УХВАЛА

16.09.2019Справа №910/11906/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» про забезпечення позову і додані до неї матеріали

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"

до Приватного акціонерного товариства "Квазар"

про визнання недійсним договору

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Квазар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"

про зобов`язання вчинити дії,

представники учасників справи: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Квазар" про визнання недійсним вчиненого ПАТ "Квазар" одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору № 1а про виконання робіт і надання послуг від 28.07.1995, позивач отримав у користування об`єкти нерухомого майна відповідно до додатку № 1 до договору та послуги з охорони, пропуску на об`єкт оренди, та гарантію безперебійного забезпечення об`єкта оренди всіма видами енергоносіїв; відповідно до підписаної сторонами додаткової угоди № 20/3 строк дії договору № 1а від 28.07.1995 продовжено з 01.01.2018 до 31.12.2019, проте незважаючи на продовження строку дії договору відповідач 31.08.2018 направив позивачу повідомлення про відмову від договору № 1 а від 28.07.1995 і дострокове його розірвання із посиланням на ч. 3 ст. 651 ЦК України та п.5.2 договору (несплата платежів протягом 3-х місяців), зокрема відповідач повідомив про припинення з 01.09.2018 виконання робіт та надання послуг по договору, відмову від договору в повному обсязі та його розірвання, необхідність звільнення/повернення займаних позивачем приміщень/майна до 01.09.2018. За доводами позивача, відповідач шляхом направлення повідомлення від 31.08.2018 № 372/а вчинив правочин щодо одностороннього розірвання договору № 1а від 28.07.1995, який в силу положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 216, ч. 3 ст. 651, ч.1 ст. 782 ЦК України є недійсним, оскільки позивач належним чином сплачував платежі за договором, останній платіж проведено 02.08.2018 на користь ПрАТ "Кріпта", яке за повідомленням відповідача стало власником приміщень та правонаступником ПАТ "Квазар".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11906/18, підготовче засідання призначено на 09.10.2018.

02.10.2018 до суду відповідачем подано зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІЛЛАР", в якому відповідач, посилаючись на вищевикладені доводи, зазначені у відзиві щодо наявність простроченого зобов`язання наймача по оплаті платежів за три місяці, припинення правовідносин сторін з 01.09.2018 у зв`язку з розірвання договору з моменту отримання листа за вих.№ 327/А від 31.08.2018, заявив вимогу зобов`язати ТОВ "Піллар" повернути ПАТ "Квазар" орендовані згідно договору № 1а від 27.07.1995 про виконання робіт і надання послуг нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна.

Ухвалою суду від 08.10.2018 прийнято зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Квазар" до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18 березня 2019 року у задоволенні первісного позову повністю відмовлено; зустрічний позов - задоволено; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" повернути Приватному акціонерному товариству "Квазар" орендовані згідно договору № 1а від 27 липня 1995 року про виконання робіт і надання послуг нежитлові приміщення, загальною площею 20010,60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна.

Постановою Верховного Суду від 12.06.2019 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 18 березня 2019 року та рішення Господарського суду міста Києва від 04 грудня 2018 року у справі №910/11906/18 скасовано, справу №910/11906/18 направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

За результатом проведення автоматичного розподілу справ між суддями, справу №922/2427/18 передано для розгляду судді Блажівській О.Є.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 прийнято справу №910/11996/18 до свого провадження, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.07.2019.

24.07.2019 через відділ Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Квазар" надійшли пояснення по справі.

25.07.2019 через відділ Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"надійшли пояснення.

26.07.2019 через відділ Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

Судове засідання, призначене на 31.07.2019 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Блажівської О.Є у відпустці, наступне підготовче засідання у справі № 910/11906/18 призначено на 11.09.2019.

31.07.2019 через відділ Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Квазар" надійшло заперечення на письмові пояснення.

Судове засідання, призначене на 11.09.2019 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Блажівської О.Є на лікарняному, наступне підготовче засідання у справі № 910/11906/18 призначено на 02.10.2019.

11.09.2019 через відділ Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить:

- заборонити Приватному акціонерному товариству "Квазар" передавати третім особам в користування (оренду) об`єкти нерухомого майна, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" орендувало на підставі Договору №1а від 28.07.1995 про виконання робіт і надання послуг;

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Квазар" надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Піллар" та його уповноваженим представникам доступ до об`єктів нерухомого майна, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" орендувало на підставі Договору №1а від 28.07.1995 про виконання робіт і надання послуг.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За змістом п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, положеннями частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №16 від 26.12.2011 господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом за первісним позовом є визнання недійсним вчиненого ПАТ "Квазар" одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем, разом тим, за зустрічним позовом предметом є повернення ПАТ "Квазар" орендовані згідно договору № 1а від 27.07.1995 про виконання робіт і надання послуг нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" у заяві про забезпечення позову, в якій заявник просить:

- заборонити Приватному акціонерному товариства "Квазар" передавати третім особам в користування (оренду) об`єкти нерухомого майна, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" орендувало на підставі Договору №1а від 28.07.1995 про виконання робіт і надання послуг;

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Квазар" надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Піллар" та його уповноваженим представникам доступ до об`єктів нерухомого майна, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" орендувало на підставі Договору №1а від 28.07.1995 про виконання робіт і надання послуг.

В той же час, у поданій заяві про забезпечення позову заявником не наведено належних доводів, які б свідчили про різницю між запропонованими ним заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог та не обґрунтовано доцільності вжиття таких заходів, а також не обґрунтовано щодо адекватності обраного виду забезпечення позову вимогам позовної заяви.

За таких обставин, враховуючи викладене та оскільки, заявником не доведено те, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та враховуючи вимоги зазначеної заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Враховуючи, що суддя Господарського суду міста Києва Блажівська О.Є. у період з 02.09.2019 - 13.09.2019 перебувала на лікарняному, питання про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» про забезпечення позову вирішувалось 16.09.2019.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська