ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2019 р. Справа№ 910/4517/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Пашкіної С.А.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Косих С.І. - дов. № 01/1-258 від 17.09.2019р.

від відповідача: Романюк С.П. - керівник

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019р.

у справі № 910/4517/19 (суддя Д.О. Баранов)

за позовом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій

побутового обслуговування населення

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо"

про стягнення 89 062,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Український союз об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо" про стягнення 89 062, 08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач в порушення зобов`язань, обумовлених укладеним між сторонами договором № 01/1-09 від 01.10.2009 не здійснює оплату за надані послуги, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції в розмірі 85 065, 24 грн, позивачем нараховано 3% річних в розмірі 3996, 84 грн. Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, також позивача зазначає, що незважаючи на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2017 у справі 910/4597/17, яким позовні вимоги Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення були задоволені частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСО" на користь Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) основний борг в розмірі 32 334 грн. 68 коп., інфляційні втрати в сумі 2449 грн. 02 коп., 3% річних - 291 грн. 01 коп. та 1561 грн. 41 коп. - витрат по сплаті судового збору, відповідач не відновив оплату позивачу за знаходження обладнання трансформаторної підстанції Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо" на території і в будівлі позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 р. у справі № 910/4517/19 у задоволенні позову Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо" про стягнення 89 062,08 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Український союз об`єднання, підприємств і організацій побутового обслуговування населення звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 року у справі № 910/4517/19 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги позивача, а саме стягнути з відповідача на користь позивача:

- заборгованість за отримані послуги, пов`язані із знаходженням на території і в будівлі, що належить позивачу, обладнання трансформаторної підстанції відповідача з урахуванням індексу інфляції в сумі 85 065, 24 грн.

- 3 % річних в сумі 3 996, 84 грн.

Також, Український союз об`єднання, підприємств і організацій побутового обслуговування населення просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019р. у справі № 910/4517/19 посилаючись на те, що, рішення суду позивач отримав 09.07.2019р про що свідчить відстеження поштового відправлення через Укрпошту за трек номером 184 .

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2019 р. апеляційну скаргу Українського союзу об`єднання, підприємств і організацій побутового обслуговування населення передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), судді Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2019р. задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019р. у справі № 910/4517/19 та поновлено Українському союзу об`єднаня, підприємств і організацій побутового обслуговування населення зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Українського союзу об`єднання, підприємств і організацій побутового обслуговування населення на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019р. та призначено справу № 910/4517/19 до розгляду на 18.09.2019р.

03.09.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

17.09.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення доказів.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

01.10.2009р. між Українським союзом об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) (сторона - 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тісо" (далі - сторона 2) укладений договір № 01/1-09 про надання послуг, за п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, сторона-1 надає на платній основі стороні-2 послуги, пов`язані із знаходженням на території Укрсоюзсервісу за адресою: м. Київ, вул. Ямська,72-а трансформаторної підстанції ТП-1612 сторони-2.

Відповідно до п. 2.1. договору, сторона-2 сплачує стороні-1 плату за послуги, пов`язані із знаходженням на території Укрсоюзсервісу за адресою: м. Київ, вул. Ямська,72-а трансформаторної підстанції ТП-1612 сторони-2 згідно з розрахунком, що додається.

За умовами п. 2.2. договору, щомісячна плата згідно п. 2.1. цього договору за ініціативою сторони-1 може бути змінена в разі зміни показників, які вказані в розрахунку, що додається.

Так, відповідно до розрахунку вартості послуг становить 1 867,49 грн. з ПДВ.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що сторона-2 зобов`язується:

- сплачувати щомісячну плату за послуги, пов`язані із знаходженням на території Укрсоюзсервісу за адресою: м. Київ, вул. Ямська,72-а трансформаторної підстанції ТП-1612 сторони-2, до 5 числа поточного місяця за поточний місяць в розмірах, встановлених п. 2.1. цього договору, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок сторони-1;

- при користуванні послугами сторони-1 дотримуватись принципів добросусідства та взаємоповаги.

Зміни в даний договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, які оформлюються додатковою угодою до цього договору (п. 6.3. договору).

Відповідно до п. 6.4. договору, зміни у цей договір набирають чинності з моменту їх належного оформлення сторонами.

Пунктом 6.5. договору передбачено, що даний договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до даного договору.

Відповідно до п. 6.1. договору, цей договір набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2010р.

Цей Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (п. 6.6. договору).

Шляхом підписання 28.08.2015р. додаткової угоди до договору сторонами внесено зміни, зокрема до п. 6.1. договору № 01/1-09 та встановлено, що договір набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2016р.

Позивач зазначає, що територією та будівлею площею 25,7 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Ямська,72-а для розміщення трансформаторної підстанції користується тільки відповідач, позивач для своїх потреб не користується вказаною трансформаторною підстанцією. Використання відповідачем безоплатно будівлі і території, що належить Українському союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення не дає можливості позивачу використовувати цю будівлю і територію для своєї діяльності та отримувати прибуток.

Листом № 01/1-9 від 06.02.2018р. позивач звернувся з претензією до відповідача з вимогою проводити оплату, відповідно до погодженого раніше розрахунку, однак, відповідач відмовився проводити оплату за послуги, які отримує.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 01.10.2009р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 01/1-09 про надання послуг, пов`язаних із знаходженням на території Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення трансформаторної підстанції ТП-1612, відповідно до якого позивач зобов`язувався надати послуги із знаходження на території по вул. Ямська,72-а трансформаторної підстанції, а саме, проводити за свій рахунок охорону території та дотримуватися принципів добросусідства і взаємодопомоги.

З урахуванням додаткових угод строк дії вказаного договору сторонами встановлено до 31.12.2016р.

Умовами укладеного договору не передбачено його автоматичну пролонгацію.

Відповідач стверджує, що після закінчення строку дії укладеного між Українським союзом об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тісо" договору від 01.10.2009р., сторони не продовжували його дію. З часу закінчення строку дії договору позивачем не надавались жодні послуги відповідачу і відповідач жодних послуг від позивача не потребує і не замовляє.

Щодо доводів позивача стосовно того, що ним продовжуються надаватись послуги відповідачу за договором № 01/1-09 від 01.10.2009р., що закінчив свою дію, то слід зазначити, наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо надання послуг відповідачу після закінчення строку, на який було укладено договір № 01/1-09 від 01.10.2009р., тобто, після 31.12.2016р. Не надано жодних актів виконана них робіт, доказів їх надіслання, доказів того, що надані послуги обліковуються ним у бухгалтерському або податковому обліку, тощо.

Разом з тим, як про це вказує відповідач та чого не було спростовано позивачем, останній жодного разу не звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо" з пропозицією продовжити укладений між сторонами договір або укласти новий договір, хоча не був позбавлений такого права і такий порядок визначений ст. 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої проект договору може бути запропонований будь якою із сторін. У разі якщо проект договору викладений як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Однак, відповідач стверджує, що не отримував жодних послуг і не мав намір продовжувати дію укладеного договору або укладати новий, оскільки не мав в цьому жодної потреби.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Слід також вказати, що в розрізі спірних правовідносин, з огляду на предмет та підстави позову, судом не надається оцінка твердженням позивача та відповідача відносно того, кому на праві власності належить майновий комплекс по вул. Ямська,72 в м . Києві, де знаходиться трансформаторна підстанція ТП 1612. Судом встановлюються обставини, щодо надання та/або ненадання послуг позивачем, та наявності та/або відсутності обов`язку відповідача щодо здійснення оплати.

Позивачем не доведено обов`язку відповідача сплачувати за послуги після закінчення строку дії договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що посилання позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2017р. у справі 910/4597/17, яким позовні вимоги Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення були задоволені частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСО" на користь Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (Укрсоюзсервіс) основний борг в розмірі 32 334 грн. 68 коп., інфляційні втрати в сумі 2449 грн. 02 коп., 3% річних - 291 грн. 01 коп. та 1561 грн. 41 коп. - витрат по сплаті судового збору, в контексті спірних правовідносин не мають юридичного значення. Оскільки, вказаним рішенням не встановлено будь яких преюдиційних фактів, які б могли вплинути на розгляд справи та встановлення обставин, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019р. у справі № 910/4517/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019р. у справі № 910/4517/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Український союз об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення

3. Матеріали справи № 910/4517/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 24.09.2019

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.А. Пашкіна