ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 5015/118/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Васьковський О.В., Пєсков В.Г.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина"

боржник, третя особа-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач"

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА"

представник - адвокат Астахов Р.М. (довіреність №28 від 19.08.2019)

відповідач - Товарна біржа "Альянс"

третя особа-1 - ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" арбітражний керуючий Козій Володимир Юрійович

кредитор - фізична особа-підприємець Гаврилюк Олександр Романович, особисто

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА"

на постанову Західного апеляційного господарського суду

від 03.06.2019

у складі колегії суддів: Мирутенко О.Л. (головуючий), Матущак О.І., Якімець Г.Г.

та ухвалу Господарського суду Львівської області (про відмову у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна боржника)

від 29.12.2018

у складі судді Чорній Л.З.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА"

до Товарної біржі "Альянс"

про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018, проведеного Товарною біржею "Альянс" з продажу майна (лота №1 та лота №2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач"

у справі №5015/118/11

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина"

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 24.06.2019 поштовим відправленням Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" (далі - ТОВ "ФК "ВЕСТА", позивач) звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.12.2018 (про відмову у відкритті провадження за заявою ТОВ "ФК "ВЕСТА" про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна боржника) у справі №5015/118/11 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №5015/118/11 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Банасько О.О., суддя - Білоус В.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.07.2019.

3. Ухвалою Верховного Суду від 02.08.2019 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Банасько О.О., Білоус В.В. відкрито касаційне провадження у справі №5015/118/11 за касаційною скаргою ТОВ "ФК "ВЕСТА" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.12.2018 (про відмову у відкритті провадження за заявою ТОВ "ФК "ВЕСТА" про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна боржника), розгляд касаційної скарги призначено на 05.09.2019.

4. У зв`язку з відпусткою суддів Банаська О.О. та Білоуса В.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №5015/118/11 визначено колегію суддів у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Васьковський О.В., Пєсков В.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2019; ухвалою Суду від 03.09.2019 Верховний Суд у зазначеному складі прийняв справу №5015/118/11 за касаційною скаргою ТОВ "ФК "ВЕСТА" на постанову апеляційного суду від 03.06.2019 та ухвалу суду першої інстанції від 29.12.2018 (про відмову у відкритті провадження за заявою ТОВ "ФК "ВЕСТА" про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна боржника) до провадження з призначеним ухвалою Суду від 02.08.2019 розглядом на 05.09.2019.

5. Відзиви на касаційну скаргу не надійшли.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст вимог заявника

6. 19.12.2018 поштовим відправленням Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" (далі - ТОВ "ФК "ВЕСТА") звернулося до Господарського суду Львівської області у справі про банкрутство №5015/118/11 з позовною заявою до Товарної біржі "Альянс" (далі - ТБ "Альянс", відповідач), за участі третіх осіб - товариства-боржника (як юридичної особи) та його ліквідатора Козія В.Ю. Позивач просив визнати недійсними результати аукціону, проведеного ТБ "Альянс" з продажу майна (лотів №1, №2) підприємства-боржника - ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" 07.12.2018, оформлені протоколами про проведення аукціону, з посиланням на порушення відповідачем, як організатором аукціону, приписів частини 8 статті 49, статті 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також просив витребувати в організатора аукціону (відповідача) належно засвідчені копії протоколів про проведення аукціону 07.12.2018 із зазначенням переможців аукціону та їх поштової адреси.

6.1. Позовна заява обґрунтована неправомірністю дій ліквідатора ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" Козія В.Ю. та організатора аукціону - ТБ "Альянс" щодо недопуску до участі у спірному аукціоні 07.12.2018 позивача, який 15.11.2018, в останній день подання заявок на участь в аукціоні, звернувся до організатора аукціону (відповідача) зі заявою на участь в аукціоні з продажу майна ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", сплатив гарантійний внесок та надав усі документи, зазначені відповідачем в оголошенні про проведення аукціону для визнання його учасником аукціону, однак, організатором аукціону прийнято рішення, оформлене протоколом від 16.11.2018, про відмову у визнанні ТОВ "ФК "ВЕСТА" учасником аукціону без зазначення конкретних вимог, яким не відповідає заява позивача на участь у спірному аукціоні 07.12.2018.

Позивач зауважив, що дії відповідача щодо недопуску позивача до участі в аукціоні не узгоджуються з вимогами частини 8 статті 49 Закону про банкрутство щодо заборони ліквідатору боржника, як замовнику, та організатору аукціону встановлювати вимоги, вчиняти дії чи виявляти бездіяльність, що має наслідком порушення рівності учасників аукціону чи допускає їх дискримінацію, а також порушує принцип змагальності на аукціоні, що вбачається за приписами частини 1 статті 55 Закону про банкрутство щодо обов`язку організатора аукціону визнати аукціон таким, що не відбувся, у разі відсутності учасників аукціону чи відсутності реальної конкуренції учасників аукціону.

За таких обставин, позивач, як особа, яка мала законні очікування щодо належного проведення аукціону та його участі в ньому, доводив, що недодержання відповідачем, як організатором аукціону, процедури проведення 07.12.2018 аукціону з продажу майна ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" в ліквідаційній процедурі порушило права позивача, як потенційного покупця спірного майна, та його майновий інтерес на участь в аукціоні; в обґрунтування наявності у нього права на звернення до суду з позовними вимогами про визнання недійсними результатів спірного аукціону ТОВ "ФК "ВЕСТА" зіслалося на правову позицію Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі №5/173/б.

Позивач зауважив, що в силу приписів частини 4 статті 10 та частини 8 статті 44 Закону про банкрутство спір щодо дійсності результатів аукціону з продажу майна підприємства-банкрута підлягає розгляду в межах справи про банкрутство, тому його позовні вимоги про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" підлягають розгляду в межах справи про банкрутство №5015/118/11.

Короткий зміст рішення першої інстанції

7. Ухвалою від 29.12.2018 Господарський суд Львівської області відмовив у відкритті провадження у справі ТОВ "ФК "ВЕСТА" до ТБ "Альянс" про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного ТБ "Альянс" з продажу майна (лота №1 та лота №2) підприємства ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" від 07.12.2018.

7.1. Місцевий суд встановив, що у позовній заяві ТОВ "ФК "ВЕСТА" зазначило про те, що спір про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", який проведено 07.12.2018, підлягає розгляду в межах справи про банкрутство №5015/118/11.

7.2. Суд першої інстанції, з посиланням на приписи частини 2 статті 4, частини 5 статті 41 ГПК України та статті 1 Закону про банкрутство, зазначив, що Законом про банкрутство визначено процесуальний статус учасників справи про банкрутство, що надає їм право на оскарження судових рішень, прийнятих у справі про банкрутство, а також дій (бездіяльності) інших учасників справи про банкрутство, зокрема, результатів продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі.

7.3. Місцевий суд встановив, що ТОВ "ФК "ВЕСТА" не має ні статусу учасника, ні сторони у справі №5015/118/11 про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", тому не вправі ініціювати спір щодо дійсності результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна товариства-банкрута в межах справи №5015/118/11 про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач".

7.4. З огляду на таке, суд відмовив у відкритті провадження у справі №5015/118/11 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута за заявою ТОВ "ФК "ВЕСТА", яке не є учасником даної справи про банкрутство.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

8. Постановою 03.06.2019 Західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ВЕСТА" залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.12.2018 - без змін.

8.1. Апеляційний суд, з посиланням на частину 2 статті 4, частину 5 статті 41 ГПК України, статтю 1 Закону про банкрутство, погодився з висновками суду першої інстанції про те, що скаржник не має статусу учасника (сторони) справи №5015/118/11 про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач". Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" подана ТОВ "ФК "ВЕСТА", яке не є учасником даної справи, тому не підлягає розгляду в межах справи №5015/118/11 про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", однак, ТОВ "ФК "ВЕСТА" не позбавлено права на звернення з аналогічним позовом в порядку позовного провадження.

8.2. Доводи апеляційної скарги про порушення місцевим судом приписів статей 10, 44 Закону про банкрутство з посиланням на те, що законодавцем передбачено концентрацію усіх майнових спорів щодо боржника в межах провадження у справі про банкрутство, тому спір щодо дійсності результатів аукціону з продажу майна банкрута підлягав розгляду господарським судом у справі про банкрутство №5015/118/11 без порушення окремої справи позовного провадження, апеляційним судом відхилено, оскільки ТОВ "ФК "ВЕСТА" не є учасником справи про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", а тому не наділене правом на оскарження правочинів, укладених за участю боржника, в межах провадження у справі про банкрутство; водночас, апеляційний суд зауважив, що скаржником пред`явлено позовні вимоги про недійсність результатів оспорюваного аукціону 07.12.2018 до ТБ "Альянс" як організатора аукціону, а не до боржника, майно якого було предметом продажу зі спірного аукціону, що визначало б підсудність такого спору Господарському суду Львівської області, який розглядає справу про банкрутство №5015/118/11.

8.3. Апеляційний суд відхилив, як необґрунтовані, доводи ТОВ "ФК "ВЕСТА" про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів частини 9 статті 176 ГПК України щодо надіслання місцевим судом справи за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ГПК України, та зазначив, що ТОВ "ФК "ВЕСТА" в позовній заяві просило господарський суд розглянути його позовні вимоги виключно в межах справи №5015/118/11 про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач".

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ТОВ "ФК "ВЕСТА")

9. Скаржник, з посиланням на частину 4 статті 10 Закону про банкрутство, доводив, що положення щодо концентрації усіх майнових спорів до боржника покликано забезпечити швидкий розгляд в межах одного провадження у справі про банкрутство різного роду скарг та суперечок, аби надати інструмент для реалізації скорочення строків процедур банкрутства, а норми законодавства про банкрутство (частина 8 статті 44 Закону) пов`язують розгляд спорів, що виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, саме з розглядом справи про банкрутство. Тому питання щодо дійсності результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна банкрута повинно розглядатись господарським судом в межах справи №5015/118/11 про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій помилково відмовили ТОВ "ФК "ВЕСТА" у відкритті провадження за його позовними вимогами щодо визнання недійсними результатів спірного аукціону в межах справи №5015/118/11.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

10. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №2343-XII від 14.05.1992, чинній станом на 12.01.2011 (дата порушення справи про банкрутство №5015/118/11)

Стаття 1 - банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури; сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут); учасники провадження у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю.

11. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, чинній з 19.01.2013

Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частина 8 статті 44 - спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Абзац 1 пункту 1-1 Розділу X Прикінцеві та перехідні положення - положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом.

12. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 3 статті 2 - основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; диспозитивність, пропорційність (пункти 2, 5, 6 частини 3 цієї статті).

Частина 1 статті 4 - право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частина 2 статті 4 - юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Частина 6 статті 12 - господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частина 1 статті 14 - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 2 статті 236 - законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

13. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування місцевим та апеляційним судами положень статті 1, частини 4 статті 10, частини 8 статті 44 Закону про банкрутство та частини 5 статті 41 ГПК України.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

14. За змістом статей 4, 14 ГПК України вбачається, що процесуальним законом гарантується право на звернення до господарського суду юридичним особам, фізичним особам-підприємцям та фізичним особам, які не є підприємцями, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також особам, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Розгляд справ господарським судом здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, що є реалізацією з боку суду принципу диспозитивності, як однієї із засад господарського судочинства.

Частиною 6 статті 12 ГПК України передбачено, що справи про банкрутство розглядаються господарськими судами у порядку, передбаченому цим кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Закон про банкрутство, яким встановлюються умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, об`єднує в собі норми матеріального та норми процесуального права, що визначають особливості провадження у процедурах неплатоспроможності.

Статтею 20 ГПК України передбачено, що розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, належить до предметної юрисдикції господарських судів, водночас, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 30 ГПК України справи у майнових спорах до боржника віднесено до територіальної підсудності господарського суду за місцезнаходженням боржника, а, відтак, до юрисдикції місцевого суду, яким здійснюється провадження у справі про банкрутство боржника.

Отже, спори з майновими вимогами до суб`єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, підлягають розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство юридичної особи, без порушення окремих справ позовного провадження, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство на забезпечення судового контролю в межах провадження у справі про банкрутство за діяльністю боржника під час здійснення щодо нього процедур банкрутства, формуванням активу та пасиву боржника та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів та відновлення платоспроможності боржника.

15. Законодавець також передбачає окремі спори немайнового характеру, які належить розглядати в межах провадження у справі про банкрутство. Зокрема, згідно з частиною 8 статті 44 Закону про банкрутство, спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що поняття "проведення аукціону" і "виконання результатів аукціону" охоплюють усі дії, які пов`язані з організацією процедури проведення аукціону та оформленням його результатів (обрання за конкурсом організатора аукціону, офіційне оприлюднення оголошення про продаж майна, розгляд заяв на участь в аукціоні та оформлення відповідними протоколами рішення організатора аукціону про допуск учасника до публічних торгів згідно із статтею 61 Закону про банкрутство, процедуру проведення аукціону ліцитатором та визначення ним переможця аукціону, оформлення організатором аукціону протоколу за результатами проведення аукціону, а також процедуру оплати покупцем за придбане з аукціону майно, укладення між переможцем аукціону та ліквідатором боржника договору купівлі-продажу майна з аукціону та його оформлення відповідно до вимог закону).

З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що спір щодо дійсності результатів аукціону з продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі охоплюється диспозицією частини 8 статті 44 Закону про банкрутство, тому підлягає розгляду в межах справи про банкрутство боржника, майно якого було предметом продажу зі спірного аукціону. Також, Суд зазначає, що у чисельних постановах Верховного Суду сформовано усталену практику застосування частини 8 статті 44 Закону про банкрутство при розгляді спорів про визнання недійсними результатів аукціону господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, а отже виведення таких немайнових спорів поза межі процедури банкрутства буде означати різний підхід суду до розгляду спорів, пов`язаних з проведенням аукціону з продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі та виконанням його результатів.

16. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, предметом спірних правовідносин є визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" за заявою ТОВ "ФК "ВЕСТА", щодо якого організатором аукціону ТБ "Альянс" прийнято рішення про відмову в його допуску до участі у спірному аукціоні.

Відмовляючи ТОВ "ФК "ВЕСТА" у відкритті провадження у справі №5015/118/11 за вимогами до ТБ "Альянс" про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 07.12.2018 з продажу майна (лоти №1, №2) ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", суди попередніх інстанцій виходили з того, що заявник - ТОВ "ФК "ВЕСТА" не є ні стороною, ні учасником справи №5015/118/11 про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", тому даний спір не підлягає розгляду в межах справи про банкрутство №5015/118/11.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій необґрунтованими з огляду на висновки, зазначені в пунктах 14-15 мотивувальної частини даної постанови, а також зважаючи на те, що предметом позову є вимога про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, щодо якого здійснюється провадження у справі про банкрутство №5015/118/11, тому на розгляд такого спору поширюється дія положень Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, чинній з 19.01.2013.

17. Частиною 8 статті 44 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 прямо передбачено, що спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів-купівлі продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Системний аналіз приписів частини 4 статті 10 та частини 8 статті 44 Закону про банкрутство дозволяє зробити висновок про те, що результати аукціону з продажу майна банкрута та правочин (договір), яким оформлені результати аукціону, можуть бути оскаржені саме в межах справи про банкрутство, як один з немайнових спорів, що охоплюється поняттям "спорів, які виникають при виконанні результатів аукціонів", та підлягає розгляду із застосуванням статей 49-75 Закону про банкрутство, що визначають порядок продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі.

Отже, висновки місцевого та апеляційного судів за змістом оскаржуваних рішень про те, що спір щодо дійсності результатів аукціону з продажу майна банкрута не підлягає розгляду в межах справи про банкрутство боржника є помилковими.

18. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ), не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Отже, статтею 6 Конвенції ЄСПЛ встановлено вимогу до судів щодо надання заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

19. Звертаючись з позовом про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", ТОВ "ФК "ВЕСТА" доводило порушенням його майнових прав та інтересів на участь у спірному аукціоні внаслідок прийняття організатором аукціону рішення про його недопуск до участі в аукціоні без належного обґрунтування підстав такої відмови з посиланням на конкретні вимоги Закону про банкрутство та повідомлення про проведення аукціону, яким така заява позивача не відповідає.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог зіслався на приписи частини 8 статті 49 та статті 55 Закону про банкрутство, якими встановлено заборону на вчинення ліквідатором боржника, як замовником, та організатором аукціону дій чи прояву бездіяльності, що будь-яким чином порушують рівність учасників аукціону та допускають їх дискримінацію, а також передбачено принцип змагальності на аукціоні, що визначає обов`язок організатора аукціону визнати його таким, що не відбувся, за відсутності учасників аукціону або реальної конкуренції його учасників.

20. Відмовляючи у відкритті провадження за позовними вимогами ТОВ "ФК "ВЕСТА", пред`явленими для розгляду в межах справи №5015/118/11 про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", суди першої та апеляційної інстанцій виходили з обставин відсутності у ТОВ "ФК "ВЕСТА" статусу, як сторони, так учасника справи про банкрутство №5015/118/11, що в цілому унеможливлює звернення ТОВ "ФК "ВЕСТА" у дану справу про банкрутство, в тому числі з вимогою про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач".

Оцінюючи спірні правовідносини щодо можливості звернення позивача у справі про визнання недійсним оспорюваного правочину з продажу в ліквідаційній процедурі майна боржника поза межами процедури банкрутства, колегія суддів касаційного суду вважає, що після внесення змін до ГПК України, які набрали чинності з 15.12.2017 та визначили виключну підсудність судам у справі про банкрутство спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником (пункт 8 частини 1 статті 20, та частина 9 статті 30 ГПК України), така правова можливість не існує, оскільки законодавцем в імперативному порядку визначено підсудність таких спорів саме суду у справі про банкрутство.

21. Колегія суддів касаційного суду зазначає, що відповідно до статей 2, 4, 14, 120 ГПК України суди зобов`язані саме у судовому засіданні дослідити належним чином питання порушення прав та законних інтересів особи, яка звернулася до господарського суду з позовними вимогами, з`ясувати у судовому засіданні з викликом учасників справи наявність правового зв`язку між сторонами у справі та перевірити правильність обраного позивачем способу захисту своїх прав та законних інтересів, виходячи з предмета та підстав позову, а також статусу особи, яка звернулася з вимогами майнового (немайнового) характеру у справу про банкрутство, і лише за наслідком дослідження таких обставин справи зробити висновок щодо наявності (відсутності) в особи, яка пред`явила відповідні вимоги у справу про банкрутство, права на судовий захист в обраний нею спосіб.

Така правова позиція узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.08.2019 у справі №62/112.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

22. Верховний Суд вважає обґрунтованими доводи скаржника про порушення судами першої та апеляційної інстанцій приписів частини 8 статті 44 Закону про банкрутство щодо порядку розгляду спорів, про визнання недійсними правочинів, укладених за участю боржника, та погоджується з необхідністю скасування постанови апеляційного суду від 03.06.2019 та ухвали суду першої інстанції від 29.12.2018 про відмову у відкритті провадженні у справі №5015/118/11 за позовними вимогами ТОВ "ФК "ВЕСТА" до ТБ "Альянс" про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 07.12.2018, з продажу майна (лоти №1, №2) ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", як такої, що прийнята з порушенням процесуальних норм (статей 2, 4, 14, 20, 30, 120 ГПК України), відповідно до висновків, викладених в пунктах 14-21 мотивувальної частини даної постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

23. З огляду на зазначене та наявність порушень норм процесуального права при прийнятті постанови апеляційним судом та ухвали судом першої інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваних рішень про відмову у відкритті провадження у справі №5015/118/11 за позовною заявою ТОВ "ФК "ВЕСТА" про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна банкрута та передання справи в зазначеній частині для подальшого розгляду до суду першої інстанції відповідно до частини 6 статті 310 ГПК України.

В. Судові витрати

24. У зв`язку із задоволенням касаційної скарги та переданням справи в частині розгляду позовної заяви ТОВ "ФК "ВЕСТА" про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна банкрута для подальшого розгляду до суду першої інстанції, питання розподілу витрат зі сплати судового збору за подання і розгляд касаційної скарги Верховним Судом відповідно до статті 129 ГПК України не вирішувалось.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, частиною 6 статті 310, статтею 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" задовольнити.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.12.2018 (про відмову у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна боржника) у справі №5015/118/11 скасувати.

Справу №5015/118/11 в частині розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" про визнання недійсними результатів аукціону 07.12.2018 з продажу майна банкрута передати для подальшого розгляду до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.В. Васьковський

В.Г. Пєсков