ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.09.2019р. Справа №905/1418/19

за позовом: Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Комерційна, 8, )

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Поштова, 20, )

про стягнення 494480,69 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі», м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, м.Слов`янськ про стягнення заборгованості за договором №7240 від 14.07.2015р. у розмірі 494480,69 грн за грудень 2018 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №7240 від 14.07.2015р. про постачання електричної енергії, внаслідок чого у Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ утворилась заборгованість за активну електроенергію в сумі 494480,69 грн.

Ухвалою суду від 06.08.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1418/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві №524/3039 від 15.08.2019р. зазначив, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» є обґрунтованими, визнав їх у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 14.07.2015р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було підписано договір №7240 про постачання електричної енергії, відповідно до розділу 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача із загальною (за всіма об`єктами) приєднаною потужністю 100 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За приписами п.9.5 договору №7240 від 14.07.2015р. останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2015р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, суд дійшов висновку, що зобов`язання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувались кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

За правилами п.п.2.2.2, 2.3.4 договору №7240 від 14.07.2015р. позивач зобов`язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, а споживач зобов`язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та №5 «Порядок розрахунків» до цього договору.

Як свідчать матеріали справи, у грудні 2018 року електропостачальною організацією поставлено споживачу активну електроенергію на загальну суму 494480,69 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) за грудень 2018 року (174624 кВт/год).

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обов`язок по оплаті електричної енергії у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі» заявлено вимоги про стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 494480,69 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За правилами п.3.1.1 договору №7240 від 14.07.2015р. постачальник має право отримувати від споживача своєчасну плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами.

Відповідно до п.3 додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору №7240 від 14.07.2015р. за підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Період між датами початку та закінчення розрахункового періоду прирівнюється до періоду дії тарифу (календарного місяця) та сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію, що діяли на кінець розрахункового та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних оформленого між постачальником та споживачем «Акта прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» (додаток №10 до договору) та/або інших умов договору. Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за фактичними показами засобів обліку згідно порядку, обумовленого у додатку №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до договору та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених договором і ПКЕЕ.

Відповідно до п.9 вказаного додатку остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 5 операційних днів від дня отримання рахунку.

Як свідчать матеріали справи, постачальник надав, а споживач прийняв рахунок на оплату активної електроенергії, спожитої у грудні 2018 року, на суму 494480,69 грн.

Відтак, з урахуванням змісту п.п.2.2.2, 2.3.4 договору №7240 від 14.07.2015р., п.9 додатку №5 «Порядок розрахунків» до вказаного правочину, господарським судом встановлено, що строк виконання зобов`язань відповідача з оплати активної електроенергії на суму 494480,69 грн настав.

При цьому, як вказує позивач та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ за одержану електричну енергію не розрахувався.

Як вказувалось судом, відповідач у відзиві №524/3039 від 15.08.2019р. зазначив, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» є обґрунтованими і визнав їх у повному обсязі.

За змістом п.1 ч.2 ст.46, ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.191 вказаного нормативно-правового акту, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Наразі, судом не встановлено в діях відповідача, пов`язаних з визнанням позову, конкретних порушень закону, а також фактів, які б доводили порушення визнанням позову прав і законних інтересів інших осіб.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором №7240 від 14.07.2015р. у розмірі 494480,69 грн підлягають задоволенню на визначену позивачем суму.

Щодо розподілу судових витрат, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

При цьому за змістом ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Як встановлено, відзив №524/3039 від 15.08.2019р. Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, у якому відповідачем зазначено про визнання позовних вимог, поданий до суду до початку розгляду справи по суті, а саме 16.08.2019р.

Тобто, враховуючи наведене, з огляду на викладені вище положення закону, 50% суми судового збору в розмірі 3708,60 грн підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України.

В той же час, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, з огляду на положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 3708,61 грн підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 191, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Поштова, 20, ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Комерційна, 8, ) суму заборгованості за договором №7240 від 14.07.2015р. у розмірі 494480,69 грн, а також судовий збір в сумі 3708,61 грн.

Повернути Акціонерному товариству «ДТЕК Донецькі електромережі» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Комерційна, 8, ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 3708,60 грн, сплачений на підставі платіжного доручення №58215 від 26.07.2019р.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 20.09.2019р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця