Справа № 909/474/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.09.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляка П.Я., розглянувши матеріали справи

за позовом: Національного банку України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В ході провадження у справі 22.07.19 до суду в порядку ст. 49 ГПК України надійшла позовна заява особи, що не є учасником даної справи, - ТОВ "Тайлон" із вимогами залучити останнє до участі у справі №909/474/18 як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та зобов`язати ПАТ КБ "Приватбанк" погасити заборгованість за кредитним договором від 03.03.19 № 19 шляхом перерахування на банківський рахунок НБУ грошові кошти у повній сумі заборгованості.

Ухвалою суду від 06.08.19 відкладено вирішення питання про прийняття позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" у справі №909/474/19 за позовом Національного банку України до товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про звернення стягнення на предмет іпотеки за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Приватбанк" до повернення матеріалів справи №909/474/18 до Господарського суду Івано-Франківської області.

28.08.19 до Господарського суду Івано-Франківської області повернулися матеріали справи №909/474/18.

За змістом ст.49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу в справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

За приписами статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України "Про судовий збір". У відповідності до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 вказаного Закону, ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 - 1921,00грн. Таким чином, за звернення до суду з даним позовом заявник повинен сплати судовий збір в розмірі 1921,00грн.

Доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі заявником суду не подано, проте зі змісту позовної заяви вбачається клопотання про відстрочення від сплати судового збору у зв"язку з тимчасовими фінансовими складнощами.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даною статтею передбачено не обов`язок, а право суду відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору. Як вбачається з вищевикладеного, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у ст. 8 Закону України «Про судовий збір» дій є врахування ним майнового стану сторони.

Законом України «Про судовий збір» передбачені виключні підстави звільнення позивача від сплати судового збору, однак суд констатує, що позивачем не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, що свідчить про відсутність належних підстав для звільнення від сплати судового збору.

Заявник не належить до жодної з категорії осіб, визначеної у частині 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", як і предмет даного спору не пов`язаний з захистом соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. При цьому, доказів на підтвердження тимчасових фінансових складнощів заявник суду не подав.

За таких обставин, оскільки стаття 8 Закону України "Про судовий збір" наділяє правом в наданні відстрочення сплати судового збору, яким суд користується за наявності виключних обставин та за наявності відповідних умов, які у даному конкретному випадку відсутні, суд не вбачає правових підстав для відстрочення заявнику сплати судового збору, а відтак в задоволенні клопотання про відстрочку сплати судового збору слід відмовити.

Водночас, статтею 129 Конституції України, як однією із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Крім того, загальний принцип рівності усіх перед законом визначено нормами статтею 24 Конституції України, статтею 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.

В контексті зазначених норм слід мати на увазі, що всі підприємства та організації, які звертаються до господарського суду, за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, зобов`язані дотримуватись процесуальної форми подання позову. При здійсненні судочинства, господарський суд повинен забезпечити процесуальну рівність сторін, не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою. Таким чином, на органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і на суб`єктів господарювання та громадян законом поставлено у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом надання відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Європейський суд з прав людини наголошує, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Однак, положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 не означає й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах, а відтак, вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі"). Разом з тим, статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 не стверджує, що держава має забезпечувати безкоштовну правову допомогу у кожному спорі, що стосується "цивільних прав". Стаття 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 іноді може зобов`язати державу надати правову допомогу, коли така допомога неминуча для ефективного доступу до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії).

В силу частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що заявником при зверненні до Господарського суду Івано-Франківської області з даною позовною заявою не дотримано вимог пункту 2 частини 1 статті 164, що в свою чергу в силу частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

При цьому, суд констатує, що за звернення до суду з даним позовом заявник повинен сплати судовий збір в розмірі 1921,00грн.

Керуючись ст.4, 8 Закону України «Про судовий збір», ст.49, 91, 162, 164, 174, 180, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" про відстрочку сплати судового збору.

2. Позовну заяву вх.№14335/19 від 22.07.19 товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" залишити без руху.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Тайлон" протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

4. Роз`яснити позивачу, що згідно ч. ч. 3,4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Учасники справи можуть отримувати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud5010/ та на веб-сторінці Єдиного державного реєстру судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/.

Ухвалу підписано 17.09.2019 .

Суддя Матуляк П. Я.