ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

23.09.2019 м.Дніпро Справа № 908/4063/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка А.Є., Чередка А.Є.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги арбітражного керуючого Чалаплюка Сергія Вікторовича на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.08.2019 (суддя Юлдашев О.О.) у справі

про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, Запорізька область, м.Василівка

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.08.2019 у даній справі постановлено здійснити автоматичний розподіл з відбору кандидата на призначення арбітражного керуючого у справі про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна; судове засідання відкладено на 12.09.2019.

Не погодившись із згаданою ухвалою, арбітражний керуючий Чалаплюк С.В. звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати в частині застосування автоматичного розподілу з відбору кандидата на призначення арбітражного керуючого у справі про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів враховує таке.

Частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Припис ст. 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до якого віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 12 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (ч.2 ст.254 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.17 ч.1 ст.255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, оскарженню підлягають лише ті ухвали суду першої інстанції, можливість оскарження яких прямо визначена Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначають спеціальний порядок оскарження судових рішень місцевого господарського суду у справі про банкрутство в апеляційному порядку.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в апеляційному порядку оскарженню підлягають: постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури; усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та Законом. До числа оскаржуваних належать й ухвали про відмову в прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство та про повернення заяви про порушення справи про банкрутство, а також ухвали, які стосуються процедури досудової санації, а саме про: повернення заяви про затвердження плану досудової санації; затвердження плану досудової санації; відмову в затвердженні плану досудової санації.

Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом положення" не передбачена можливість оскарження ухвали щодо застосування автоматичного розподілу з відбору кандидата на призначення арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо: скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09.10.1979, п.24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п.43, ECHR 2000-II).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду від 13.08.2019, оскарження якої не передбачено господарським процесуальним кодексом України, не може бути предметом апеляційного перегляду, що є підставою для повернення апеляційної скарги заявникові на підставі пункту 4 частини п`ятої статті ст.260 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 42, 174, 234, 235, 242, 260 пункту 4 частини п`ятої статті України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Чалаплюка Сергія Вікторовича на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.08.2019 у справі №908/4063/15 повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Кузнецов

Судді І.О.Вечірко

А.Є.Чередко