ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Справа №924/535/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Тимошенко О.М.

суддя Саврій В.А.

без виклику представників учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 04 липня 2019 року суддя Виноградова В.В., м. Хмельницький, повний текст складено 15 липня 2019 року, у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест"

про стягнення 91 634,40 грн., з яких 1 287,69 грн. - пені, 70 130,98 грн. - 3% річних, 20215,73 грн. - інфляційних втрат

Заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2019 року, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" про стягнення 91 634,40 грн., з яких 1 287,69 грн. - пені, 70 130,98 грн. - 3% річних, 20 215,73 грн. - інфляційних втрат

04 липня 2019 року, рішенням господарського суду Хмельницької області даний позов було частково задоволено і стягнуто з відповідача на користь позивача 1287,69 грн. - пені, 70 130,98 грн. - 3% річних, 20 168,13 грн. - інфляційних втрат, 1920,00 грн. - витрат зі сплати судового збору, у позові в частині 47,60 грн. - інфляційних втрат було відмовлено.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не погоджуючись з прийнятим рішенням, у своїй апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови щодо стягнення 47,60 грн. інфляційних втрат, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, з огляду на те, що суд першої інстанції при здійсненні розрахунку інфляційних втрат не застосував методику розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду буде використана сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця, що прямо відповідає положенням листа Верховного Суду України №62-97-р. від 03 квітня 1997 року, положенням розділу 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року.

29 серпня 2019 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду за скаргою ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було відкрито апеляційне провадження, вирішено розглядати скаргу без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

21 вересня 2017 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником, та ТОВ "Шепетівка Енергоінвест", як споживачем, на підставі, зокрема Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №187 від 22 березня 2017 року (далі Положення), було укладено Договір постачання природного газу №1193/1718-ТЕ-34, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ в обсязі 7830,0 тис. м3 виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а споживач зобов`язується оплатити його по ціні 5930,40 грн. за 1000 м3 газу разом з ПДВ.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що постачання природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7 Договору).

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 Договору ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 Договору).

Відповідно до п.6.4 Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу - погашається основна сума заборгованості.

Згідно з пп.6 п.7.2 цього Договору, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У п.8.2 Договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 року.

12 січня 2018 року сторонами до договору підписано Додаткову угоду №1, якою викладено п.3.4 Договору в редакції: "Постачальник застосовує процедуру подання номінацій та реномінацій відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Номінація надається в обсязі необхідному споживачу за цим договором за умови виконання споживачем вимог пункту 12 Положення. При цьому, Сторони домовилися, що при визначенні рівня розрахунків споживача за використаний природний газ суми нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №256 від 4 березня 2002 року, враховуються виключно за умови надання споживачем постачальнику оригіналу Акту звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги та житлові субсидії, між виробником теплової енергії та головним розпорядником коштів місцевого бюджету, станом на перше число місяця, що передує місяцю постачання природного газу".

Також у новій редакції викладено абз.3й п.6.1 договору: "Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього Договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №256 від 4 березня 2002 року, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором".

Крім того, сторони погодились викласти п.8.2 та 8.3 Договору в такій редакції: "8.2. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04 березня 2002 року ";

"8.3. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього Договору, підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №256 від 4 березня 2002 року, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором".

Також, 12 січня 2018 року, Додатковою угодою №1 викладено в новій редакції пп.4 п.11.3 договору, а саме: "4) будь-які спільні протокольні рішення або надані споживачем будь-які документи щодо оформлених та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №256 від 4 березня 2002 року, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору".

У п.6 додаткової угоди зазначено, що вона набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01 січня 2018 року.

19 квітня 2018 року, сторони Договору уклали до нього Додаткову угоду №2, за якою додали до п.2.1 Договору абзац у редакції, яка передбачає, що постачальник передає споживачу в період з 01 квітня по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 400 тис. м3.

Також розділ 12 договору викладено в такій редакції: "12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року по 31 травня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

Сторонами підписано акти приймання-передачі природного газу відповідно до Договору від 21 вересня 2017 року №1193/1718-ТЕ-34, а саме:

- від 31 січня 2018 року за січень 2018 року на суму 6 797 436,34 грн. (1146,202 тис. м3);

- від 28 лютого 2018 року за лютий 2018 року на суму 6 111 093,36 грн. (1030,469 тис. м3);

- від 31 березня 2018 року за березень 2018 року на суму 7 821 444,44 грн. (1318,873 тис. м3).

04 грудня 2017 року, листом №1150, відповідач просив позивача оплату за платіжним документом №121700188 від 01 грудня 2017 року на суму 2 193 231,85 грн. по Договору №2319/1617-ТЕ-34 від 22 вересня 2016 р. зарахувати, зокрема, як оплату по Договору №1193/1718-ТЕ-34 від 21 вересня 2017 року в сумі 2 156 215,62 грн.

26 жовтня 2018 року, листом №913, відповідач просив позивача зарахувати кошти в сумі 317 190,76 грн. за платіжним дорученням №1 від 22 жовтня 2018 року (оплата проведена 25 жовтня 2018 року), як оплату за Договором №1193/1718-ТЕ-34 від 21 вересня 2017 року.

30 травня 2019 року, у зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості поставленого та отриманого природного газу у січні-березні 2018 року за Договором №1193/1718-ТЕ-34 від 21 вересня 2017 року, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Хмельницької області з позовом до ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" про стягнення 91 634,40 грн., з яких 1 287,69 грн. - пені, 70 130,98 грн. - 3% річних, 20 215,73 грн. - інфляційних втрат

04 липня 2019 року, рішенням господарського суду Хмельницької області даний позов було частково задоволено і стягнуто з відповідача на користь позивача 1287,69 грн. - пені, 70 130,98 грн. - 3% річних, 20 168,13 грн. - інфляційних втрат, 1920,00 грн. - витрат зі сплати судового збору, у позові в частині 47,60 грн. - інфляційних втрат відмовлено.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено з матеріалів справи, між сторонами було укладено Договір постачання природного газу 21 вересня 2017 року №1193/1718-ТЕ-34 (надалі - Договору), відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити відповідачу у 2017-2018 роках природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього Договору, а саме п.6.1 Договору, остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ за актами приймання-передачі природного газу: - від 31 січня 2018 року на суму 6 797 436,34 грн. за січень 2018 року; - від 28 лютого 2018 року на суму 6 111 093,36 грн. за лютий 2018 року; - від 31 березня 2018 року на суму 7 821 444,44 грн. за березень 2018 року, а всього за 1 квартал 2018 року, на загальну суму 20 729 974,14 грн.

Відповідач, отримавши в належній кількості природний газ, свої зобов`язання по Договору щодо оплати поставленого товару виконав не належним чином та допустив несвоєчасне здійснення розрахунків в порушення п.6.1 Договору, до 28 лютого 2019 року.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У зв`язку з несвоєчасним здійсненням розрахунків за поставлений у січні-березні 2018 року газ, позивач просить стягнути з відповідача 70 130,98 грн. - 3% річних, 1287,69 грн. - пені та 20 215,73 грн. - інфляційних втрат за травень-жовтень 2018 року.

Своїм рішенням господарський суд Хмельницької області від 30 травня 2019 року, даний позов задоволив частково та стягнув з відповідача на користь позивача 3% річних і пеню у повному обсязі (1 287,69 грн. і 70 130,98 грн., відповідно), в той час як позовну вимогу щодо стягнення інфляційних втрат задоволив в розмірі 20 168,13 грн., відмовивши у стягнення 47,60 грн. інфляційних втрат. Саме в частині правильності нарахування та стягнення інфляційних втрат і оскаржується позивачем рішення місцевого господарського суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відповідно до положень листа Верховного Суду України №62-97-р від 03 квітня 1997 року при здійсненні розрахунку інфляційних втрат використовує методику розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожен місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду буде використана сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця.

Згідно ч.1 ст. 269 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи правильність нарахування позивачем інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що окремі нарахування позивачем здійснено на суми заборгованостей станом на кінець відповідного місяця із включенням до їх складу інфляційних втрат за попередній місяць, що чинним законодавством не передбачено, тому за підрахунком місцевого господарського суду, проведеного з використанням ІПС "Законодавство", інфляційні нарахування на заборгованість за зобов`язаннями березня 2018 року становлять 20168,13 грн. (так інфляційні втрати на заборгованість в розмірі 1 021 644,15 грн. за жовтень 2018 року складають 17 367,95 грн., а не 17 415,55 грн., в іншій частині інфляційні втрати нараховані правильно).

Згідно зі ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу, як і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до роз`яснені Верховного Суду України (лист Верховного Суду України №62-97-р від 03 квітня 1997 року), нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За ч.4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року по справі №905/600/18, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2019 року у справі №916/190/18, зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 зазначила, що визначаючи розмір заборгованості з урахуванням інфляційних втрат, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості та інфляційних втрат), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Тому, колегія суддів, провівши правильність нарахування інфляційних втрат за травень-жовтень 2018 року, період заявлений позивачем, встановила, що на початок цього періоду заборгованість відповідача перед позивачем по спірному Договору складала 4 916 189,39 грн. (вартість поставлено у березні 2018 року природного газу на 7 821 444,44 грн. та частково сплачено на 2 905 255,05 грн.).

У травні-червні 2018 року, враховуючи розмір індексу інфляції 0,00%, а також погашення боргу на суму 1 742 534,34 грн., у цей період, то, станом на 01 липня 2018 року, розмір заборгованості склав 3 173 655,05 (4 916 189,39 - 1 742 534,34) грн.

У липні 2018 року, враховуючи розмір індексу інфляції -0,70% (дефляція), інфляційне зменшення боргу склало 22 215,59 грн., а також погашення боргу на суму 931 631,01 грн., у цей період, то, станом на 01 серпня 2018 року, розмір заборгованості склав 2 219 808,45 (3 173 655,05 - 22 215,59 - 931 631,01) грн.

В серпні 2018 року, враховуючи розмір індексу інфляції 0,00%, а також погашення боргу на 903 189,13 грн., то, станом на 01 вересня 2018 року, розмір заборгованість склав 1 316 619,32 (2 219 808,45 - 903 189,13) грн.

У вересні 2018 року, враховуючи розмір індексу інфляції 1,9%, інфляційне збільшення боргу склало 25 015,77 грн., а також погашення боргу на 317 190,76 грн., то, станом на 01 жовтня 2018 року, розмір заборгованості склав 1 024 444,32 грн. (1 316 619,32 + 25 015,77 - 317 190,76) грн.

В жовтні 2018 року, враховуючи розмір індексу інфляції 1,7%, інфляційні втрати за цей місяць склали 17 415,55 грн.

Таким чином, за період травень-жовтень 2018 року інфляційні втрати від неналежної сплати боргу склали 20 215,73 грн. (-22 215,59 грн. + 25 015,77 грн. + 17 415,55 грн.), що відповідає розміру інфляційний втрат, заявлених ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у позовній заяві, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Пунктом 2 ч.1 ст. 275 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ч.1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно ч.ч.1,2,5,8 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

На підставі наведеного, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази, надані сторонами, перевіривши об`єктивність прийняття рішення судом першої інстанції, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 30 травня 2019 року в частині відмови у стягненні 47,60 грн. - інфляційних втрат та визначити що до задоволення на користь позивача підлягають 20 215,73 грн. - інфляційних втрат, які слід стягнути з відповідача.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги у сумі 2881,50 грн. (а.с.209) та подачу позову в розмірі 1921,00 грн. (а.с.12), у зв`язку з її задоволенням, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 275, 277, 282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - задоволити.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 30 травня 2019 року у справі №924/535/19 в частині відмови у стягненні 47,60 грн. - інфляційних втрат - скасувати.

В цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 95, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) 47,60 (сорок сім грн.. 60 коп.) грн. - інфляційних втрат

У зв`язку з цим, викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 95, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) 1287,69 грн. (одну тисячу двісті вісімдесят сім грн. 69 коп.) -пені, 70130,98 грн. (сімдесят тисяч сто тридцять гривень 98 коп.) - 3% річних, 20 215,73 грн. (двадцять тисяч двісті п`ятнадцять грн. 73 коп.) - інфляційних втрат, 1921,00 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) грн. - судового забору за подачу позову."

Доручити господарському суду Хмельницької області видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, 95, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) 2881,50 (дві тис. вісімсот вісімдесят одну грн. 50 коп.) грн. - судового забору за подачу апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Хмельницької області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/535/19 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "20" вересня 2019 р.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Саврій В.А.