ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1305/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/1305/19

За позовом: Приватної агрофірми „Дністер (81635, Львівська обл., Миколаївський район, с.Верин; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт (67700 Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд. 77; )

про стягнення 339137 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Встановив: Приватна агрофірма „Дністер звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт про стягнення 339137 грн.

Позовні вимоги Приватної агрофірми „Дністер направлено на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт основного боргу у розмірі 331500 грн., 3% річних у розмірі 2997 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4640 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1305/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "12" червня 2019 р. о 13:45.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, позивачем - Приватною агрофірмою „Дністер було заявлено клопотання від 13.05.2019р. вх. № ГСОО 2-2173/19 про витребування доказів, у якому позивач просить суд витребувати в Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області інформацію з документальним підтвердженням щодо того, чи скористалося Товариство з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон Спорт податковим кредитом у зв`язку із здійсненням господарських операцій з придбання протягом червня-жовтня 2018 року піску у Приватної агрофірми „Дністер на загальну суму 1027750 грн., в тому числі ПДВ 171291,67 грн.

В обґрунтування поданого клопотання про витребування доказів, Приватною агрофірмою „Дністер було зазначено суду, що позивач ґрунтуючи позовні вимоги, зокрема, посилався на ті обставини, що з 17.07.2018р. по 19.10.2018р. позивач здійснив відповідачу поставку товару на загальну суму 1027750 грн., щодо яких відповідач не підписав видаткові накладні.

Однак, позивачем на суму поставленого відповідачу товару в сумі 1027750 грн., відповідно до вимог н.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України в підтвердження здійснення таких господарських операцій з поставки товару відповідачу складались і реєструвались в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні №324 від 27.06.2018р., № 169 від 13.07.2018р., №149 від 10.08.2018р., №265 від 16.10.2018р., №287 від 17.10.2018р., №328 від 19.10.2018р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.05.2019р. клопотання Приватної агрофірми „Дністер від 13.05.2019р. вх. № ГСОО 2-2173/19 про витребування доказів задоволено. Витребувано у Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області відомості щодо отримання Товариством з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон Спорт податкового кредиту у зв`язку із здійсненням господарських операцій з придбання протягом червня-жовтня 2018 року піску у Приватної агрофірми „Дністер на загальну суму 1027750 грн., в тому числі ПДВ 171291,67 грн. Встановлено Головному управлінню Державної фіскальної служби у Харківській області строк для подання до суду витребуваних доказів протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали суду. У разі неможливості подання витребуваних доказів у встановлений судом строк повідомити про це письмово протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали суду. Повідомлено Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд може застосувати до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

27.05.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого Приватна агрофірма „Дністер просила суд підготовче засідання у справі №916/1305/19, призначене на 12.06.2019р., провести без участі представника позивача, за наявними у справі документами.

03.06.2019р. до господарського суду Одеської області від Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області надійшли документи на виконання ухвали господарського суду Одеської області від 20.05.2019р. про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.06.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/1305/19 на 30 днів до 19.08.2019р відкладено підготовче засідання на "05" серпня 2019 р. о 10:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 05.08.2019р. о 10:00.

04.07.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого Приватна агрофірма „Дністер просила суд підготовче засідання у справі №916/1305/19, призначене на 05.08.2019р., провести без участі представника позивача, за наявними у справі документами.

22.07.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про витрати пов`язані із розглядом справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.08.2019р. відкладено підготовче засідання на "19" серпня 2019 р. о 09:45. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 19.06.2019р. о 09:45.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1305/19. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "18" вересня 2019 р. о 13:45. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 18.09.2019р. о 13:45.

27.08.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача було подано доповнення до заяви про витрати, пов`язані із розглядом справи.

16.09.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого Приватна агрофірма „Дністер просила суд підготовче засідання у справі №916/1305/19, призначене на 18.09.2019р., провести без участі представника позивача, за наявними у справі документами.

Ухвали господарського суду Одеської області від 20.05.2019р., 12.06.2019р., 05.08.2019р., від 19.08.2019р. скеровувались на юридичну адресу місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт: 67700 Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, буд. 77, проте, інформації про отримання, або невручення ухвал суду станом на 18.09.2019 року у суду не має.

Разом із цим, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвали господарського суду Одеської області від 20.05.2019р., 12.06.2019р., 05.08.2019р., від 19.08.2019р. було надіслано до цього Реєстру.

Верховний суд у Постанові від 13.12.2018 року по справі № 925/1565/16 зазначає: „Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" від 22.12.2005 № 3262-IV. Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державною. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України"). Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

13.09.2019р. до господарського суду Одеської області позивачем було надано докази надсилання на адресу відповідача копії ухвали суду.

Також, 27.08.2019р. до господарського суду Одеської області позивачем знову було надано докази надсилання на адресу відповідача копії ухвали суду.

Господарським судом Одеської області 06.08.2019р. відповідача було повідомлення про розгляд даної справи шляхом телефонограми.

На підставі викладеного, суд зазначає, що наразі вжито усі можливі заходи щодо належного повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт про розгляд даної справи у суді, проте, відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав. У судове засідання представник відповідача не з`явились, про поважність причин своєї відсутності суд не повідомив.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №916/2349/17).

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

19.08.2019р. складено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача під час розгляду справи, суд встановив.

Позивачем було зазначено суду, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт в червні 2018 року звернувся до Приватної агрофірми „Дністер з пропозицією здійснити поставку товару - піску будівельного просіяного в м. Мукачево Закарпатської області.

Надалі, відповідачем 27.06.2018р. та 13.07.2018р. було здійснено попередню оплату на банківський рахунок позивача у розмірі 11250,00 грн. та 15000,00 грн. відповідно та загальна суму попередньої оплати становили 26250,00 грн.

Позивачем на вказану суму попередньої оплати було здійснено на користь відповідача поставку товару, а саме 16.07.2018р. на суму 8820,00 грн. та 17.07.2018р. на суму 17460,00грн.

У подальшому, 10.08.2018р. відповідачем було здійснено попередню оплату на банківський рахунок позивача у розмірі 670000,00 грн.

У зв`язку з чим, позивачем в період з 21.08.2018р. по 19.10.2018р. було здійснено поставку товару на користь відповідача на загальну суму 1001500,00 грн., відповідно до наступного:

- 21.08.2018р. було поставлено товар на загальну суму 88750,00 грн., в тому числі ПДВ - 14791,67 грн. (видаткова накладна № РНК82108100 від 21.08.2018р.);

- 01.09.2018р, було поставлено товар на загальну суму 88750,00 грн., в тому числі ПДВ - 14 791,67 грн. (видаткова накладна № РНК80109037 від 01.09.2018р.);

- 24.09.2018р. було поставлено товар на загальну суму 88750,00 грн., в тому числі ПДВ - 14 791,67 грн. (видаткова накладна № РНК82409104 від 24.09.2018р.);

- 29.09.2018р. було поставлено товар на загальну суму 88750,00 грн., в тому числі ПДВ - 14791,67 грн. (видаткова накладна № РНК82909028 від 29.09.2018р.);

- 02.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 53250,00 грн., в тому числі ПДВ - 8 875 грн. (видаткованакладна№РНК80210108від 02.10.2018р.);

- 04.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 53250,00 грн., в тому числі ПДВ - 8 875 грн. (видаткова накладна № РНК80410081 від 04.10.2018р.);

- 08.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 17750,00 грн., в тому числі ПДВ - 2 958,33 грн. (видаткова накладна № РНК80810082 від 08.10.2018р.);

- 11.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 71000,00 грн., в тому числі ПДВ - 11 833,33 грн. (видаткова накладна № РНК81110070 від 11.10.2018р.);

- 12.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 35500,00 грн., в тому числі ПДВ - 5 916,67 грн. (видаткова накладна №РНК81210086 від 12.10.2018р.);

- 16.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 142000,00 грн., в тому числі ПДВ - 23 666,67 грн. (видаткова накладна №РНК81610090 від 16.10,2018р.);

- 17.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 91250,00 грн., в тому числі ПДВ - 15208,33 грн,, (видаткованакладна№РНК81710080 від 17.10.2018р.);

- 19.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 182500,00 грн., в тому числі ПДВ - 30416,67 грн. (видаткова накладна № РНК81910088 від 19.10,2018р.).

За матеріалами справи судом вбачається, що поставка товару здійснювалась залізничним транспортом та, відповідно, оформлювались накладні від 21.08.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №39580188), від 02.09.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №39784640), від 24.09.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35124221), від 02.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35243203), від 04.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35275155), від 08.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35327857), від 11.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35368794), від 11.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35363795), від 12.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35382928), від 15.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35420785), від 16.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35437516), від 16.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35437508), від 17.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35454503), від 19.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35482652).

Позивачем надавались Товариству з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт підписані з боку позивача 2 примірники проекту договору поставки № 154 від 10.08.2018р. та по 2 примірники видаткових накладних №РНК82108100 від 21.08.2018р., № РНК80109037 від 01.09.2018р., № РНК82409104 від 24.09.2018р., № РНК82909028 від 29.09.2018р., № РНК80210108 від 02.10.2018р., №РНК80410081 від 04.10.2018р., №'РНК80810082 від 08.10.2018р., № РНК81110070 від 11.10.2018р., № РНК81210086 від 12.10.2018р., № РНК81610090 від 16.10.2018р„ №РНК81710080 від 17.10.2018р., №РНК81910088 від 19.10,2018р.

Однак, як стверджує позивач, відповідач не повернув позивачу підписані ним вищевказані договори та видаткові накладні.

Ґрунтуючи заявлені позовні вимоги позивачем було зазначено суду, що відповідно до вимог п.201,10 ст.201 Податкового Кодексу України, в підтвердження здійснених господарських операцій з поставки товару відповідачу, позивачем при здійсненні кожної поставки товару відповідачу складались і реєструвались в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні.

Так, 10.08.2018р. позивачем була складена і зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна № 149, в якій вказані наступні дані щодо господарської операції: постачальник (продавець): ПАФ „Дністер, отримувач (покупець): ТзОВ „Спортивна компанія „Люксон Спорт, номенклатура товарів/послуг продавця: пісок просіяний будівельний в кількості 1887,324 м.куб., залізничний тариф і послуги в кількості 322417,82 грн., загальна сума коштів з ПДВ 670000,00 грн., ПДВ 111666,67грн.

16.10.2018р. позивачем була складена і зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна № 265, в якій вказані наступні дані щодо господарської операції: постачальник (продавець): ПАФ „Дністер, отримувач (покупець): ТзОВ „Спортивна компанія „Люксон Спорт, номенклатура товарів/послуг продавця: пісок просіяний будівельний в кількості 162,676 м.куб., залізничний тариф і послуги в кількості 27 790,50 грн., загальна сума коштів з ПДВ 57750,00 грн., ПДВ - 9 625 грн.

17.10.2018р. позивачем була складена і зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна № 287, в якій вказані наступні дані щодо господарської операції: постачальник (продавець): ПАФ „Дністер2, отримувач /покупець): ТзОВ „Спортивна компанія „Люксон Спорт, номенклатура товарів/послуг продавця: пісок просіяний будівельний в кількості 250 м.куб., залізничний тариф і послуги в кількості 42 708,34 грн., загальна сума коштів з ПДВ - 91 249,01 грн., ПДВ 15208,17 грн.

19.10.2018р. позивачем була складена і зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна № 328, в якій вказані наступні дані щодо господарської операції: постачальник (продавепь): ПАФ „Дністер, отримувач (покупець): ТзОВ „Спортивна компанія „Люсон Спорт, номенклатура товарів/послуг продавця: пісок просіяний будівельний в кількості 500,0125 м.куб., залізничний тариф і послуги в кількості 85416,66 грн., загальна сума коштів з ПДВ -182500,00 грн., ПДВ 30416,67 грн.

Таким чином, загальна сума коштів з ПДВ за вищевказаними складеними позивачем і зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних становить 1001500,00 грн., що відповідає вартості поставленого позивачем відповідачу товару з послугами перевезення за період з 21.08.2018р. по 19.10.2018р.

Як вже було зазначено, 10.08.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт було здійснено попередню оплату за відповідний товар на рахунок позивача у розмірі 670000,00 грн.

Проте, після здійснення Приватною агрофірмою „Дністер на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт поставки товару на загальну суму 1001500,00 грн., з боку відповідача не було здійснено проведення оплати в повному обсязі, у зв`язку з чим наразі за відповідачем рахується основний борг у розмірі 331500,00 грн., який станом на момент розгляду справи є неоплаченим з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт.

Також позивачем було зазначено суду, що 11.12.2018р. Приватною агрофірмою „Дністер на адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт було скеровано вимогу-претензію щодо оплати залишку боргу у розмірі 331500,00 грн., однак, реагування та відповіді від відповідача позивачем отримано не було.

15.03.2019р. позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт повторно було скеровано вимогу-претензію щодо оплати залишку боргу у розмірі 331500,00 грн. та підписання договору з відповідними видатковими накладними, проте, така вимога Товариством з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт виконана не була, відповіді позивачем отримано не було та відповідач не повернув позивачу підписані примірники договору та видаткових накладних.

Позивач зазначає, що вищенаведені обставини щодо складення та реєстрації позивачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму коштів, з урахуванням ПДВ в розмірі 1001500,00 грн. при здійсненні позивачем поставок товару відповідачу, а також надсилання позивачем відповідачу вимог-претензій про сплату 331500,00 грн. боргу з підписанням відповідних договору поставки та видаткових накладних, підтверджує факт здійснення позивачем поставки товару відповідачу на суму 1001500,00 грн. в період 21.08.2018р. по 19.10.2018р.

Приймаючи до уваги невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару, позивачем було здійснено нарахування 3% річних на суму 2997,00грн. та інфляційних втрат на суму 4640,00 грн.

Позовні вимоги Приватної агрофірми „Дністер направлено на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт основного боргу у розмірі 331500,00 грн., 3% річних у розмірі 2997,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4640,00 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача під час розгляду справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. При цьому, в силу ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграммами , телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно до ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

В силу ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України, для правочинів між юридичними особами встановлена письмова форма. Разом з тим, згідно ст. 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у томі числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що за період з 21.08.2018р. по 19.10.2018р. позивачем було здійснено поставку товару на користь відповідача на загальну суму 1001500,00 грн., відповідно до наступного: 21.08.2018р. було поставлено товар на загальну суму 88750,00грн., в тому числі ПДВ - 14791,67 грн. (видаткова накладна № РНК82108100 від 21.08.2018р.); 01.09.2018р, було поставлено товар на загальну суму 88750,00 грн., в тому числі ПДВ - 14791,67 грн. (видаткова накладна № РНК80109037 від 01.09.2018р.); 24.09.2018р. було поставлено товар на загальну суму 88750,00 грн., в тому числі ПДВ - 14791,67 грн. (видаткова накладна № РНК82409104 від 24.09.2018р.); 29.09.2018р. було поставлено товар на загальну суму 88750,00 грн., в тому числі ПДВ - 14791,67 грн. (видаткова накладна №РНК82909028 від 29.09.2018р.); 02.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 53250,00 грн., в тому числі ПДВ - 8875 грн. (видаткованакладна№РНК80210108від 02.10.2018р.); 04.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 53250,00 грн., в тому числі ПДВ - 8875 грн. (видаткова накладна №РНК80410081 від 04.10.2018р.); 08.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 17750,00 грн., в тому числі ПДВ - 2958,33 грн. (видаткова накладна № РНК80810082 від 08.10.2018р.); 11.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 71000,00 грн., в тому числі ПДВ - 11833,33 грн. (видаткова накладна №РНК81110070 від 11.10.2018р.); 12.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 35500,00 грн., в тому числі ПДВ - 5916,67 грн. (видаткова накладна №РНК81210086 від 12.10.2018р.); 16.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 142000,00 грн., в тому числі ПДВ - 23666,67 грн. (видаткова накладна №РНК81610090 від 16.10,2018р.); 17.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 91250,00 грн., в тому числі ПДВ - 15208,33 грн., (видаткованакладна№РНК81710080 від 17.10.2018р.); 19.10.2018р. було поставлено товар на загальну суму 182500,00 грн., в тому числі ПДВ - 30416,67 грн. (видаткова накладна №РНК81910088 від 19.10,2018р.).

За матеріалами справи судом встановлено, що поставка товару здійснювалась залізничним транспортом та оформлювались накладні від 21.08.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №39580188), від 02.09.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №39784640), від 24.09.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35124221), від 02.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35243203), від 04.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35275155), від 08.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35327857), від 11.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35368794), від 11.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35363795), від 12.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35382928), від 15.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35420785), від 16.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35437516), від 16.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35437508), від 17.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35454503), від 19.10.2018р. (ідентифікаційний номер відправки №35482652).

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом Vцього Кодексу.

Згідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).(п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.2 ст. 201 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку па оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Судом за матеріалами справи встановлено, що позивачем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму 1001500,00 грн., що відповідає вартості поставленого позивачем відповідачу товару з послугами перевезення за період з 21.08.2018р. по 19.10.2018р. Як вже було зазначено, 10.08.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт було здійснено попередню оплату за товар на рахунок позивача у розмірі 670000,00грн.

З урахуванням викладеного, оцінюючи докази у справі в сукупності, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару позивачем в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги Приватної агрофірми „Дністер про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт заборгованості у сумі 331500,00грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, витікає з виниклих спірних правовідносин та положень чинного законодавства, а також враховуючи, що доказів на підтвердження спростування викладеного відповідачем суду надано не було, заявлені позовні вимоги щодо стягнення боргу у сумі 331500,00 грн. задовольняються судом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням того, що вимогу-претензію про сплату боргу від 15.12.2018р. відповідачем було отримано 10.01.2019р., позивачем вірно визначено, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідного зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару у розмірі 331500,00 грн. закінчився 17.01.2019р.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було здійснення нарахування 3% річних у розмірі 2997,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4640,00 грн. Суд, переривши розрахунки позивача щодо сплати відповідачем 3 % річних у розмірі 2997,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4640,00 грн., вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення правомірними.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Приватної агрофірми „Дністер в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1-3 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2018р. між Приватною агрофірмою „Дністер та адвокатом Котягін А.С., що діє на підставі Свідоцтва про право на зання адвокатською діяльністю №3800/100 від 20.11.2008р. було укладено Договір №03/12/18 про надання правової допомоги.

Також позивачем було залучено до матеріалів було залучено Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором №03/12/18 від 03.12.2018р. про надання правової допомоги.

В підтвердження надання та оплати за надані адвокатом послуги у сумі 25000,00 грн. позивачем було залучено до матеріалів справи платіжне доручення №8693 від 25.02.2019р. на суму 25000,00 грн.

Також, позивачем на підтвердження понесених витрат із розглядом справи було залучено понесених витрат у розмірі 2000,00 грн. вартість пального (А-95) за маршрутом Київ-Одеса 18 серпня 2019р. та Одеса-Київ 19 серпня 2019р., 2500,00 грн. вартість проживання в готелі у м. Одеса з 18 по 19 серпня 2019р.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, господарський суд вважає, що сплачені позивачем адвокату Котягін А.С. 25000,00 грн. в якості витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 4500,00 грн. підлягають задоволенню.

Також витрати по сплачу судового збору у розмірі 5087,10 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимоги позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватної агрофірми „Дністер задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Спортивна компанія „Люксон спорт на користь Приватної агрофірми „Дністер (81635, Львівська обл., Миколаївський район, с.Верин; ) боргу у розмірі 331500 (триста тридцять одну тисячу п`ятсот) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 2997 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 00 коп., інфляційні трати у розмірі 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 5087 (п`ять тисяч вісімдесят сім) грн. 10 коп. та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 29500 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко