ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1379/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна"

до Фізичної особи-підприємця Харути Вікторії Анатоліївни

про стягнення 235 266,88 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області 31.05.2019 року надійшла позовна заява № 428 від 20.05.2019 року Приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" до Фізичної особи-підприємця Харути Вікторії Анатоліївни про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 05.06.2019 року у справі № 911/1379/19 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" залишено без руху.

Через канцелярію Господарського суду Київської області позивачем у встановлений судом строк подано заяву про усунення недоліків позовної заяви разом з уточненнями прохальної частини, якою останній просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором поставки № ВЕТ-368000013 від 18.07.2018 року в сумі 225 415,30 грн. з яких 194 268,18 грн. основного боргу, 26 385,77 грн. пені та 4 761,35 грн. інфляційних.

Одночасно в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, ціна позову у справі № 911/1379/19 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Київської області від 09.07.2019 року відкрито провадження у справі № 911/1379/19, задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" про розгляд справи № 911/1379/19 в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

В ході розгляду спору, позивачем через канцелярію суду було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача за Договором поставки № ВЕТ-368000013 від 18.07.2018 року 235 266,88 грн. з яких 194 268,18 грн. основного боргу, 33 906,77 грн. пені, 7 091,93 грн. інфляційних, яка прийнята судом.

Таким чином, предметом розгляду даного спору є вимоги про стягнення з відповідача 194 268,18 грн. основного боргу, 33 906,77 грн. пені, 7 091,93 грн. інфляційних.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладениху позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 18.07.2018 року між Приватним акціонерним товариством "Агріматко-Україна" (далі - позивач, Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Харутою Вікторією Анатоліївною укладено Договір поставки № ВЕТ-368000013 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві на умовах СІР 09100, Київська область, місто Біла Церква, вул. 2-га Інтернаціональна, 22 (згідно з Правилами Інкотермс в редакції 2010) товари (далі - товари) за номенклатурою та в строки відповідно до рахунків, які є додатками до цього договору та його невід`ємною частиною, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити за нього визначену в рахунках до договору вартість в строки та в порядку, передбаченому договором та рахунках до нього.

Покупець зобов`язаний при зазначенні призначення платежу у платіжному дорученні посилатись на номер та дату договору. В іншому випадку Постачальник самостійно визначає порядок, суми та напрями зарахування отриманих коштів в рахунок погашення існуючих зобов`язань (п. 3.7 Договору).

Покупцю надається відстрочка платежу на строк 60 календарних днів від дати відвантаження товару, яка визначається датою видаткової накладної (п. 4.1 Договору).

Згідно з положеннями, викладеними у ст. 259 Цивільного кодексу України, сторони домовились встановити загальний строк позовної давності - 5 років та спеціальний строк позовної давності, в частині стягнення пені - 5 років (п.9.3 Договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами свої зобов`язань (п. 10.3 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним було поставлено відповідачу Товар на суму 221 868,18 грн. згідно видаткових накладних: № 906011 від 06.09.2018 року на суму 109 611,18 грн., № 1001008 від 01.10.2018 року на суму 26 452,80 грн., № 1011009 від 11.10.2018 року на суму 41 312,64 грн., № 1019015 від 19.10.2018 року на суму 11 582,52 грн., № 102209 від 22.10.2018 року на суму 18 802,30 грн., № 1031018 від 31.10.2018 року на суму 14 106,74 грн. та довіреності на отримання ТМЦ № 1 від 05.09.2018 року (копії наявні в матеріалах справи).

Однак, відповідач в порушення п. 4.1 Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого Товару не виконав, розрахувався частково на суму 27 600,00 грн., оплативши 30.10.2018 року 22 000,00 грн., 31.01.2019 року 3 000,00 грн. та 03.04.2019 року 2 600,00 грн., відтак, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 194 268,18 грн.

Також, позивачем надано Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року на суму 199 868,18 грн., підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з листом-вимогою № 353 від 05.04.2019 року про погашення існуючої заборгованості за Договором.

Гарантійним листом б/н і б/д відповідач визнав існування бргу в сумі 194 268,18 грн. та зобов`язався його погасити згідно графіку зазначеного в листі.

Однак, вказаних зобов`язань відповідач не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом і просив стягнути з відповідача 194 268,18 боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 194 268,18 грн.

У зв`язку з простроченням відповідачем строків оплати поставленого товару, позивач просить стягнути з відповідача 33 906,77 грн. пені на підставі п. 6.2 Договору, 7 091,93 грн. інфляційних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за загальний період з 31.12.2018 року по 27.06.2019 року.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

У випадку затримки оплати з вини Покупця, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення (п. 6.2 Договору).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені та інфляційних, судом встановлено, що пеня та інфляційні нараховані за фактичні періоди прострочення платежів, пеня нарахована за періоди, які не перевищують шестимісячного строку нарахування пені передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, тому заявлені вимоги про стягнення пені та інфляційних є обґрунтованими, правомірними та арифметично вірними, відтак підлягають задоволенню в заявлених розмірах.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені і не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі (з уточнених позовних вимог) в сумі 3 529,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" до Фізичної особи-підприємця Харути Вікторії Анатоліївни про стягнення 235 266,88 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Харути Вікторії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Агріматко-Україна" (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 12/10, ідентифікаційний код 30725226) 194 268 (сто дев`яносто чотири тисячі двісті шістдесят вісім) грн. 18 коп. основного боргу, 33 906 (тридцять три тисячі дев`ятсот шість) грн. 77 коп. пені, 7 091 (сім тисяч дев`яносто один) грн. 93 коп. інфляційних та 3 529 (три тисячі п`ятсот двадцять девять) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 09.09.2019 р.

Суддя Т.П. Карпечкін