ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа№ 910/3986/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 03.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 29.05.2019р.

у справі № 910/3986/16 (суддя Курдельчук І.Д. )

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТФІНАНС"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство "Шкіряне підприємство "Світанок", Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський м`ясокомбінат", ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

про визнання правочину недійсним та витребування оригіналів документів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації звернулося до господарського суду із позовом до ТОВ "ФК "Інвестфінанс" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014, зобов`язання відповідача повернути позивачу оригінали договору №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 і договорів похідних від нього, переданих на виконання договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014.

Позов обґрунтовано тим, що спірний договір укладено в порушення норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Позивач посилається на нікчемність договору згідно ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки банк здійснив відчуження майнових прав за ціною, значно нижчою від звичайної; безоплатно відмовився від власних майнових прав та взяв на себе зобов`язання, виконання якого стало неможливим.

Короткий зміст рішень місцевого, апеляційного та касаційного господарських судів

Рішенням господарського суду міста Києва №910/3986/16 від 27.07.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016, позовні вимоги задоволено: визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги від 25.03.2014, укладений між позивачем та відповідачем; зобов`язано відповідача повернути позивачу оригінали договорів, переданих на виконання договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014.

Суди дійшли висновку, що за спірним договором позивач здійснив відступлення права вимоги на суму 36 453 789,29 грн. за ціною 11 000 000 грн., яка більше ніж на 69% відрізняється від загальної суми переданих вимог за договором, тому спірний правочин є недійсним на підставі п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Вищого господарського суду України №910/3986/16 рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 у справі №910/3986/16 скасовані, а справу №910/3986/16 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Скасовуючи судові рішення, суд касаційної інстанції вказав на необхідність встановити наявність/відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним.

Під час нового розгляду, ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі № 910/3986/16 залишено без розгляду позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТФІНАНС" треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство "Шкіряне підприємство "Світанок", Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський м`ясокомбінат", ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" про визнання правочину від 25.03.2014 недійсним та про зобов`язання відповідача повернути позивачу оригінали договору №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та похідні від нього.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду м. Києва від 29.05.2019 у справі № 910/3986/16 шляхом виключення з неї наступних абзаців: "...яка визнана судом неприйнятною з підстав наведених далі.

До набрання судовим рішенням законної сили у даному господарському спорі дійсним кредитором за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та правочинами похідними від нього є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТФІНАНС".

Це означає, що ознаки нікчемності правочину, визначені у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є недоведеними, а сам договір відступлення права вимоги від 25.03.2014 є оспорюваним, і права кредитора за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 передані новому кредитору - ТОВ "ФК "Інвестфінанс", а відтак відсутні у Банку.

22.02.2019 між Банком та ТОВ "ЕйПіЕс Україна" код 42682150 за результатами аукціону (протокол електронного аукціону № UА-ЕА-2018-12-21-000021-Ь від 24.01.2019) укладений Договір №1183/К про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги серед яких і майнові права вимоги до ПАТ "ШП"Світанок " за кредитним договором №08/20/08 -КЛТ від 03.10.2008.

Слід зазначити, що аукціон і укладення договору №1183/К проведені під час вирішення спору про недійсність договору від 25.03.2014 відступлення права вимоги та зобов`язання нового кредитора повернути оригінали кредитного договору №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та правочині укладених в ході його виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити.

При відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов`язання боржника і більше взаємовідносин не має ні з боржником, ні з новим кредитором щодо перерахування коштів первісному кредитору, тож фактично відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов`язань.

Сторона, яка вчиняє дії або робить заяви у спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про безпідставне включення Банком та Фондом майнових прав вимоги до ПАТ "ШП"Світанок" за кредитним договором №08/20/08 - КЛТ від 03.10.2008 та похідними правочинами до переліку майнових прав, які належать Банку станом на 24.01.2019 і 22.02.2019 і можуть бути ним відчужені."

Скаржник вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Як вбачається з матеріалів справи, відзивів на апеляційну скаргу надано не було, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Явка представників у судове засідання

В судові засідання представники позивача, третіх осіб - 2, -3, -4, -5 не з`являлись, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників відповідача та третьої особи-1, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача, третіх осіб - 2, -3, -4, -5, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи встановлені судом апеляційної інстанції

Як вказувалось вище, рішенням Господарського суду міста Києва №910/3986/16 від 27.07.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016, позовні вимоги задоволено: визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги від 25.03.2014, укладений між позивачем та відповідачем; зобов`язано відповідача повернути позивачу оригінали договорів, переданих на виконання договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014.

Постановою Вищого господарського суду України №910/3986/16 рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 у справі №910/3986/16 скасовані, а справу №910/3986/16 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Скасовуючи судові рішення та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, суд касаційної інстанції вказав на необхідність встановити наявність/відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним.

Під час нового розгляду справи, ухвалами суду першої інстанції позивача, третю особу-1 Фонд та ТОВ "ЕйПіЕс Україна" були повідомлені про необхідність подання письмових заяв з процесуальних питань у даній справі. Водночас пояснення, подані Фондом 06.05.2019 та Банком 29.05.2019 і 28.05.2019, визнані місцевим господарським судом неприйнятими.

Крім того, як зазначено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в ході підготовчого провадження 23.04.2019, 15.05.2019 та 29.05.2019 відбулись підготовчі засідання, в які позивач не з`явився, поважних причин неявки суду не повідомив.

Суд першої інстанції вказав на те, що у зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання, неподанням позивачем документів, з яких би вбачалось, що позивач підтримує свої позовні вимоги, заявлені у даній справі, а також викладені відповідачем та третьою особою у своїх заявах по суті обставини, суд позбавлений можливості ухвалити законне та обґрунтоване рішення (з урахуванням вимог, викладених у ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, як зазначив місцевий господарський суд, вказана бездіяльність позивача перешкоджає вирішенню спору та подальшому розгляду справи та свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, 29.05.2019 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу, якою залишено без розгляду позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТФІНАНС", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство "Шкіряне підприємство "Світанок", Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський м`ясокомбінат", ОСОБА_1 , та Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія", про визнання правочину від 25.03.2014 недійсним та про зобов`язання відповідача повернути позивачу оригінали договору №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та похідні від нього.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частин 1, 2 статті 236 Господарського процесуального кодексу України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з часиною 1 статтею 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є:

1) ухвали;

2) рішення;

3) постанови;

4) судові накази.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина 2 зазначеної статті).

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду (частина 3 зазначеної статті).

Частиною 1 статті 234 Господарського процесуального кодексу України визначено зміст ухвали, зокрема ухвала, що викладається окремим документом, складається з:

вступної частини із зазначенням:

а) дати і місця її постановлення;

б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів);

в) імен (найменувань) учасників справи;

описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою;

мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;

резолютивної частини із зазначенням:

а) висновків суду;

б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Зміст рішення визначено статтею 238 Господарського процесуального кодексу України.

Так, рішення суду складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

2. У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

найменування суду;

прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

номер справи;

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

вимоги позивача;

прізвища та ініціали представників учасників справи.

В описовій частині рішення зазначаються:

стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

заяви, клопотання;

інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необгрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

У резолютивній частині рішення зазначаються:

висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

розподіл судових витрат;

строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

Водночас, відповідно до статті 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з 'ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Частиною 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (частина 2 вказаної статті).

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина 3 вказаної статті).

Отже, за правовими наслідками ухвали про залишення позову без розгляду є ухвалами відповідно до яких закінчується розгляд спору без винесення рішення по суті.

Таким чином, суд під час підготовчого засідання не встановлює обставини справи та не досліджує докази, на підставі яких можуть бути встановлені фактичні обставини справи та відповідно не можуть бути зроблені висновки щодо наявності або відсутності підстав для відмови або задоволення позову.

Однак, в порушення зазначених норм Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва в ухвалі від 29.05.2019 до початку розгляду справи по суті, під час підготовчого засідання, залишаючи позов без розгляду встановлює фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, та робить висновки по суті вимог.

А саме, у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов вказав таке:

«Фонд 06.05.2019 та 29.05.2019 і Банк 28.05.2019 подав письмові пояснення з викладеною позицією, яка визнана судом неприйнятною з підстав наведених далі.

До набрання судовим рішенням законної сили у даному господарському спорі дійсним кредитором за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та правочинами похідними від нього є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТФІНАНС".

Це означає, що ознаки нікчемності правочину, визначені у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є недоведеними, а сам договір відступлення права вимоги від 25.03.2014 є оспорюваним, і права кредитора за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 передані новому кредитору - ТОВ "ФК "Інвестфінанс", а відтак відсутні у Банку.

22.02.2019 між Банком та ТОВ "ЕйПіЕс Україна" код 42682150 за результатами аукціону (протокол електронного аукціону № UA-EA-2018-12-21-000021-b від 24.01.2019) укладений Договір №1183/К про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги серед яких і майнові права вимоги до ПАТ "ШП"Світанок" за кредитним договором №08/20/08 -КЛТ від 03.10.2008.

Слід зазначити, що аукціон і укладення договору №1183/К проведені під час вирішення спору про недійсність договору від 25.03.2014 відступлення права вимоги та зобов`язання нового кредитора повернути оригінали кредитного договору №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та правочині укладених в ході його виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити.

При відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов`язання боржника і більше взаємовідносин не має ні з боржником, ні з новим кредитором щодо перерахування коштів первісному кредитору, тож фактично відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов`язань.

Сторона, яка вчиняє дії або робить заяви у спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про безпідставне включення Банком та Фондом майнових прав вимоги до ПАТ "ШП"Світанок" за кредитним договором №08/20/08 -КЛТ від 03.10.2008 та похідними правочинами до переліку майнових прав, які належать Банку станом на 24.01.2019 і 22.02.2019 і можуть бути ним відчужені.»

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Тобто, ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 про залишення позову без розгляду, всупереч приписам статті 234 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено зміст ухвали, суд першої інстанції надав оцінку певним аргументам, наведеним учасниками справи, а також фактично зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, незважаючи на те, що дані обставини можуть бути встановлені лише у рішенні суду після розгляду справи по суті (ст. 238 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частина 4 даної статті передбачає, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - зміні, шляхом виключення з мотивувальної часини ухвали абзаців наступного змісту:

«Фонд 06.05.2019 та 29.05.2019 і Банк 28.05.2019 подав письмові пояснення з викладеною позицією, яка визнана судом неприйнятною з підстав наведених далі.

До набрання судовим рішенням законної сили у даному господарському спорі дійсним кредитором за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та правочинами похідними від нього є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТФІНАНС".

Це означає, що ознаки нікчемності правочину, визначені у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є недоведеними, а сам договір відступлення права вимоги від 25.03.2014 є оспорюваним, і права кредитора за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 передані новому кредитору - ТОВ "ФК "Інвестфінанс", а відтак відсутні у Банку.

22.02.2019 між Банком та ТОВ "ЕйПіЕс Україна" код 42682150 за результатами аукціону (протокол електронного аукціону № UA-EA-2018-12-21-000021-b від 24.01.2019) укладений Договір №1183/К про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги, серед яких і майнові права вимоги до ПАТ "ШП"Світанок" за кредитним договором №08/20/08 -КЛТ від 03.10.2008.

Слід зазначити, що аукціон і укладення договору №1183/К проведені під час вирішення спору про недійсність договору від 25.03.2014 відступлення права вимоги та зобов`язання нового кредитора повернути оригінали кредитного договору №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та правочинів укладених в ході його виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити.

При відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов`язання боржника і більше взаємовідносин не має ні з боржником, ні з новим кредитором щодо перерахування коштів первісному кредитору, тож фактично відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов`язань.

Сторона, яка вчиняє дії або робить заяви у спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про безпідставне включення Банком та Фондом майнових прав вимоги до ПАТ "ШП"Світанок" за кредитним договором №08/20/08 -КЛТ від 03.10.2008 та похідними правочинами до переліку майнових прав, які належать Банку станом на 24.01.2019 і 22.02.2019 і можуть бути ним відчужені.»

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду про залишення позову без розгляду - зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали абзаців, якими надано оцінку певним аргументам, які можуть бути встановлені під час розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 232, 270, 271, 275, 277, 281-284, Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/3986/16 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №910/3986/16 змінити, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали абзаців наступного змісту:

«Фонд 06.05.2019 та 29.05.2019 і Банк 28.05.2019 подав письмові пояснення з викладеною позицією, яка визнана судом неприйнятною з підстав наведених далі.

До набрання судовим рішенням законної сили у даному господарському спорі дійсним кредитором за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та правочинами похідними від нього є товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТФІНАНС".

Це означає, що ознаки нікчемності правочину, визначені у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є недоведеними, а сам договір відступлення права вимоги від 25.03.2014 є оспорюваним, і права кредитора за кредитним договором №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 передані новому кредитору - ТОВ "ФК "Інвестфінанс", а відтак відсутні у Банку.

22.02.2019 між Банком та ТОВ "ЕйПіЕс Україна" код 42682150 за результатами аукціону (протокол електронного аукціону № UA-EA-2018-12-21-000021-b від 24.01.2019) укладений Договір №1183/К про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги серед яких і майнові права вимоги до ПАТ "ШП"Світанок" за кредитним договором №08/20/08 -КЛТ від 03.10.2008.

Слід зазначити, що аукціон і укладення договору №1183/К проведені під час вирішення спору про недійсність договору від 25.03.2014 відступлення права вимоги та зобов`язання нового кредитора повернути оригінали кредитного договору №08/20/08-КЛТ від 03.10.2008 та правочині укладених в ході його виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити.

При відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов`язання боржника і більше взаємовідносин не має ні з боржником, ні з новим кредитором щодо перерахування коштів первісному кредитору, тож фактично відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов`язань.

Сторона, яка вчиняє дії або робить заяви у спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про безпідставне включення Банком та Фондом майнових прав вимоги до ПАТ "ШП"Світанок" за кредитним договором №08/20/08 -КЛТ від 03.10.2008 та похідними правочинами до переліку майнових прав, які належать Банку станом на 24.01.2019 і 22.02.2019 і можуть бути ним відчужені.»

Матеріали справи №910/3986/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складео 16.09.2019

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка