. Оплата другої частини орендної плати здійснюється не пізніше п`яти днів з моменту отримання рахунку. Оплата оренди суборендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення.

Згідно з п. 6.3. договору за систематичне, два і більше разів, порушення грошових зобов`язань суборендар сплачує на користь орендаря штраф у розмірі десяти відсотків від орендної плати за кожний окремий випадок.

Відповідно до п.п. 7.1-7.3 договору після закінчення терміну оренди відповідач зобов`язаний передати (повернути) позивачу об`єкт найму та майно, що орендувалось, протягом 3-х днів з моменту закінчення терміну оренди за актом здачі-приймання, вимоги до якого аналогічні вимогам вказаним в п. 2.2. цього договору, в стані не гіршому ніж на день приймання з урахуванням нормального зносу. Протягом терміну, зазначеного в п. 7.1 цього договору, суборендар зобов`язаний звільнити об`єкт, підготувати та передати його орендарю разом із комплектом ключів від дверей. Об`єкт та майно вважаються фактично переданими з моменту підписання акту здачі-приймання та передачі орендарю ключів від об`єкту та майна.

Згідно зі ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи несвоєчасне повернення відповідачем об`єкту суборенди позивачем було виставлено рахунок №177 від 11.12.2018 на загальну суму 9 032,26 грн із розрахунку подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за період з 01.12.2018 по 11.12.2018. Також, за період з 01.12.2018 по 03.12.2018 позивач направив на адресу відповідача рахунок №179 від 21.01.2019 по сплаті орендної плати на суму 1 935,48 грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що 13.12.2018 відповідач сплатив позивачу вищезазначений рахунок частково, в розмірі 4 516,13 грн.

В матеріалах справи наявний підписаний обома сторонами акт здачі-прийому від 11.12.2018 (а.с. 21), відповідно до змісту якого відповідач 11.12.2018 повернув позивачеві орендоване нежитлове приміщення. При цьому місцевий господарський суд вказав, що оригінал зазначеного акту здачі-прийому був оглянутий судом у ході розгляду справи.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що наявні у справі докази не свідчать про те, що відповідач повернув орендоване майно саме 11.12.2018. Скаржник стверджує, що майно було ним повернуто 04.12.2018, тобто в межах строку, встановленого договором суборенди, та посилається на копію відповідного акту приймання-передачі, доданого ним до відзиву на позовну заяву (а.с. 52). При цьому скаржник посилається на порушення судом першої інстанції ст. 238 ГПК України, оскільки, на думку відповідача, суд не навів мотивів відхилення наданого відповідачем акту прийому-передачі орендованого майна від 04.12.2018. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду не погоджується із зазначеними твердженнями апелянта, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Частиною 6 ст. 91 ГПК України встановлено, що якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час подання акту від 04.12.2018 не було зазначено про наявність у нього чи у іншої сторони оригіналу цього акту, також копію вказаного акту не було засвідчено належним чином, тобто вказаний доказ було подано відповідачем з порушенням процесуального законодавства.

Крім того, як встановлено місцевим господарським судом, факт підписання акту здачі-прийому від 04.12.2018 позивач заперечив, оригінал цього акту відповідачем не подано, а тому судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно не було прийнято акт від 04.12.2018 як доказ у справі. Відтак, доводи апеляційної скарги щодо недоведення факту повернення об`єкту суборенди саме 11.12.2018 а також щодо порушення місцевим судом ст. 238 ГПК України колегією суддів відхиляються.

Наведеним спростовуються також доводи відповідача про те, що позивачем невірно визначений період нарахування орендної плати, оскільки орендна плата була правомірно нарахована позивачем до 11.12.2018, тобто до дати фактичного повернення відповідачем орендованого майна.

Згідно з ч. 1-2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за змістом статті 549 ЦК України штраф визначений як форма неустойки, тоді як в силу статті 230 ГК України неустойка та штраф є видами штрафних санкцій, тобто штраф та неустойка не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Відтак, твердження апелянта про те, що на нього всупереч ст. 61 Конституції України покладено подвійну відповідальність за одне і те саме правопорушення, судовою колегією відхиляються як безпідставні, оскільки відповідальність відповідно до ст. 785 ЦК України виражена у формі неустойки, тобто у твердій сумі, а відповідальність, яку сторони погодили у договорі суборенди майна за прострочення терміну повернення орендованого майна, виражена у формі штрафу, тобто у відсотковій сумі від суборендної плати. На переконання колегії суддів, в межах одного виду господарсько-правової відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій, що не суперечить приписам статті 61 Конституції України. Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 09.07.2018 у справі №903/647/17 та від 11.10.2018 у справі №908/3327/16.

Судовою колегією перевірено здійснений місцевим господарським судом перерахунок суборендної плати за період з 01.12.2018 по 11.12.2018 та, враховуючи обставини справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сума суборендної плати, зазначена в рахунку №179 від 21.01.2019 за період з 01.12.208 по 03.12.2018, вже включена до рахунку №177 від 11.12.2018, який виставлений за період з 01.12.2018 по 11.12.2018 та частково оплачений відповідачем. Отже, суд першої інстанції правомірно встановив, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4 516,13 грн боргу зі сплати суборендної плати, а не 6 451,61 грн, як було заявлено позивачем.

Також, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 12 000,00 грн штрафу на підставі п. 6.3. договору, оскільки надані позивачем у якості доказів рахунки, виставлені за період дії договору, не містять відмітки щодо дати їх отримання відповідачем, а тому у суду відсутня можливість встановити період, протягом якого відповідачем мало б бути виконане зобов`язання зі сплати суборендних платежів.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд на підставі повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин та неправильного застосування норм матеріального права під час вирішення справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Сумської області від 02.04.2019 у справі № 920/94/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну Фізичної особи-підприємця Овсянко Наталії Євгеніївни на рішення Господарського суду Сумської області від 02.04.2019 у справі №920/94/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 02.04.2019 у справі №920/94/19 залишити без змін.

3. Справу №920/94/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 16.09.2019.