ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2453/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Національного аерокосмічного університету ім. Н.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 248114,82 грн.
без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Національного аерокосмічного університету ім. Н.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" про стягнення 248114,82 грн., з яких: 207440,26 грн. - пеня та 40674,54 грн. - 3% річних, підставою нарахування якої стало порушення відповідачем строків оплати за переданий позивачем у власність відповідача природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 4703/18-БО-(Т)-32 від 10.01.2018 року. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2453/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

23.08.2019 року відповідач надав відзив (вх.№ 20329), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що він є державною, бюджетною та неприбутковою установою, закладом вищої освіти, що повністю фінансується з Державного бюджету України, має рахунки для виконання своїх грошових зобов`язань у гривнях тільки у Державній казначейській службі України. Також відповідач вказав про відсутність його вини щодо неналежного виконання зобов`язання. Окрім цього, відповідач зазначив про можливість зменшення пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив такі обставини.

10.01.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач, Постачальник) та Національним аерокосмічним університетом ім.М.Є.Жуковського "Харківський авіаційний інститут" (відповідач, Споживач) укладено договір № 4703/18-БО-(Т)-32 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір), відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві у 1 кварталі 2018 року природний газ, а Споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (пункт 1.1.).

Пунктом 1.2. Договору визначено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Ціна газу визначена сторонами в розділі 5 Договору (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 14.08.2018 року до Договору).

Згідно з пунктом 6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 12.1. Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, за наявності і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2018 року до 31 березня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 9480280,51 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи.

Проте, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання в частині здійснення розрахунку відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Частиною сьмою статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зазначає, що відповідач своїх зобов`язань у частині оплати за поставлений природний газ своєчасно не виконав, чим порушив вимоги частини другої статті 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати поставленого позивачем природного газу, останнім нараховано пеню в сумі 207440,26 грн. та 3% річних у сумі 40674,54 грн.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2. Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 22.02.2018 року передбачено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченої платежу за кожний день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок позивача та період нарахування останнім пені, дійшов висновку, що відповідний розрахунок є вірним та відповідає наведеним вище нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимога про стягнення пені в сумі 207440,26 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Водночас, щодо можливості зменшення розміру пені, суд враховує такі обставини.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та розмір, до якого вона підлягає зменшенню.

Як на підставу зменшення розміру пені, відповідач зазначив, що його вина у недотриманні строків оплати придбаного природного газу відсутня.

Суд відхиляє аргументи відповідача, про відсутність вини останнього щодо неналежного виконання зобов`язання, з огляду на наступне.

Частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначає, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено у частині 1 статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

При цьому у пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Таким чином, непереборна сила (форс-мажорні обставини) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності, однак зазначені відповідачем під час розгляду справи обставини, не мають ознак надзвичайності і невідворотності.

За таких обставин, зазначені відповідачем обставини не є підставою для звільнення його від виконання основного зобов`язання, так і від відповідальності за його невиконання.

Суд враховує, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу не можуть вважатися винятковими обставинами для зменшення пені в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України та частини першої статті 233 ГК України.

Крім того, в матеріалами справи не доведено (до відзиву не додано жодного доказу) важкого фінансового стану відповідача так і не доведено обставин, які звільняють його від належного виконання умов договору № 4703/18-БО-(Т)-32 від 10.01.2018 року, та не доведено будь-які інші виняткові обставини з якими закон дає підстави для зменшення розміру неустойки.

За наведених обставин, суд вважає, що у даному випадку відсутні обставини, які дають можливість зменшити розмір неустойки, а тому пеня підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім 3% річних, дійшов висновку, що вимога про стягнення 3% річних у розмірі 40674,54 грн. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо доводів відповідача про неможливість впливати на розподіл коштів через застосування рахунків зі спеціальним режимом використання, суд зазначає, що Порядок розподілу коштів не стосується договірних зобов`язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них, а відтак не впливає на зобов`язання сторін щодо належної оплати послуг за Договором.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 910/16072/16.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 6, 11, 525, 530, 626, 712, ч. 3 ст. 509, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 629, ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 231-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Національного аерокосмічного університету ім. Н.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" (61070, м. Харків, вул. Чкалова, 17, ідентифікаційний код 02066769) на користь Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню у сумі 207440,26 грн., 3% річних у сумі 40674,54 грн. та судовий збір у сумі 3721,75 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.09.2019 року.

Суддя О.В. Смірнова