ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2019 м.Дніпро Справа № 908/2405/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П. Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Кібітлевська А.Ф., довіреність №36 від 01.01.2019, адвокат;

від відповідача: Молчанова А.В., ордер ДП №1196/012 від 18.09.2019, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Мрія на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.03.2019 у справі №908/2405/18 (суддя Азізбекян Т.А., повний текст рішення складено 18.04.2019)

за позовом: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Мрія, м.Запоріжжя

про стягнення 1 166 871 грн. 14 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго (надалі ПАТ Запоріжжяобленерго) в особі Запорізьких міських електричних мереж, з урахуванням уточнень позовних вимог, звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Мрія (надалі ТОВ Керуюча компанія Мрія) на свою користь 236 336 грн. 10 коп. пені, 20 150 грн. 71 коп. 3% річних та 49 611 грн. 41 коп. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.03.2019 у справі №908/2405/18 (суддя Азізбекян Т.А.) позов задоволено; з ТОВ Керуюча компанія Мрія на користь ПАТ „Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж стягнуто 236 336 грн. 10 коп. пені, 20 150 грн. 71 коп. 3% річних, 49 611 грн. 41 коп. інфляційних витрат та 4 591 грн. 47 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права, просить Центральний апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що:

- в порушення умов п.4.2.1 укладеного між сторонами договору №14415 від 01.11.2017 позивачем не було пред`явлено відповідачу ані претензії, ані вимоги щодо сплати сум нарахованої пені, 3% річних та інфляційних втрат;

- позивачем нараховано пеню за прострочення оплати за спожиту активну електричну енергію за період часу, що бере свій початок не з дати отримання рахунку на оплату;

- місцевим господарським судом не враховано, що наявність переплати відповідача за спожиту електричну енергію є підтвердженням відсутності прострочення виконання зобов`язання, тому за цей період пеня не може нараховуватись;

- ПАТ Запоріжжяобленерго всупереч умовам договору з 01.05.2018 змінило форму рахунку на оплату за активну електроенергію, надаючи ТОВ Керуюча компанія Мрія тільки загальні обсяги проданої електричної енергії за тарифними групами без деталізації за кожною комерційною точкою обліку кожного об`єкта електропостачання;

- при розрахунку сум оплати електричної енергії, спожитої ТОВ «Керуюча компанія «Мрія», обсяги електричної енергії, спожитої провайдерами, позивачем не враховані і тому ПАТ «Запоріжжяобленерго» отримує подвійну оплату;

- має місце безоблікове споживання електричної енергії, відшкодування якої покладається на ТОВ «Керуюча компанія «Мрія», внаслідок нездійснення контролю з боку ПАТ «Запоріжжяобленерго» підключення до електричних мереж;

- місцевий господарський суд, застосувавши п.2 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, помилково прийняв до розгляду заяву позивача щодо збільшення позовних вимог.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, проведення якої він просить доручити Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз; на вирішення експертизи пропонує поставити питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж розмір заборгованості за поставлену ТОВ Керуюча компанія Мрія електричну енергію за договором про постачання електричної енергії №14415 від 01.11.2017 за період з березня 2018 року по серпень 2018 року.

04.06.2019 від позивача на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшли заперечення на проведення у справі судово-економічної експертизи та 06.06.2019 відзив на апеляційну скаргу, яким він просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Вказує, що:

- направлення претензії або вимоги є правом а не обов`язком позивача, отже, пред`явлення позовної заяви - це і є форма вимоги щодо сплати штрафних та фінансових санкцій;

- наведені у апеляційній скарзі неконкретні доводи щодо неправомірності нарахування позивачем штрафних та фінансових санкцій (не зазначено, якого конкретного періоду, строку та суми нарахувань стосується), є лише припущенням, що спростовується наданими доказами, що маються в матеріалах справи;

- позивачем у строки, які визначені ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме, до закінчення підготовчого засідання, а відповідач невірно трактує приписи цієї статті, оскільки підготовче засідання не передбачене у спрощеному позовному провадженні;

- основний борг відповідачем повністю сплачений на підставі виставлених позивачем рахунків, тобто визнаний, тому є недоречними доводи апелянта стосовно невірних відомостей, зазначених у рахунках.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі №908/2405/18 у задоволенні клопотання апелянта щодо призначення судово-економічної експертизи відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (постачальник) та ТОВ Керуюча компанія Мрія (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №14415 від 01.11.2017 (надалі -договір), за умовами якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача згідно додатка №5 з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість електричної енергії, використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.3.4 договору передбачено, що споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка №4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію та додатка №5 Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 3.1.1 договору постачальник має право отримати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

Пунктом 1 додатку №4 до договору встановлено, що розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на рахунок постачальника, вказаний в п.10 договору. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника.

Згідно п. 4 Додатку № 4 до договору споживач не пізніше 14-00 годин 3-го робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до постачальника для подання у двох примірниках підписаних уповноваженою особою споживача та скріплених його печаткою:

- акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за формою додатка № 5.1;

- акта звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної постачальником за тарифами, диференційованими за періодами часу за формою додатка № 5.4 (у випадку розрахунку за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу).

Постачальник електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає споживачу.

Відповідно до п. 6 вказаного додатку за підсумками розрахункового періоду постачальник виписує споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячі з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Рахунки направляються постачальником споживачу поштою рекомендованим листом, нарочно або віддаються представнику споживача під розпис у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою постачальника журналі (п. 9 зазначеного додатку).

Пунктом 10 додатку № 4 до договору встановлено, що споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка, здійснити оплату рахунка, що направляється йому постачальником.

Датою отримання рахунка вважається:

- при направлені рекомендованим листом - дата зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів);

- у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику споживача під розпис в журналі, дата зазначена в журналі;

- при направлені нарочним - дата вручення споживачу.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань (п.9.5 договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Пунктом 6.39 ПКЕЕ визначено, що у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду.

Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. У цьому разі відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо своєчасної оплати спожитої електричної енергії у листопаді, грудні 2017 та лютому серпні 2018 року, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього 970 705 грн. 28 коп. заборгованості, 182 505 грн. 25 коп. пені за період: з 19.12.2017 по 31.10.2018, 15 690 грн. 37 коп. 3% річних за період: з 19.12.2017 по 31.08.2018 та 17 970 грн.24 коп. інфляційних втрат за період: з 01.04.2018 по 30.09.2018.

Згідно уточнених позовних вимог, пред`явлено до стягнення 236 336 грн. 10 коп. пені, 49 611 грн. 41 коп. інфляційних втрат, 20 150 грн. 71 коп. 3% річних, які нараховані за період: з 19.12.2017 по 10.12.2018.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Позивач в уточненій позовній заяві посилається на оплату відповідачем спірної заборгованості, але з порушенням встановленого договором строку, внаслідок чого й нараховані пеня, інфляційні збитки та 3% річних.

В обґрунтування своїх заперечень, відповідач вибірково ставить під сумнів нарахування пред`явлених до стягнення сум за наступними рахунками:

- 07.09.2018 відповідачу рекомендованим листом було направлено рахунок №14415/8а від 31.08.2018, останній день оплати рахунку (враховуючи 5 операційних днів та 3 дні поштового пробігу документа) є 18.09.2018; виставлений рахунок не сплачено відповідачем у зазначений договором термін; таким чином, за недотримання термінів сплати рахунку №14415/8а від 31.08.2018 відповідачу було нараховано пеню за кожний день прострочення починаючи з 19.09.2018 по день фактичної оплати;

- 08.06.2018 відповідачу рекомендованим листом було направлено рахунок №14415/5а від 31.05.2018, останній день оплати рахунку (враховуючи 5 операційних днів та 3 дні поштового пробігу документа) є 18.06.2018; виставлений рахунок не сплачено відповідачем у зазначений договором термін; таким чином, за недотримання термінів сплати рахунку №14415/5а від 31.05.2018 відповідачу було нараховано пеню за кожний день прострочення починаючи з 19.06.2018 по день фактичної оплати.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивильного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, позивачем вірно нараховано пеню, інфляційні збитки та 3% річних на підставі невиконаного зобов`язання, а саме, порушення термінів оплати.

Окрім того, в обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на необґрунтованість виставлених рахунків, ненадання позивачем достатньої інформації щодо фактичного обсягу спожитої активної електричної енергії та методики його розрахунку, ненадання акту звірки на подвійну оплату за об`єктами, до яких підключені Інтернет-провайдери.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію на підставі виставлених рахунків до сплати. Позивач вказує, що з щомісячним отриманням рахунків за спірний період відповідач жодного разу до нього не звертався щодо коригування суми основного боргу, що свідчить про його згоду з виставленими позивачем рахунками, підтвердженням чого є визнання боргу, а саме, оплата у повному обсязі основної заборгованості за спожиту активну електричну енергію в процесі розгляду справи.

Умовами укладеного між сторонами договору саме на відповідача покладений обов`язок направляти свого представника до постачальника для подання у двох примірниках підписаних уповноваженою особою споживача та скріплених його печаткою:

- акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за формою додатка № 5.1;

- акта звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної постачальником за тарифами, диференційованими за періодами часу за формою додатка № 5.4 (у випадку розрахунку за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу).

Як пояснює представник позивача, вихідні дані, зазначені у спірних рахунках, є тотожними з даними щодо обсягу електричної енергії у актах, наданих відповідачем.

Заперечуючи проти правомірності визначення позивачем обсягу спожитої відповідачем електричної енергії, апелянтом не надано належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні ст. ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження своїх доводів, на спростування здійсненних позивачем розрахунків, не надано контррозрахунку спірної заборгованості, доказів, що підтверджують наявність переплати відповідача за отриману електричну енергію за спірний період, отримання позивачем подвійної плати, факт безоблікового споживання електричної енергії іншими особами, відшкодування якої покладається на ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» внаслідок нездійснення контролю підключення до електричних мереж з боку ПАТ «Запоріжжяобленерго» тощо.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 4.2.1 договору сторонами узгоджено, що за недотримання термінів сплати рахунків за активну електричну енергію (п.10 додатка №4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію) позивач сплачує постачальнику пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов`язання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Згідно ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунки спірних нарахувань здійснені позивачем вірно, таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Стосовно доводів апелянта, що в порушення умов п.4.2.1 укладеного між сторонами договору позивачем не було пред`явлено відповідачу ані претензії, ані вимоги щодо сплати сум нарахованої пені, 3% річних та інфляційних втрат, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Досудове врегулювання господарських спорів - це дії, направлені на вирішення спорів між учасниками господарських відносин з приводу порушених майнових прав і законних інтересів, який застосовується до судової процедури. Його використання є правом, а не обов`язком суб`єктів господарських правовідносин. Встановлення договором обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації конституційного права на судовий захист, який передбачений ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15. 16 Цивильного кодексу України. Таким чином, ненаправлення претензії або вимоги позивачем не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення ним зобов`язань за договором.

Не вбачає колегія суддів в діях місцевого господарського суду при вирішенні спору й порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався своїм правом та надав місцевому господарському до суду 18.01.2019 заяву про збільшення розміру позовних вимог від 15.01.2019 за № 13/33, яка була прийнята судом до розгляду до закінчення підготовчого засідання, тобто з дотриманням вимог вищезазначеної норми.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на ТОВ Керуюча компанія Мрія.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Мрія залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.03.2019 у справі №908/2405/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складено 19.09.2019).