ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.09.2019 Справа № 905/868/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор`євій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ, Донецька область

про стягнення 369538,92 грн.,

за зустрічною позовною заявою Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя

про стягнення 2205180,86 грн.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Шибеко Д.В., довіреність №01-19/01 від 03.01.19р., посвідчення адвоката України №1041 від 28.11.14р.

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Харитонова М.І., довіреніст №17/24 від 05.04.19р., свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю серія ДМ №5406 від 22.03.19р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ, Донецька область 347998,95 грн., з яких: 302442,53 грн. - сума основного зобов`язання, 26010,05 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання, 19546,37 грн. - інфляційне збільшення суми боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №15/424542 від 05.04.2017р. в частині повної оплати товару.

В якості правової підстави позову позивач посилається, зокрема, на положення статей 525, 526, 530, 549, 550, 625, 691, 692 Цивільного кодексу України, статей 193, 231, 265 Господарського кодексу України.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/868/19.

Ухвалою суду від 17.05.19р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

24.05.19р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 27.05.19р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/868/19; дану справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 18.06.19р.

Ухвалою суду від 18.06.19р. підготовче засідання відкладено на 09.07.19р.

19.06.19р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 17/581-1582 від 14.06.19р.

19.06.19р. на адресу господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя про стягнення пені за прострочення постачання товару в сумі 2205180,86 грн.

Ухвалою суду від 20.06.19р. прийнято зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область у справі №905/868/19 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя про стягнення 2205180,86 грн., до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ, Донецька область про стягнення 347998,95 грн., у справі №905/868/19 та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження у справі №905/868/19 з первісним позовом.

05.07.2019р. від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання №17/653-1720 від 03.07.2019р. про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 09.07.19р. продовжено строк підготовчого провадження по справі №905/868/19 на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 14.08.2019р.

09.07.19р. через канцелярію суду від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшли:

- заява про збільшення позовних вимог №03/2019/ЕМСС від 03.07.19р.

- відзив на зустрічну позовну заяву №05/2015/ЕМСС від 04.07.19р.;

- відповідь на відзив №04/2019/ЕМСС від 03.07.19р.;

Ухвалою суду від 14.08.19р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя від 03.07.19р. про збільшення позовних вимог прийнято в частині збільшення позовних вимог щодо стягнення 302442,53 грн. - суми основного зобов`язання, 43735,85 грн. - інфляційних збільшень суми боргу, 23360,54 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання; в іншій частині заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя від 03.07.19р. про збільшення позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 14.08.19р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.08.19р. об 11:30 год.

27.08.19р. через канцелярію суду від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшло клопотання про приєднання доказів №09/2019/ЕМСС від 27.08.19р.

Ухвалою суду від 27.08.19р. закрито підготовче провадження у справі №905/868/19; призначено справу до судового розгляду по суті на 24.09.2019р.

28.08.19р. від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) отримано:

- заперечення №17/816-2174 від 23.08.2019р. на заяву про збільшення позовних вимог;

- клопотання №17/817-2175 від 23.08.2019р. про проведення судового засідання 27.08.19р. без участі його представника;

- відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву №17/815-2173 від 23.08.2019р.

У судовому засіданні 24.09.19р. представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) з`явився, наполягав на задоволенні первісних позовних вимог та заперечував проти зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) у судове засідання 24.09.19р. з`явився, проти первісного позову заперечував та наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

05.04.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством Енергомашспецсталь (покупець) укладений договір поставки №15/424542, згідно п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник передає у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує товар, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, виробник якого визначено сторонами у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна продукції вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п.2.1 договору).

Згідно п.2.2 договору, загальна сума договору є змінною величиною та складається з суми всіх специфікацій, оформлених до цього договору, але не може перевищувати 10 000 000,00 грн. з ПДВ.

Строки та умови поставки товару вказуються в специфікаціях (п.5.1 договору).

Датою поставки товару вважається дата його передачі Покупцю Постачальником в установленому у специфікаціях місці (п.5.2 договору).

За умов п.6.1, п.6.2, п.6.3 договору Постачальник зобов`язується надати Покупцю одночасно з продукцією наступні документи: рахунок, сертифікат якості; накладну (у накладній обов`язкове посилання на одержувача продукції); товарно-транспортну накладну. Якщо на момент передачі продукції які-небудь з вище перелічених документів відсутні, вони повинні бути надані протягом 2 календарних днів після передачі товару. Датою переходу права власності є дата, проставлена представником Покупця в товарно-транспортній накладній (видатковій накладній), документом, що підтверджує такий перехід, є накладна (видаткова накладна).

Оплата здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в національній валюті України (п.9.1 договору).

Покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом строку, вказаного в специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату та сертифіката якості, якщо інше не передбачено специфікацією (п.9.3 договору).

Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п.9.4 договору).

У випадку не отримання документів, вказаних в п.6.1 договору, Покупець має право не оплачувати товар до моменту отримання всіх документів (п.9.7 договору).

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк дії договору до 31.12.2018р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.13.1, п.13.2 (у редакції додаткової угоди №1 від 22.11.2017р. до договору), п.13.3 договору).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

Сторонами підписано, зокрема, специфікації №1 від 05.04.2017р., №3 від 19.05.2017р., №6 від 04.04.2018р., №7 від 15.06.2018р., №8 від 15.06.2018р., №9 від 19.07.2018р., №10 від 10.08.2018р., №11 від 03.09.2018р. до договору №15/424542 від 05.04.2017р., у яких сторонами погоджено найменування, кількість, ціну за одиницю, загальну вартість, термін поставки, умови постачання та оплати продукції.

Строк поставки товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання постачальником письмової заявки, але не пізніше 90 днів з моменту підписання договору. Умови оплати: оплата по факту поставки товару протягом 35 календарних днів (специфікація №1 від 05.04.2017р. до договору).

Строк поставки товару протягом 4-5 тижнів з моменту отримання постачальником письмової заявки, але не пізніше 90 днів з моменту підписання специфікації №3. Умови оплати: оплата по факту поставки товару протягом 30 календарних днів (специфікація №3 від 19.05.2017р. до договору).

Строк поставки: 4-6 тижнів з моменту направлення заявки, але не пізніше 30.06.2018р. Умови оплати: відстрочення платежу 30 днів (специфікація №6 від 04.04.2018р. до договору).

Строк поставки: 15 календарних днів з моменту направлення письмової заявки, але не пізніше 30.07.2018р. Умови оплати: відстрочення платежу 30 календарних днів з моменту поставки (специфікація №7 від 15.06.2018р. до договору).

Строк поставки: 6-7 тижнів з моменту направлення письмової заявки, але не пізніше 31.08.2018р. Умови оплати: відстрочення платежу 30 календарних днів з моменту поставки (специфікація №8 від 15.06.2018р. до договору).

Строк поставки: 2-3 тижні з моменту направлення письмової заявки, але не пізніше 30.09.2018р. Умови оплати: відстрочення 20 календарних днів з моменту поставки (специфікація №9 від 19.07.2018р. до договору).

Строк поставки: 2-3 тижні з моменту направлення письмової заявки, але не пізніше 30.09.2018р. Умови оплати: відстрочення 30 календарних днів з моменту поставки (специфікація №10 від 10.08.2018р. до договору).

Строк поставки: 8-10 тижнів з дати направлення покупцем постачальнику листа про придбання продукції, але не пізніше 80 днів з моменту підписання специфікації. Умови оплати: відстрочення 20 календарних днів після поставки (специфікація №11 від 03.09.2018р. до договору).

Як зазначає позивач за первісним позовом, ним на виконання умов договору №15/424542 від 05.04.2017р. поставлено відповідачу за первісним позовом товар:

- за специфікацією №1 від 05.04.2017р. на підставі видаткової накладної №1732 від 11.05.2017р. на суму 6951,36 грн.;

- за специфікацією №3 від 19.05.2017р. на підставі видаткових накладних №2633 від 12.07.2017р. на суму 4811,76 грн., №4068 від 20.10.2017р. на суму 2102,88 грн., №4335 від 07.11.2017р. на суму 35801,54 грн., №4322 від 07.11.2017р. на суму 52948,08 грн., №4685 від 30.11.2017р. на суму 12894,36 грн., №2450 від 02.07.2018р. на суму 8755,20 грн.;

- за специфікацією №6 від 04.04.2018р. на підставі видаткових накладних №2448 від 02.07.2018р. на суму 596,33 грн., №2451 від 02.07.2018р. на суму 115942,92 грн., №2452 від 02.07.2018р. на суму 2264,64 грн., №3191 від 17.08.2018р. на суму 93578,64 грн., №3519 від 12.09.2018р. на суму 3669,23 грн., №3669 від 21.09.2018р. на суму 4939,82 грн., №3868 від 05.10.2018р. на суму 507,61 грн.;

- за специфікацією №7 від 15.06.2018р. на підставі видаткової накладної №2239 від 18.06.2018р. на суму 53585,28 грн.;

- за специфікацією №8 від 15.06.2018р. на підставі видаткових накладних №3192 від 17.08.2018р. на суму 10008,00 грн., №3344 від 29.08.2018р. на суму 139614,00 грн., №3402 від 04.09.2018р. на суму 9264,36 грн., №3513 від 12.09.2018р. на суму 10008,00 грн.;

- за специфікацією №9 від 19.07.2018р. на підставі видаткової накладної №3668 від 21.09.2018р. на суму 195,84 грн.;

- за специфікацією №10 від 10.08.2018р. на підставі видаткової накладної №3269 від 23.08.2018р. на суму 33130,80 грн.,

загалом у розмірі 601570,65 грн., який був прийнятий представником відповідача за первісним позовом, що підтверджується підписом представника останнього на відповідних накладних без зауважень та заперечень.

Факт отримання від позивача за первісним позовом товару з боку відповідача за первісним позовом на вказану суму за вказаним договором не спростований.

Як зазначає позивач за первісним позовом, відповідач за первісним позовом здійснив часткову оплату товару за договором №15/424542 від 05.04.2017р. у розмірі 299128,12 грн., залишок боргу за яким становить 302442,53 грн.

Таким чином, за твердженням позивача за первісним позовом, відповідач за первісним позовом в порушення умов договору №15/424542 від 05.04.2017р. та специфікацій №1 від 05.04.2017р., №3 від 19.05.2017р., №6 від 04.04.2018р., №7 від 15.06.2018р., №8 від 15.06.2018р., №9 від 19.07.2018р., №10 від 10.08.2018р. до нього, зобов`язання щодо оплати поставленого товару виконав не своєчасно та не в повному обсязі.

Отже, за відповідачем рахується заборгованість за вищезазначеним договором в загальному розмірі 302442,53 грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення інфляційні витрати у розмірі 43735,85 грн. та пеня на підставі п.10.6 договору у розмірі 23360,54 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог №03/2019/ЕМСС від 03.07.19р. та ухвали суду від 14.08.19р.).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення договору поставки №15/424542 від 05.04.2017р. між позивачем та відповідачем згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до змісту п.5.1, п.5.2 договору строки та умови поставки товару вказуються в специфікаціях. Датою поставки товару вважається дата його передачі Покупцю Постачальником в установленому у специфікаціях місці.

Умовами п.9.3 договору сторонами узгоджено, що покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом строку, вказаного у специфікації, від дня отримання оригіналів рахунка на оплату та сертифіката якості, якщо інше не передбачено специфікацією.

Згідно специфікації №1 від 05.04.2017р. до договору умови доставки: згідно Інкотермс 2010 СРТ м.Краматорськ, склад ПАТ «ЕМСС»; умови оплати: оплата по факту поставки товару протягом 35 календарних днів.

Згідно специфікації №3 від 19.05.2017р. до договору умови доставки: згідно Інкотермс 2010 СРТ м.Краматорськ, склад ПАТ «ЕМСС»; умови оплати: оплата по факту поставки товару протягом 30 календарних днів.

Згідно специфікації №6 від 04.04.2018р. до договору умови доставки: згідно Інкотермс 2010: СРТ - м.Краматорськ, склад покупця м.Краматорськ; умови оплати: відстрочення платежу 30 днів.

Згідно специфікації №7 від 15.06.2018р., №8 від 15.06.2018р., №10 від 10.08.2018р. до договору умови поставки згідно Інкотермс 2010: СРТ м.Краматорськ, склад перевізника; умови оплати: відстрочення платежу 30 календарних днів з моменту поставки.

Згідно специфікації №9 від 19.07.2018р. до договору умови поставки згідно Інкотермс 2010: СРТ - склад перевізника, м.Краматорськ; умови оплати: відстрочення 20 календарних днів з моменту поставки.

Отже, за висновками суду, враховуючи узгоджені сторонами у специфікаціях №1 від 05.04.2017р., №3 від 19.05.2017р., №6 від 04.04.2018р., №7 від 15.06.2018р., №8 від 15.06.2018р., №9 від 19.07.2018р., №10 від 10.08.2018р. до договору №15/424542 від 05.04.2017р. умови доставки та оплати товару, беручи до уваги приписи ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, відповідач за первісним позовом повинен був розрахуватись за поставлений товар в наступні строки:

- за видатковою накладною №1732 від 11.05.2017р. на суму 6951,36 грн. до 15.06.2017р. (включно),

- за видатковою накладною №2633 від 12.07.2017р. на суму 4811,76 грн. до 11.08.2017р. (включно),

- за видатковою накладною №4068 від 20.10.2017р. на суму 2102,88 грн. до 20.11.2017р. (включно),

- за видатковими накладними №4335 від 07.11.2017р. на суму 35801,54 грн., №4322 від 07.11.2017р. на суму 52948,08 грн. до 07.12.2017р. (включно),

- за видатковою накладною №4685 від 30.11.2017р. на суму 12894,36 грн. до 02.01.2018р. (включно),

- за видатковою накладною №2239 від 18.06.2018р. на суму 53585,28 грн. до 18.07.2018р. (включно),

- за видатковою накладною №2450 від 02.07.2018р. на суму 8755,20 грн. до 01.08.2018р. (включно),

- за видатковими накладними №2448 від 02.07.2018р. на суму 596,33 грн., №2451 від 02.07.2018р. на суму 115942,92 грн., №2452 від 02.07.2018р. на суму 2264,64 грн., з урахуванням штампу підприємства ПАТ «Енергомашспецсталь» «Перевірено охороною (ввезення) №1 для перевірки вантажів 05.07.2018р.», що міститься на відповідних накладних - до 06.08.2018р. (включно),

- за видатковими накладними №3191 від 17.08.2018р. на суму 93578,64 грн., №3192 від 17.08.2018р. на суму 10008,00 грн., з урахуванням штампу підприємства ПАТ «Енергомашспецсталь» «Перевірено охороною (ввезення) №1 для перевірки вантажів 20.08.2018р.», що міститься на відповідних накладних до 19.09.2018р. (включно),

- за видатковою накладною №3269 від 23.08.2018р. на суму 33130,80 грн. до 24.09.2018р. (включно),

- за видатковою накладною №3344 від 29.08.2018р. на суму 139614,00 грн., з урахуванням штампу підприємства ПАТ «Енергомашспецсталь» «Перевірено охороною (ввезення) №1 для перевірки вантажів 31.08.2018р.», що міститься на відповідній накладній до 01.10.2018р. (включно),

- за видатковою накладною №3402 від 04.09.2018р. на суму 9264,36 грн., з урахуванням штампу підприємства ПАТ «Енергомашспецсталь» «Перевірено охороною (ввезення) №1 для перевірки вантажів 05.09.2018р.», що міститься на відповідній накладній до 05.10.2018р. (включно),

- за видатковими накладними №3519 від 12.09.2018р. на суму 3669,23 грн., №3513 від 12.09.2018р. на суму 10008,00 грн., з урахуванням штампу підприємства ПАТ «Енергомашспецсталь» «Перевірено охороною (ввезення) №1 для перевірки вантажів 13.09.2018р.», що міститься на відповідних накладних до 16.10.2018р. (включно),

- за видатковою накладною №3669 від 21.09.2018р. на суму 4939,82 грн., з урахуванням штампу підприємства ПАТ «Енергомашспецсталь» «Перевірено охороною (ввезення) №1 для перевірки вантажів 24.09.2018р.», що міститься на відповідній накладній до 24.10.2018р. (включно),

- за видатковою накладною №3668 від 21.09.2018р. на суму 195,84 грн., з урахуванням штампу підприємства ПАТ «Енергомашспецсталь» «Перевірено охороною (ввезення) №1 для перевірки вантажів 24.09.2018р.», що міститься на відповідній накладній до 16.10.2018р. (включно),

- за видатковою накладною №3868 від 05.10.2018р. на суму 507,61 грн., з урахуванням штампу підприємства ПАТ «Енергомашспецсталь» «Перевірено охороною (ввезення) №1 для перевірки вантажів 08.10.2018р.», що міститься на відповідній накладній до 07.11.2018р. (включно).

Відповідно до п.6.3 договору, датою переходу права власності є дата, проставлена представником Покупця в товарно-транспортній накладній (видатковій накладній), документом, що підтверджує такий перехід, є накладна (видаткова накладна).

При цьому, видаткові накладні №1732 від 11.05.2017р., №2633 від 12.07.2017р., №4068 від 20.10.2017р., №4335 від 07.11.2017р., №4322 від 07.11.2017р., №4685 від 30.11.2017р., №2239 від 18.06.2018р., №2450 від 02.07.2018р., №3269 від 23.08.2018р., наявні у матеріалах справи, не містять дат прийняття товару, проставлених представником покупця та штампів ПАТ «Енергомашспецсталь» з відміткою про приймання для перевірки вантажу.

Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/70 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, за своєю правовою природою видаткові накладні посвідчують виконання зобов`язань - констатують (фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та мають юридичне значення для встановлення обставин дотримання сторонами умов договору.

Враховуючи викладене, видаткові накладні №1732 від 11.05.2017р., №2633 від 12.07.2017р., №4068 від 20.10.2017р., №4335 від 07.11.2017р., №4322 від 07.11.2017р., №4685 від 30.11.2017р., №2239 від 18.06.2018р., №2450 від 02.07.2018р., №3269 від 23.08.2018р. приймаються судом як підтвердження здійснення господарських операцій з поставки позивачем за первісним позовом товару та прийняття його відповідачем за первісним позовом у дати їх складання.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст.76-79 ГПК України).

Згідно із ст.86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) копії експрес-накладних ТОВ «Нова пошта» №2832 від 05.07.2018р., №2753 від 20.08.2019р., №0475 від 05.09.2018р., №8988 від 13.09.2018р., №5576 від 24.09.2018р., №0123 від 08.10.2018р. та товарно-транспортної накладної №995172878 від 29.08.2018р. не приймаються судом до уваги, оскільки останні не містять переліку видаткових накладних, за якими здійснено поставку товару, а також оголошена вартість (цінність) відправлення, зазначена у вказаних документах, не відповідає вартості товару за спірними видатковими накладними.

Відповідно до реєстру документів АТ «Метабанк» за період з 03.10.2017р. по 12.09.2018р. та платіжних доручень №6230 від 16.08.2018р., №6575 від 28.08.2018р., №6978 від 12.09.2018р., відповідачем за первісним позовом проведено оплати на загальну суму 299128,12 грн., а саме: 03.10.2017р. - 11763,12 грн. з призначенням платежу: оплата за уплотнение вала, уплотнение штока, грязесъемник согл.дог. 15/424542 от 04.04.2017, в т.ч. ПДВ 20% 1960,52 грн., 28.12.2017р. - 15000,00 грн. з призначенням платежу: оплата за кольцо согл.дог. 15/424542 от 05.04.2017, в т.ч. ПДВ 20% 2500,00 грн., 02.07.2018р. - 20000,00 грн. з призначенням платежу: оплата за уплотнения, грязесъемник согл.дог. 15/424542 от 05.04.2017, в т.ч. ПДВ 20% 3333,33 грн., 05.07.2018р. - 20000,00 грн. з призначенням платежу: оплата за уплотнения, грязесъемник согл.дог. 15/424542 от 05.04.2017, в т.ч. ПДВ 20% 3333,33 грн., 16.08.2018р. - 128365,00 грн. з призначенням платежу: оплата за кольцо, уплотнение штока, уплотнение поршня, роторное и радиал. уплотнение, грязесъемник согл.дог. 15/424542 от 05.04.2017, в т.ч. ПДВ 20% 21394,17 грн., 28.08.2018р. - 70000,00 грн. з призначенням платежу: оплата за кольцо, уплотнение штока, грязесъемник согл.дог. 15/424542 от 05.04.2017, в т.ч. ПДВ 20% 11666,67 грн., 12.09.2018р. - 34000,00 грн. з призначенням платежу: оплата за кольцо, уплотнение штока, грязесъемник согл.дог. 15/424542 от 05.04.2017, в т.ч. ПДВ 20% 5666,67 грн..

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначаються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Крім цього, загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004р. (Інструкція).

При цьому, відповідно до п.1.3 Інструкції її вимоги поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, які здійснюють примусове списання коштів з рахунків цих учасників, та обов`язкові для виконання ними.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за таким видом розрахункових документів як платіжне доручення.

За змістом п.1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.1.4 Інструкції платіжним дорученням є розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Пунктом 3.7 Інструкції передбачено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Як вбачається з розрахунку первісних позовних вимог, доданого до заяви про збільшення позовних вимог №03/2019/ЕМСС від 03.07.19р., позивачем за первісним позовом віднесено оплату, проведену відповідачем за первісним позовом 03.10.2017р. у загальному розмірі 11763,12 грн., у рахунок погашення видаткових накладних №1732 від 11.05.2017р. на суму 6951,36 грн., №2633 від 12.07.2017р. на суму 4811,76 грн.; оплату, проведену відповідачем 28.12.2017р. у загальному розмірі 15000,00 грн., у рахунок погашення видаткової накладної №4068 від 20.10.2017р. на суму 2102,88 грн. та частково видаткової накладної №4335 від 07.11.2017р. на суму 12897,12 грн.; оплату, проведену відповідачем 02.07.2018р. у розмірі 20000,00 грн., у рахунок часткового погашення видаткової накладної №4335 від 07.11.2017р. на суму 20000,00 грн.; оплату, проведену відповідачем 05.07.2018р. у загальному розмірі 20000,00 грн., у рахунок погашення видаткової накладної №4335 від 07.11.2017р. на суму 2904,42 грн. та часткового погашення видаткової накладної №4322 від 07.11.2017р. на суму 17095,58 грн.; оплату, проведену відповідачем 16.08.2018р. у загальному розмірі 137120,20 грн., у рахунок погашення видаткових накладних №4322 від 07.11.2017р. на суму 35852,50 грн., №4685 від 30.11.2017р. на суму 12894,36 грн., №2239 від 18.06.2018р. на суму 53585,28 грн., №2450 від 02.07.2018р. на суму 8755,20 грн., №2448 від 02.07.2018р. на суму 596,33 грн., №2452 від 02.07.2018р. на суму 2264,64 грн. та часткового погашення видаткової накладної №2451 від 02.07.2018р. на суму 23171,89 грн.; оплату, проведену відповідачем 28.08.2018р. у розмірі 70000,00 грн., у рахунок погашення видаткової накладної №2451 від 02.07.2018р. на суму 70000,00 грн.; оплату, проведену відповідачем 12.09.2018р. у загальному розмірі 34000,00 грн., у рахунок погашення видаткової накладної №2451 від 02.07.2018р. на суму 22771,03 грн. та частково видаткової накладної №3191 від 17.08.2018р. на суму 11228,97 грн.

За розрахунком позивача за первісним позовом, залишок боргу за видатковою накладною №3191 від 17.08.2018р. складає 82349,67 грн.

Видаткові накладні №3192 від 17.08.2018р. на суму 10008,00 грн., №3269 від 23.08.2018р. на суму 33130,80 грн., №3344 від 29.08.2018р. на суму 139614,00 грн., №3402 від 04.09.2018р. на суму 9264,36 грн., №3519 від 12.09.2018р. на суму 3669,23 грн., №3513 від 12.09.2018р. на суму 10008,00 грн., №3669 від 21.09.2018р. на суму 4939,82 грн., №3668 від 21.09.2018р. на суму 195,84 грн., №3868 від 05.10.2018р. на суму 507,61 грн., загалом у розмірі 211337,66 грн. залишились не оплачені відповідачем за первісним позовом у повному обсязі.

При цьому, позивачем за первісним позовом у вказаному вище розрахунку помилково рознесено оплату, проведену відповідачем 16.08.2018р. у загальному розмірі 137120,20 грн., тоді як згідно реєстру документів АТ «Метабанк» 16.08.2018р. та платіжного доручення №6230 від 16.08.2018р. відповідачем за первісним позовом здійснено оплату у розмірі 128365,00 грн.

Таким чином, вірним рознесенням оплат є: оплата від 16.08.2018р. у загальному розмірі 128365,00 грн., у рахунок погашення видаткових накладних №4322 від 07.11.2017р. на суму 35852,50 грн., №4685 від 30.11.2017р. на суму 12894,36 грн., №2239 від 18.06.2018р. на суму 53585,28 грн., №2450 від 02.07.2018р. на суму 8755,20 грн., №2448 від 02.07.2018р. на суму 596,33 грн., №2452 від 02.07.2018р. на суму 2264,64 грн. та часткового погашення видаткової накладної №2451 від 02.07.2018р. на суму 14416,69 грн.; 28.08.2018р. у розмірі 70000,00 грн., у рахунок погашення видаткової накладної №2451 від 02.07.2018р. на суму 70000,00 грн.; 12.09.2018р. у загальному розмірі 34000,00 грн., у рахунок погашення видаткової накладної №2451 від 02.07.2018р. на суму 31526,23 грн. та частково видаткової накладної №3191 від 17.08.2018р. на суму 2473,77 грн.

Відтак, залишок боргу за видатковою накладною №3191 від 17.08.2018р. становить 91104,87 грн.

З огляду на викладене, прострочена заборгованість за договором №15/424542 від 05.04.2017р. у загальному розмірі складає 302442,53 грн.

Враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо отримання відповідачем за первісним позовом товару за договором №15/424542 від 05.04.2017р. та специфікацій №1 від 05.04.2017р., №3 від 19.05.2017р., №6 від 04.04.2018р., №7 від 15.06.2018р., №8 від 15.06.2018р., №9 від 19.07.2018р., №10 від 10.08.2018р. до нього згідно вищевказаних видаткових накладних у останнього виникло зобов`язання з його оплати.

Сплату вищевказаної суми заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, контррозрахунку заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача за первісним позовом, суду також не надано.

Крім того, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача за первісним позовом, викладені у відзиві на позовну заяву з огляду на наступне.

Згідно п.6.1. договору постачальник зобов`язаний надати покупцю одночасно з поставленою продукцією наступні документи: рахунок; сертифікат якості; накладну; товарно-транспортну накладну.

Відповідно до п.9.7. договору сторонами передбачено, що в разі не отримання документів зазначених у п.6.1. договору, покупець має право не оплачувати товар до моменту отримання всіх документів.

Суд зазначає, що виставлення рахунків за змістом означених положень договору не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України.

Крім того, за своєю природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29.09.2009р. у справі №3-3902к09, від 29.09.2009р. у справі №37/405, а також у постанові Верховного Суду від №910/9472 від 23.01.18р., в яких суд зазначив, що рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати певні кошти та ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 Цивільного кодексу України; а отже, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку сплатити за надані послуги.

Відповідно до ст.662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено вище за умовами п.6.1. договору товаросупровідні документи повинні надаватись покупцю одночасно з продукцією.

Відповідно до п.8.1., п.8.2. договору приймання продукції за кількістю та за якістю здійснюється у відповідності до Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. №П-6 зі змінами та доповненнями та Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 25.04.1966р. №П-7 зі змінами та доповненнями.

Згідно з п.12 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості» від 15.06.1965р. №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється за транспортними та супровідними документами (рахунком фактурі, специфікації, опису, упакувальним ярликам та інш.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документи відсутні.

Згідно з п.14 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» від 25.04.1966р. №П-7 приймання продукції по якості і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення по якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Тобто, відсутність передачі товаросупровідної документації має оформлюватися відповідним актом.

Проте, відповідач від поставленого товару не відмовився, при отриманні товару відповідачем жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності не подавалось.

Тобто, товар був поставлений постачальником та прийнятий належним чином відповідачем без застережень щодо недоліків за кількістю, якістю та відсутності необхідних товаросупровідних документів.

Враховуючи, наведені вище норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо отримання відповідачем за первісним позовом товару по договору поставки №15/424542 від 05.04.17р. у останнього виникло зобов`язання з його оплати.

Відповідач за первісним позовом свої зобов`язання за договором №15/424542 від 05.04.2017р. щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару у строки обумовлені сторонами договору не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України. Доказів зворотного суду не надано.

За таких обставин, враховуючи викладене, первісний позов в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 302442,53 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем за первісним позовом на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення інфляційні витрати загалом за період з 16.06.2017р. по 03.07.2019р. в загальному розмірі 43735,85 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

За приписами ч.2 п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідною Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума боргу яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеній у Постанові від 07.08.2019 року у справі № 905/1302/18.

Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом не вірно визначений період для нарахування інфляційних нарахувань.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши перерахунок інфляційних нарахувань, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, суд дійшов висновку, що розмір інфляційних нарахувань, який підлягає стягненню становить 23518,44 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Водночас, порушення зобов`язано є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 Господарського кодексу України).

У відповідності до норм ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Приписами ч.1 ст.230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписами п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013р. визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

Пунктом 10.6 договору встановлено, що при несвоєчасній оплаті поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Позивачем за первісним позовом заявлені вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом пені в сумі 23360,54 грн. (нарахування здійснено за видатковими накладними №2239 від 18.06.2018р., №2450 від 02.07.2018р., №2448 від 02.07.2018р., №2451 від 02.07.2018р., №2452 від 02.07.2018р., №3191 від 17.08.2018р., №3192 від 17.08.2018р., №3269 від 23.08.2018р., №3344 від 29.08.2018р., №3402 від 04.09.2018р., №3519 від 12.09.2018р., №3513 від 12.09.2018р., №3669 від 21.09.2018р., №3668 від 21.09.2018р., №3868 від 05.10.2018р. загалом за період з 19.07.2018р. по 05.05.2019р., з урахування дня фактичної оплати).

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом невірно визначений період таких нарахувань.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши перерахунок пені, не враховуючи день фактичної оплати, судом встановлено дійсний розмір цих вимог у сумі 22713,09 грн.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 22713,09 грн.

Розрахунок інфляційних втрат та пені судом здійснено за допомогою програмного забезпечення Ліга Закон.

Розглянувши зустрічну позовну заяву про стягнення з відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) пені за прострочення постачання товару в сумі 2205180,86 грн., суд зазначає наступне.

Предметом зустрічних позовних вимог є стягнення пені за прострочення поставки товару за видатковими накладними: №2448 від 02.07.2018р., №2451 від 02.07.2018р., №2452 від 02.07.2018р., №3191 від 17.08.2018р., №3402 від 04.09.2018р., №3519 від 12.09.2018р., №3513 від 12.09.2018р., №3669 від 21.09.2018р., №3868 від 05.10.2018р. та не здійснення поставки товару: за специфікацією №6 від 04.04.2018р. до договору №15/424542 від 05.04.2017р. на суму 241669,14 грн., за специфікацією №8 від 15.06.2018р. до договору на суму 3000,00 грн., за специфікацією №8 від 15.06.2018р. до договору на суму 3000,00 грн., за специфікацією №9 від 19.07.2018р. до договору на суму 15765,42 грн., за специфікацією №11 від 03.09.2018р. до договору на суму 121768,80 грн.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, поставка товару відповідачем за зустрічним позовом відбулась позивачу за зустрічним позовом:

- згідно специфікації №6 від 04.04.2018р. за видатковими накладними №2448 від 02.07.2018р. на суму 596,33 грн., №2452 від 02.07.2018р. на суму 2264,64 грн., №2451 від 02.07.2018р. на суму 115942,92 грн. 05.07.2018р.; №3191 від 17.08.2018р. на суму 93578,64 грн. 20.08.2018р.; №3519 від 12.09.2018р. на суму 3669,23 грн. 13.09.2018р.; №3669 від 21.09.2018р. на суму 4939,82 грн. 24.09.2018р.; №3868 від 05.10.2018р. на суму 507,61 грн. 08.10.2018р.,

- згідно специфікації №8 від 15.06.2018р. за видатковими накладними №3402 від 04.09.2018р. на суму 9264,36 грн. 05.09.2018р., №3513 від 12.09.2018р. на суму 10008,00 грн. 13.09.2018р.

За приписами ст.6, ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як було встановлено вище, за умовами специфікацій до договору сторонами було узгоджено наступні строки поставки товару:

- за специфікацією №6 від 04.04.2018р.: 4-6 тижнів з моменту направлення заявки, але не пізніше 30.06.2018р.,

- за специфікацією №8 від 15.06.2018р.: 6-7 тижнів з моменту направлення письмової заявки, але не пізніше 31.08.2018р.,

- за специфікацією №9 від 19.07.2018р.: 2-3 тижні з моменту направлення письмової заявки, але не пізніше 30.09.2018р,

- за специфікацією №11 від 03.09.2018р.: 8-10 тижнів з дати направлення покупцем постачальнику листа про придбання продукції, але не пізніше 80 днів з моменту підписання специфікації.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що у специфікаціях встановлена гранична дата поставки товару, а саме:

- за специфікацією №6 від 04.04.2018р. гранична дата 30.06.2018р.,

- за специфікацією №8 від 15.06.2018р. гранична дата 31.08.2018р.,

- за специфікацією №9 від 19.07.2018р. гранична дата 30.09.2018р.,

- за специфікацією №11 від 03.09.2018р. гранична дата 21.11.2018р.

Відповідач за зустрічним позовом стверджує, що попереднє надсилання покупцем на адресу постачальника заявки на придбання продукції представлене в тексті специфікацій як визначена точка часовідліку строку поставки, а отже попереднє надсилання покупцем такої заявки є обов`язковою умовою поставки продукції. У підтвердження своїх доводів суду надано висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/249 від 23.08.2019р. зроблений на замовлення відповідача за зустрічним позовом.

Також, за твердженнями відповідача за зустрічним позовом, ним в період часу з травня по серпень 2018р. були отримані електронні листи та/або повідомлення про вибіркову поставку наступного товару:

- за специфікацією №6 від 04.04.2018р.: заявки в електронному вигляді №21/05-18 від 21.05.2018р., №04/06-18 від 04.06.2018р., №13/06-18 від 13.06.2018р., №17/18-08 від 17.08.2018р.;

- за специфікацією №8 від 15.06.2018р., №9 від 19.07.2018р.: заявка в електронному вигляді №17/18-08 від 17.08.2018р., електронне повідомлення з вкладенням від 26.07.2018р.

ТОВ "Сіал Джет Україна" звернуто увагу, що ним не отримано оригіналів письмових заявок на поставку товарів, як того вимагають положення п.14.11 договору.

Розглядаючи питання граничного строку поставки у правовідносинах, що виникли між сторонами, суд виходить з того, що у специфікаціях до договору сторонами викладено загальний порядок обчислення строків, єдиний для всіх підприємств, установ і організацій.

Так, згідно з ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Тобто, відповідним правочином сторін може бути встановлено певний строк, який згідно ч.1 ст.252 Цивільного кодексу України визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що встановлені сторонами у специфікаціях №6 від 04.04.2018р., №8 від 15.06.2018р., №9 від 19.07.2018р., №11 від 03.09.2018р. до договору №15/424542 від 05.04.2017р. строки, протягом яких відповідачем за зустрічним позовом повинна бути проведена поставка товару треба тлумачити так, що перебіг цих строків закінчується у дати, зазначені у вказаних специфікаціях.

З огляду на викладене, висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/249 від 23.08.2019р. не приймається судом.

Отже, враховуючи визначені специфікаціями №6 від 04.04.2018р., №8 від 15.06.2018р., №9 від 19.07.2018р., №11 від 03.09.2018р. до договору №15/424542 від 05.04.2017р. строки поставки, свої зобов`язання щодо своєчасної поставки позивачу за зустрічним позовом товару за видатковими накладними №2448 від 02.07.2018р., №2451 від 02.07.2018р., №2452 від 02.07.2018р., №3191 від 17.08.2018р., №3402 від 04.09.2018р., №3519 від 12.09.2018р., №3513 від 12.09.2018р., №3669 від 21.09.2018р., №3868 від 05.10.2018р., всупереч ст.ст.526, 662, 663 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач за зустрічним позовом виконав з простроченням.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст.611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У п.10.1, п.10.2 договору визначено, що за прострочку поставки або недопоставку продукції постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 1% вартості, не поставленого в строк товару за кожен день прострочки поставки продукції. У випадку прострочки поставки товару більш ніж на 10 календарних днів проти строків, встановлених у договорі, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 3% вартості товару, не поставленого в строк, за кожен день прострочки поставки товару.

Як встановлено судом та зазначено вище, відповідачем було прострочено виконання обов`язку з поставки товару за договором поставки за видатковими накладними: №2448 від 02.07.2018р., №2451 від 02.07.2018р., №2452 від 02.07.2018р., №3191 від 17.08.2018р., №3402 від 04.09.2018р., №3519 від 12.09.2018р., №3513 від 12.09.2018р., №3669 від 21.09.2018р., №3868 від 05.10.2018р. у період, визначений позивачем за зустрічним позовом.

Здійснивши розрахунок пені відповідно до приписів п.10.1, п.10.2 договору, суд дійшов висновку, що дійсний розмір цих вимог становить 148802,73 грн.

При цьому, суд зазначає, що згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008р., якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Таким чином, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Врахувавши факт неналежного виконання позивачам за первісним позовом умов договору поставки №15/424542 від 05.04.2017р. щодо оплати поставленого товару та приймаючи до уваги непомірно великий розмір пені заявленої до стягнення за зустрічним позовом порівняно з сумою несвоєчасно поставленого товару, врахувавши наслідки поведінки відповідача за зустрічним позовом та відсутність доведених завданих позивачу за зустрічним позовом такою поведінкою збитків, врахувавши те, що наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми, як неустойку, викривлює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на непомірний тягар, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені до 48802,73 грн., внаслідок чого вказана сума пені підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом.

Стосовно не здійснення відповідачем за зустрічним позовом поставки товару за специфікацією №6 від 04.04.2018р. до договору №15/424542 від 05.04.2017р. на суму 241669,14 грн., за специфікацією №8 від 15.06.2018р. до договору на суму 3000,00 грн., за специфікацією №8 від 15.06.2018р. до договору на суму 3000,00 грн., за специфікацією №9 від 19.07.2018р. до договору на суму 15765,42 грн., за специфікацією №11 від 03.09.2018р. до договору на суму 121768,80 грн., суд зазначає наступне.

Частинами 1, 3 ст.538 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

За твердження відповідача за зустрічним позовом, ПАТ "Енергомашспецсталь", як покупець, постійно припускався до значного порушення строків оплати отриманого товару, чим в свою чергу обумовив виникнення побоювання постачальника щодо подальшого постачання товару.

Листами №0235 від 19.06.2018р., №0271 від 23.07.2018р., №382 від 27.08.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна" повідомляло ПАТ "Енергомашспецсталь" про наявну кредиторську заборгованість, вимагало прискорити оплату заборгованості, а також у випадку неоплати підприємство не гарантувало дотримання строків відвантаження продукції за специфікаціями цього року.

Виходячи з наведеного, нездійснення ПАТ "Енергомашспецсталь" передбачених п.9.3 договору окремих грошових зобов`язань щодо оплати поставленої продукції, є невиконанням умов договору, тому призупинення ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна" поставки продукції за спірним договором, є таким, що узгоджується з положеннями діючого законодавства, зокрема, ст.538 Цивільного кодексу України.

Аналогічні висновки містить постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018р. по справі №915/307/17.

Таким чином, прострочення виконання відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки за специфікацією №6 від 04.04.2018р. на суму 241669,14 грн., за специфікацією №8 від 15.06.2018р. на суму 3000,00 грн., за специфікацією №8 від 15.06.2018р. на суму 3000,00 грн., за специфікацією №9 від 19.07.2018р. на суму 15765,42 грн., за специфікацією №11 від 03.09.2018р. на суму 121768,80 грн., не настало, а тому нарахування позивачем штрафних санкцій в цій частині, з посланням на п.10.1, п.10.2 договору є безпідставним.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач за зустрічним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та відповідач за зустрічним позовом (позивач за зустрічним позовом), як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного позову та зустрічного позову частково.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

за первісним позовом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог;

за зустрічним позовом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому судовий збір покладається на відповідача, без урахування зменшення розміру штрафних санкцій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 74, 77, 86, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ, Донецька область про стягнення 302442,53 грн. - суми основного зобов`язання, 43735,85 грн. - інфляційних збільшень суми боргу, 23360,54 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька область, м.Краматорськ, ПАТ "Енергомашспецсталь"; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна" (69006, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Валерія Лобановського, б. 22; ) суму основного боргу 302442,53 грн., інфляційні витрати в сумі 23518,44грн., пеню в сумі 22713,09 грн. та судовий збір в розмірі 5230,11 грн.

В задоволенні решти первісних позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна", м.Запоріжжя про стягнення 2205180,86 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Сіал Джет Україна" (69006, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Валерія Лобановського, б. 22; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька область, м.Краматорськ, ПАТ "Енергомашспецсталь"; ) пеню в сумі 48802,73 грн. та судовий збір в розмірі 2232,04 грн.

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

В судовому засіданні 24.09.19р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.09.2019р.

Суддя М.О. Лейба