ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2159/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут" (УХІН), м. Харків
до Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м.Харків
про стягнення 83913,37 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

09.07.19р. позивач - ДП "Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут" (УХІН) (61023, м.Харків, вул.Весніна, 7, код 00190443) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного АТ "Харківський коксовий завод" (юридична адреса:61010, м.Харків, вул.Гімназійна набережна,24, поштова адреса: 61071, м.Харків, вул.Карачівське шосе, 44, код 24481702) про стягнення 83913,37 грн., з яких 67000,00 грн. боргу, 11894,79 грн. пені, 1668,58 грн. 3% річних, 3350,00 інфляційних, окрім цього 1762,00 грн. судового збору.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №89.2018 від 29.12.2017р. про науково-технічне забезпечення виробничої діяльності, щодо розрахунків за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.07.2019р. позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення даної ухвали. Визначено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання належним чином засвідчених копій додатків до позову; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; визначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

23.07.2019 р. позивач надав до суду заяву про усунення недоліків (вх.№17878) на виконання вимог суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2159/19 в порядку спрощеного позовного провадження, з розглядом в судовому засіданні з повідомленням сторін, призначивши судове засідання з розгляду справи по суті на 21.08.2019 р.

21.08.2019 р. суд оголосив протокольну ухвалу на підставі ст.216 ГПК України про відкладення судового засідання на 18.09.2019 року об 11:45.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 18.09.2019 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

У відповідності з Договором № 89.2018 на науково-технічне забезпечення виробничої діяльності, укладеним 29.12.2017 р. (далі-Договір) - Приватне акціонерне Товариство «Харківський коксовий завод» (далі - ПАТ «ХКЗ», Відповідач) отримав науково-технічну роботу «Надання технічної допомоги з досліджень складу та властивостей концентратів, які постачаються на завод, виробничої шихти та коксу з метою стабілізації його якості» з боку Державного підприємства «Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут (УХІН)» (далі - ДП «УХІН», Позивач), однак не розрахувався повністю за отримані послуги станом на 25.05.2019 року, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 67000,00 грн.

Відповідно до п.1.1. Договору Замовник доручає, Виконавець приймає на себе відповідно до умов даного договору виконання роботи «Надання технічної допомоги з досліджень складу та властивостей концентратів, які постачаються на завод, виробничої шихти та коксу з метою стабілізації його якості».

Відповідно до п.1.2. Договору термін виконання роботи по Договору до "25" грудня 2018 р.

Відповідно до п.1.3. Договору зміст і терміни основних етапів роботи, що виконує Виконавець, визначається техні чним завданням і календарним планом, які є невід`ємною складовою цього Договору.

Відповідно до п.1.1. Договору за виконану роботу згідно цього Договору Замовник перераховує Виконавцю відпо відно до Протоколу погодження договірної ціни (Додаток № 2) 116 666.67 грн. (сто шістнадцять тисяч шістсот шістдесят шість грн. 67 коп.) плюс ПДВ 23 333.33 грн. (двадцять три тисячі триста тридцять три грн. 33 коп.) Разом: 140 000,00 грн. (сто сорок тисяч грн. 00 коп.)

Відповідно до п.2.1. Договору, оплата здійснюється поетапно, за фактично виконаний в період етапу обсяг роботи, згідно підписаним актам здавання-приймання відповідно до календарного плану.

Відповідно до п.2.2. Договору, оплата виконаної роботи здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту здавання-приймання. За порушення умов оплати виконання наступних етапів роботи переноситься на більш пізній термін, узгоджений Сторонами шляхом укладення додаткової угоди. При зменшенні обсягу фінансування за Договором, обсяг виконуваної роботи зменшується до фактичного обсягу фінансування за згодою Сторін, про що Сторонами укладає ться додаткова угода.

Відповідно до п.3.1. Договору, при завершенні кожного етапу роботи Виконавець представляє Замовнику акт здавання-приймання виконаної роботи з додатком до нього комплекту наукової, технічної та іншої документації, передбаченої умовами Договору.

Відповідно до п.3.2. Договору замовник протягом 10 днів з дня отримання акту здавання-приймання виконаної роботи і звітних документів, зазначених у п.3.1 цього Договору зобов`язаний направити Ви конавцю підписаний акт здавання-приймання виконаної роботи або мотивовану відмову від приймання роботи.

Відповідно до п.3.3. Договору, у разі мотивованої відмови Замовника сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок, термінів їх виконання.

На підтвердження виконаних науково-дослідницьких робіт між ДП «УХІН» та ПАТ «ХКЗ» по зазначеному вище Договору підписані Акт № 142.18 від 21.03.2018 р. здавання-приймання роботи по Договору № 89.2018 на суму 33600,00 грн. та Акт №275.18 від 21.06.2018 р. на суму 33600,00 грн., на загальну суму 67200,00 грн.

На підставі п.2.3. укладеного між Сторонами Договору - оплата виконаної роботи здійснюється протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання акту здавання-приймання.

Незважаючи на викладені положення Договору, Відповідач не здійснив оплату у встановлені строки, чим порушив умови Договору.

Відповідно до п.4.1. Договорів - за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором - передбачена майнова відповідальність Сторони, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч.1 ст.174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно із положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, зокрема передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання позивачем на користь відповідача послуг за спірним договором підтверджується актами здавання-приймання роботи, наявними у матеріалах справи, які підписані з боку відповідача та відповідачем жодним чином не спростовується.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо оплати наданих послуг визначений умовами договору та є таким, що настав та мав бути сплаченим за актом від 21.03.2018 р. у сумі 33600,00 грн. до 20.04.2018 р., а за актом від 21.06.2018 р. на суму 33600,00 грн. - до 21.07.2018 р.

Зазначене зумовлює прийняття судового рішення про задоволення позову про стягнення зазначеного боргу на користь позивача.

Згідно із ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі та не розрахувався за надані позивачем послуги у визначений умовами договору строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором на суму 67000,00 грн., які заявляє позивач до стягнення, а отже позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в розмірі 67000,00 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи і тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Суд встановив, що спірним договором не передбачено сплату пені.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 11894,79 грн. пені.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, умови укладеного Договору та порушення виконання зобов`язання відповідачем, позивачем за період з 22.07.2018р. по 25.12.2018 р. було нараховано 3350,00 грн. інфляційних втрат, а також, за період з 01.07.2018р. по 01.05.2019 р. було нараховано 1668,58 грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню інфляційних втрат суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню у сумі 3350,00 грн.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню 3% річних суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню частково у сумі 1621,94 грн., в іншій частині слід відмовити, у зв`язку з невірним розрахунком.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору розподіляються між сторонами пропорційно задоволених вимог, таким чином судовий збір у розмірі 1079,58 грн. покладається на відповідача, решта залишається за позивачем, у зв`язку з частковою відмовою у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (юридична адреса: 61010, м.Харків, вул.Гімназійна набережна,24, поштова адреса: 61071, м.Харків, вул.Карачівське шосе, 44; ; р/р НОМЕР_1 в ПАТ "Європромбанк" м.Київ, МФО 377090) на користь Державного підприємства "Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут" (УХІН) (адреса: 61023, м.Харків, вул.Весніна, 7; ; р/р НОМЕР_2 в ПАТ "Укрексімбанк" філія м.Харків, МФО 322313) 67000,00 грн. боргу, 1621,94 грн. 3% річних, 3350,00 грн. інфляційних, 1079,58 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "23" вересня 2019 р.

Суддя К.В. Аріт