ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019м. ДніпроСправа № 904/1806/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ютал-Транс"(01054, м. Київ, вул. Воровського, б.33-Б, 4-й поверх, офіс 4, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"(49000, м. Дніпро, площа Героїв Майдану,1, кімната 524, )

про стягнення заборгованості в розмірі 43 309 678,20 грн.

Представники:

від позивача: Новаковський П.М. - на підставі ордеру

від відповідача: Нужненко Ю.І.- на підставі ордеру

від відповідача: Шипілов О.М - генеральний директор

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ютал-Транс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" в якому просить суд:

- визнати недійсним односторонній правочин про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, вчинений ТОВ Металургтранс у формі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 23677 від 04.12.2018р.;

- визнати недійсним односторонній правочин про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, вчинений ТОВ Металургтранс у формі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 23678 від 04.12.2018р.;

- визнати недійсним односторонній правочин про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, вчинений ТОВ Металургтранс у формі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 23679 від 04.12.2018р.;

- визнати недійсним односторонній правочин про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, вчинений ТОВ Металургтранс у формі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 23680 від 04.12.2018р.;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Металургтранс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ютал-Транс 43 309 678,20 грн., з яких: 14 136 617,40 грн. - заборгованість за орендними платежами за період серпень-листопад 2018 року, а саме: 10 571 213,02 грн. - сума основного боргу; 2 478 737,67 грн. - пеня; 879 830,33 грн. - 3% річних; 206 836,38 грн. - інфляційні втрати; 29 173 060,80 грн. - неустойка у розмірі подвійної плати за користування орендованими вагонами (68 шт.) за період із 11.10.2018 по 23.04.2019р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №24/12-14 від 24.12.2014р. в частині оплати за орендовані вагони, неповерненням всієї кількості переданих вагонів після розірвання договору, а також безпідставним зарахуванням відповідачем зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою суду від 15.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 13.06.2019р.

24.05.2019 від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

21.05.2019 від відповідача надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову у якіх він зазначає, що інформація на дана ним до суду про його фінансовий стан, а також про рівень його постійного податкового навантаження, пов`язаного з провадженням господарської діяльності, свідчить, що у разі задоволення позовних вимог Позивача у нього наявні можливості для виконання рішення суду, а отже невжиття заходів до забезпечення позову жодним чином не зможе істотно ускладнити, а тим паче унеможливити виконання рішення суду. І навпаки: вжиття судом заходів забезпечення позову може негативно вплинути на господарську Діяльність Відповідача, зокрема, у випадку арешту коштів - на можливість виконання зобов`язань по сплаті податків та інших обов`язкових платежів, на виконання зобов`язань Відповідача перед іншими його контрагентами, виплаті заробітної плати працівникам Відповідача, а також до створення додаткових фінансових проблем, пов`язаних із залученням додаткового фінансування на платній основі, чим явно можуть бути спричинені збитки Відповідачу.

23.05.2019 від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо недостатності підстав для забезпечення позову в межах суми позову.

Ухвалою суду від 13.06.2019 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

04.06.2019р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій заперечує проти позовних вимог з огляду на наступне. Щодо неустойки відповідач зазначає, що оскільки 15 березня 2017 року АТ "Укрзалізниця" запроваджені заборони на залізничні перевезення (всіх вантажів та порожніх вагонів) з усіх станцій України на станції призначення, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюються не в повному обсязі їх повноваження, відповідач був позбавлений можливості використовувати спірні 68 вагонів. Листом за №19495 від 06.09.2018 року відповідач повідомив позивача про існування форс-мажорних обставин, згідно яких відсутня можливість щодо повернення 68 вагонів до закінчення зазначених обставин. Крім того, Додатковою угодою № 31 від 31.05.2018 до Договору оренди передбачено, що Позивач та Відповідач погодились, що орендна плата з 01.07.2018 (включно) за приватні вагони, які знаходяться на окупованій території, не нараховується Орендодавцем і не сплачується Орендарем. Щодо визнання недійсними односторонніх правочинів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідач зазначає, що твердження позивача не відповідають умовам договору оренди №24/12-14 від 24.12.2014р., фактичним обставинам розрахунків між сторонами та іншим обставинам справи, а позиція позивача не узгоджується з вимогами чинного законодавства. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за орендними платежами за період серпень-листопад 2018 року відповідач зазначає, що він не може вважатись боржником, який прострочив зобов`язання в частині оплати орендної плати за спірним договором оренди у зв`язку з припиненням зазначених зобов`язань.

20.06.2019р. позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказує про те, що у спірних правовідносинах для відповідача жодні форс-мажорні обставини не настали, оскільки ТОВ «Металургтранс» могло та повинно було передбачити негативні ризики власних дій, що полягали у використанні орендованого майна у зоні АТО, як цього і вимагають норми статтей 614, 617 ЦК України та 218 ГК України. Позивач зазначає, що за період із 31.01.2018 по 31.05.2018 ТОВ «Компанія «Ютал-Транс» та ТОВ «Металургтранс» було підписано акти приймання-передачі виконаних робіт та здійснено відповідну оплату даних актів. Даними юридично значимими діями сторонами підтверджено факт виконання взаємних зобов`язань із надання орендних послуг та їх зустрічної оплати за період із 01.01.2018 по 31.05.2018. Оскільки між сторонами існують договірні відносини, а кошти які відповідач вважає надлишково сплаченими, набуті позивачем за наявності правової підстави - Договору оренди та відповідних актів виконаних робіт, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України. Позивч вважає, що у ТОВ «Компанія «Ютал-Транс» не існує та не може існувати заборгованості перед ТОВ «Металургтранс», що виникла із правовідносин оренди за Договором за період із 01.01.2018 по 31.05.2018, а тому здійснення зарахування даних неіснуючих вимог ТОВ «Металургтранс» до ТОВ «Компанія «Ютал-Транс» зумовлює недійсність такого зарахування. Окрім того, позивач зазначає, що заявами про зарахування зустрічних однорідних вимог № 23678, 23679, 23680 від 04.12.2018 відповідачем здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 1 488 624, 29 грн, за зобов`язаннями, що нібито виникли у ТОВ «Компанія «Ютал-Транс» перед ТОВ «Металургтранс» у зв`язку із несплатою відшкодування по видаткам на тарифи та ремонту залізничних вагонів, проте подані відповідачем докази не свідчать про несплату ТОВ «Компанія «Ютал-Транс» грошових коштів за зазначеними зобов`язаннями, фактично, підтверджуючи лише те, що такі зобов`язання колись існували.

Також, 20.06.2019 позивачем надані пояснення щодо вагонів які, в період з серпня 2018р. по теперішній час перебувають на території Донецької області, яка не підконтрольна органам влади України, що підтверджується відсутністю інформації на зазначені вагони в довідках про дислокацію та стан вагонів АСК ВП УЗ, Портал УЗ станом на 18.06.2019.

Ухвалою суду від 13.06.2019р. відкладено підготовче засідання на 21.06.2019р.

21.06.2019р. відповідач подав заяву про залучення до участі у справі №904/1806/19 Акціонерне товариство «Українська залізниця» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

21.06.2019р. в засіданні оголошено перерву до 08.07.19р.

08.07.2019р. позивачем подано додаткові пояснення по справі.

08.07.2019р. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.07.2019р. відкладено підготовче судове засідання на 12.07.2019р.

09.07.2019р. відповідачем надано підтверджуючі документи, щодо витрат які були понесені відповідачем на оплату тарифів та вартості ремонту вагонів.

12.07.2019р. відповідачем надано додаткові докази по справі.

12.07.2019р. відповідачем подано клопотання про зобов`язання позивача надати письмові докази по справі.

Ухвалою суду від 12.07.2019р. підготовче засідання продовжено на 30 днів та відкладено на 18.07.2019р.

Ухвалою суду від 12.07.2019р. ТОВ "Металургтранс" відмовлено у клопотанні про залучення третьої особи до справи.

17.07.2019 ТОВ "МЕТАЛУРГТРАНС" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.07.2019р. позивачем подано клопотання про долучення доказів до справи, а також додаткові пояснення по справі.

Ухвалою суду від 18.07.2019р. відкладено підготовче судове засідання на 13.08.2019р.

13.08.2019р. відповідачем подано додаткові пояснення по справі.

Ухвалою суду від 13.08.2019р. закрито підготовче судове провадження та призначено справу по розгляду по суті на 03.09.2019р

Ухвалою суду від 29.08.2019р. виправлено допущену описку в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019р. та змінено дату судового засідання на 05.09.2019р

В порядку статті 240 ГПК України у судовому засіданні 05.09.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ютал-Транс» (Орендодавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» (Орендар, Відповідач) було укладено договір №24/12-14 (Договір), відповідно до частини 1 пункту 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає на строк дії даного Договору у строкове користування оренду 300 (триста) власних вагонів моделей 12-9745, 12-9790, 12-757, 12-119, 12-532, 12-141, 12-753, 19-758, які знаходяться у власності ТОВ «Компанія «Ютал-Транс» тау фінансовому лізингу від ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» (вагони). Кількість вагонів може бути збільшено або зменшено за згодою сторін.

Згідно з частиною 2 п. 1.1 Договору, перелік вагонів із зазначенням по кожному вагону номеру, моделі, вантажопід`ємності, тари, ріку випуску, балансової вартості, дати проведення останніх планових видів ремонтів вказується в Додатках до цього Договору і складають невід`ємну частину цього Договору.

Відповідно до частини 1 пункту 2.1. Договору, передача вагонів Орендодавцем Орендарю проводиться на станціях передачі, узгоджених Сторонами (які розташовані на території України) з подальшим оформленням Акту прийому - передачі вагонів.

Частиною 2 п. 2.1 Договору визначено, що вагони в кількості 300 (триста) одиниць, які знаходяться у Орендаряза Договорами оренди № 05А від 22.01.2013р., № 142/1А від 29.11.2013р., № 142/2А від 29.11.2013р., передаються в оренду за цим Договором, згідно актів приймання-передачівагонів в оренду с 01.01.2015р. по 28.02.2015р..

Додатковою угодою №3 від 27.05.2015 сторони внесли зміни в Договір стосовно кількості вагонів, які передаються в оренду, а саме в п.1.1 Договору замість 300 (триста) домовилися записати 330 (триста тридцять).

Додатковою угодою №14 від 21.03.2016 сторони узгодили, що Орендодавець зобов`язується в строк до 01.06.2016р. додатково передати Орендарю у строкове користування оренду 20 (двадцять) власних вагонів моделей 12/9745, 12-9790, 12-757, 12-119, 12-532, 12-141, 12-753, які знаходяться у власності ТОВ «Компанія «Ютал-Транс».

Відповідно до п. 2.4 Договору оренди, після закінчення строку дії оренди вагонів, у випадках дострокового припинення Договору або часткового виводу із оренди вагонів за ініціативою однієї із сторін, Орендар зобов`язаний повернути вагони Орендодавцю на станціях передачі, погоджених сторонами, згідно з актом прийому-передачі (поверенення), протягом 40 календарних днів з дати отримання листа Орендодавця із вимогою про повернення вагонів із вказанням станції прийому-передачі, вантажоотримувача, на митній території України.

Відповідно до п. 3.1 Договору, в процесі експлуатації вагонів, які знаходяться в оренді у Орендаря, Орендодавець з свій рахунок проводить планові (деповські та капітальні) ремонти вагонів (п.п. 3.1.1), гарантійні ремонтивагонів (перелік встановлено в п.п. 3.1.2).

Згідно з п. 3.2, Орендар за свій рахунок організовує проведення поточних ремонтів (поточного обслуговування) вагонів (за виключенням гарантійних ремонтів, передбачених п. 3.1.2 цього Договору).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що в процесі експлуатації вагонів, які знаходяться в оренді у Орендаря, Орендодавець при проведенні ремонтів вагонів за свій рахунок здійснює оплату тарифів, передбачених в п.п. 3.3.1-3.3.2 цього Договору.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що валютою договору є українська гривня, а загальна сума Договору визначається на підставі всіх актів виконаних робіт, оформлених Сторонами.

Даним пунктом договору Сторони встановили розмір орендної плати, який в подальшому змінювався шляхом укладання ряду додаткових угод.

Остаточний розмір орендної плати встановлено Додатковою угодою №31 від 31.05.2018 (том 1, а.с.83), пунктом 1.1. якої підпункт 4.2.1 пункту 4.1. Договору викладено в такій редакції: «З 01.06.2018р. по 30.06.2018р. (включно) для вагонів моделей 12/9745, 12-9790, 12-757, 12-119, 12-532, 12-141, 12-753 орендна плата складає 910,85 грн. без ПДВ, крім того ПДВ (20%) 182,17 грн., всього з ПДВ 1 093,02 грн. за один вагон в добу. Орендна плата з 01.06.2018р. по 30.06.2018р. (включно) за приватні вагони, які знаходяться на окупованій території, не нараховується Орендодавцем та не сплачується Орендарем.

З 01.07.2018р. (включно) для вагонів моделей 12/9745, 12-9790, 12-757, 12-119, 12-532, 12-141, 12-753 орендна плата складає 916,70 грн. без ПДВ, крім того ПДВ (20%) 183,34 грн., всього з ПДВ 1 100,04 грн. за один вагон в добу. Орендна плата з 01.07.2018р. за приватні вагони, які знаходяться на окупованій території, не нараховується Орендодавцем та не сплачується Орендарем».

Згідно з пунктом 4.4 Договору оренди, з урахуванням положень Додаткових угод № 2 від 20.04.15р. та №22 від 30.12.2016р., орендна плата нараховується за весь час знаходження вагонів в оренді у Орендаря з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі вагонів в оренду до дати підписання сторонами Акту прийому-передачі вагонів з оренди, за винятком часу перебування вагонів в ремонтах, дії конвенційних заборон (обмежень) перевезень на залізних дорогах, періоду находження вагонів моделі 19-758 у тимчасовому відстої.

Відповідно до підпункту 4.4.3 Договору, час дії конвенційних заборон (обмежень) перевезень по залізничним дорогамвизначається:

- для порожнього вагону з дня їх введення, до дати прибуття на станцію, яка не відноситьсядо зони дії конвенційних заборон або їх повного скасування;

- для завантаженого вагона з дня, наступного за датою його розвантаження або зупинки, до дати прибуття на станцію, яка не відноситься до зони дії конвенційних заборон або їх повного скасування.

Відповідно до пункту 4.5 Договору оренди, з урахуванням положень Додаткової угоди №22 від 30.12.2016р., вказані в п. 4.4.1-4.4.3 дати визначаються відповідно до даних електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці.

Відповідно до пункту 4.6 Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 22 від 30.12.2016,встановлено, що орендна плата за поточний місяць оренди вагонів оплачується Орендарем шляхом попередньої оплати 100% від розрахункової суми орендної плати за поточний місяць, не пізніше 5 (п`ятого) числа поточного місяця, на основі рахунку, виставленого Орендодавцем.

У випадку невідповідності розміру передоплати розміру суми по актам виконаних робіт, різниця зараховується Орендодавцем як передплата за наступний період оренди вагонів, або за письмовою вимогою Орендаря підлягає поверненню протягом 5-ти банківських днів з дати її отримання.

Пунктом 4.7. Договору визначено, що звітним періодом є календарний місяць. Документом, що підтверджує факт виконання робіт Орендодавцем є Акт виконаних робіт, що оформлюються сторонами щомісячно і датуються останнім календарним днем місяця.

Згідно з положеннями пункту 4.8 Договору на основі підписаних Актів виконаних робіт (послуг) Орендар проводить остаточні розрахунки із Орендодавцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця протягом 3-х банківських днів із моменту їх підписання.

Згідно з п. 7.4. Договору, Орендар має право організовувати проведення ремонтів вагонів, передбачених п. 3.1 даного Договору та оплату тарифів, передбачених п. 3.3 даного Договору, з наступним відшкодуванням Орендодавцем витрат, понесених Орендарем, на підставізвіту Орендаря про понесені витрати і рахунки.

Відповідно до п. 8.6 Договору встановлений обов`язок Орендодавця після узгодження з відповідальними співробітниками орендаря надати орендареві узгоджений (остаточний варіант) актів виконаний робіт до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 8.8 Договору встановлений обов`язок Орендодавця в разі організації орендарем проведення ремонтів вагонів, передбачених в п. 3.1 цього договору та/або оплати тарифів, передбачених п. 3.3 цього договору, відшкодовувати орендарю понесені витрати на підставі звіту орендаря про понесені витрати протягом 3 банківських днів з моменту отримання звіту і рахунку.

За окремим погодженням Орендар може надавати Орендодавцеві відстрочку платежу по відшкодуванню витрат, пов`язаних з організацією проведення ремонтів відповідно до п. 7.4 договору. При ненадходженні коштів від Орендодавця в узгоджені терміни Орендар має право утримувати грошові суми, які підлягають сплаті Орендодавцем Орендарю як відшкодування витрат, пов`язаних з організацією проведення ремонтів відповідно до п. 7.4 договору з сум орендних платежів. Утримання сум, здійснюється Орендарем, шляхом надіслання Орендодавцю письмового повідомлення про односторонній залік зустрічних однорідних вимог. Датою зарахування зустрічних однорідних вимог є дата, зазначена в письмовому повідомленні Орендаря. (п. 4.14. Договору)

Згідно п. 12.1 Договору сторона звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, якщо воно стало наслідком дії обставин непереборної сили, такої як: стихійні лиха, війни і військові дії, страйки, масові заворушення і заворушення, аварії і катастрофи, а також акти органів державної влади та/або управління законодавчої і виконавчої влади всіх рівнів; рішення транспортних відомств про заборону або обмеження приймання вантажів до відправлення за правилами, що діють на транспорті; що унеможливлюють виконання Договору. При цьому строк виконання зобов`язань за цим Договором продовжується відповідно до часу, протягом якого діяли форс-мажорні обставини.

Сторона, котра посилається на форс-мажорні обставини повинна негайно в письмовій формі повідомити іншу сторону про їх початок і закінчення з подальшим наданням, не пізніше 5 календарних днів з моменту настання зазначених подій, довідки Торгово-промислової палати, яка підтверджує наявність і тривалість форс-мажорних обставин. Сторони погоджуються, що компетентним органом для надання відповідної довідки може служити довідка Торгово-промислової палати України. Порушення зазначених умов позбавляє Сторону права посилатися на форс-мажорні обставини.

При розірванні Договору або часткового виведення вагонів з оренди діє останній узгоджений і підписаний в Додаткових угодах розмір орендної плати. (п. 15.2. Договору)

Відповідно до п. 14.1 Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 26 від 01.11.2017, він вступає в силу з 01.01.2015р. та діє до 31.12.2018р. (включно), а в частині взаєморозрахунків до їх повного проведення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ)

Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов`язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов`язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу норм частини 1, 3 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частин 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ст. 773 ЦК України наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно частини 2 статті 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

На виконання пунктів 1.1. та 1.2. Договору cторонами укладено Додаток № 1 від 24.12.2014 (том 1, а.с. 84-90), яким визначено перелік орендованих вагонів у кількості 302 штуки, а також ряд Актів прийому-передачі вагонів в оренду, що підтверджують фактичну передачу вагонів у користування ТОВ «Металургтранс» (том 1, а.с.235-250, том 2, а.с.1-166).

Всього, як вбачається з позовної заяви і не заперечується Відповідачем, в рамках дії Договору, у Відповідача в користуванні знаходилося 325 залізничних вагонів.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2018 року Відповідачем оплачено орендну плату на підставіактів здачі-прийняття робіт:

за січень 2018 - АКТ № ОУ-0000007 на загальну суму 7 072110,78 грн.

за лютий 2018 - АКТ № ОУ-0000014 на загальну суму 6 880 410,00 грн.

за березень 2018 - АКТ № ОУ-0000020 на загальну суму 7 776 956,88 грн.

за квітень 2018 - АКТ № ОУ-0000025 на загальну суму 7 718 848,26 грн.

за травень 2018 - АКТ № ОУ-0000030 на загальну суму 7 973 054,46 грн.

за червень 2018 - АКТ № ОУ-0000034 на загальну суму 8100 371,22 грн.

за липень 2018 - АКТ № ОУ-0000042 на загальну суму 8 608 913,04 грн.

Акти здачі-прийняття робіт за серпень-листопад 2018 на загальну суму 15 473 162,64відповідачем не підписано та частково оплачено на суму 4 901 949,62 грн.

20.07.2018 Позивачнаправив на адресу Відповідача супровідний лист за вих. № 343 та проект додаткової угоди № 32 до Договору із запропонованими змінами орендної плати.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.3. Договору, у випадку, якщо Сторона, яка отримала проект Додаткової угоди із запропонованими змінами орендної плати не здійснить його підписання та направлення іншій стороні протягом 20 днів із моменту отримання такого проекту - договір вважається розірваним.

При цьому абзацом четвертим цитованого вище пункту Договору визначено, що розірвання договору із підстав, відображених у даному пункті не буде вважатись одностороннім розірванням Договору, а є погодженим сторонами способом розірвання Договору за взаємною згодою.

10.08.2018 у зв`язку із відсутністю відповіді Відповідача щодо підписання Додаткової угоди №32 із запропонованими новими ставками орендної плати, Позивачнаправив Відповідачу лист за вих. № 379, яким повідомив про сплив 20-ти денного терміну, передбаченого пунктом 4.3. Договору, та у зв`язку цим - про розірвання Договору та необхідність повернення орендованих вагонів.

Абзацом другим, третім пункту 4.3. Договору передбачено строк повернення вагонів Орендарем, що складає 40 днів з моменту отримання повідомлення про розірвання Договору в порядку пункту 4.3.

Крім того, порядок повернення вагонівпередбачений пунктом 2.4. Договору.

Відповідно до п. 16.9 Договору, сторони узгодили, що вся договірна документація має бути передана одним із таких способів:

направлена заказним листом з повідомленням на адресу, зазначену в реквізитах до цього Договору;

вручена особисто представнику отримувача;

передана кур`єрською службою.

Позивачем не було надано належних доказів отримання Відповідачем у жодний із встановлених пунктом способів листів вих. № 343 та вих. № 379.

В той же час, матеріалами справи встановлено те, що Орендарем було повернуто Орендодавцю 257 вагонів, що в свою чергу підтверджується актами приймання-передачі вагонів з оренди (том 2, а.с. 108-250, том 3, а.с. 1-47).

Станом на дату звернення позивача з позовом до суду відповідачем не повернуто 68 вагонів за №№ 52244183, 52244282, 52244340, 52573953, 52574373, 52574662, 55080279, 56030604, 56030752, 56030802, 56030935, 56032626, 56068109, 56068141, 56068174, 56068240, 56068257, 56068406, 56068471, 56068513, 56104375, 56104458, 104615, 56104664, 56104730, 56104771, 56105018, 56105042, 56105273, 56107550, 56107584, 56107675, 56107907, 56107949, 56107964, 56107972, 56108046, 56108061, 56258775, 56260516, 56290505, 56591076, 56591175, 56592561, 56597149, 56614985, 56618150, 56618168, 56618648, 56619620, 56619729, 56619851, 56626468, 58335316, 58335365, 58335399, 59481754, 60416534, 60416609, 60416765, 60416831, 60631330, 60631439, 60631454, 61907168, 61907705, 61907853.

31.08.2018 позивач направив відповідачу лист за вих.№ 421 із вимогою про повернення зазначених вище орендованих вагонів із вказанням станцій їх прийому-передачі, однак доказів отримання Відповідачем цього листа суду також не було надано, тому твердження Позивача, що виконання зобов`язання Відповідача щодо повернення даних вагонів на підставі п. 4.3. Договору мало бути виконано у строк до 10.10.2018 року не може бути точним, оскільки п. 4.3 Договору встановлений обов`язокповернення вагонів Орендарем протягом 40 днів з моменту отримання повідомлення про розірвання Договору.

Однак матеріалами справи підтверджується, що листом за №19495 від 06.09.2018 року ТОВ «Металургтранс» надало відповідь на лист позивача за вих. №421 від 31.08.2018 року про повернення 68 вагонів, в якому зазначило про існування форс-мажорних обставин, згідно яких відсутня можливість щодо повернення 68 вагонів до закінчення зазначених обставин.

У зв`язку із неповерненням ТОВ «Металургтранс`із оренди 68 вагонів, позивач нарахував відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за період із 11.10.2018 по 23.04.2019р. у розмірі 29 173 060,80 грн.

Щодо вказаних вимог суд зазначає наступне.

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом поверненням об`єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акту приймання-передачі. У разі невиконання обов`язку, передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України, цивільним законодавством визначена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди. Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої частиною другою статті 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого майна за актом приймання-передачі.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 ст. 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 ЦК України.

Дана правова позиція підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 р. у справі N 910/12949/16

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до статті 218 ГК України непереборною силою є надзвичайні і невідворотні обставини, за умов настання яких виконання договірних зобов`язань є неможливим.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, яка повністю звільняє від відповідальності особу, що порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила однак не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Норми статей 614, 617 ЦК України кореспондуються із нормами статті 218 Господарського кодексу України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

15.03.2017 Рада національної безпеки і оборони України прийняла рішення "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України", за яким тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського "Комплексу заходів" від 12.02.2015, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, вирішено припинити переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Кабінету Міністрів України невідкладно вжити заходів щодо припинення переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, крім вантажів, що мають гуманітарний характер і надаються українськими та міжнародними гуманітарними організаціями. Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції України, Національній гвардії України, Державній фіскальній службі України за участю Служби безпеки України невідкладно: забезпечити виконання цього рішення, припинивши переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного і автомобільного сполучення; створити умови для залучення громадськості до контролю за реалізацією заходів, передбачених цим рішенням; вжити додаткових заходів щодо зміцнення публічної безпеки, протидії диверсійним і терористичним проявам, спробам порушення громадського порядку.

Указом Президента України від 15.03.2017 № 62/2017 зазначене рішення Ради національної безпеки і оборони України введено в дію (роздруківка наявна в матеріалах справи).

На сайті АТ «Укрзалізниця» у розділі «Тимчасові обмеження щодо перевезень» міститься інформація про те, що згідно з розпорядженнями АТ «Укрзалізниця» № Ц-1/2-2/156 та № Ц-1/2-2/157 від 15.03.2017 року, починаючи з 16.03.2017 року й до відміни, було введено конвенційну заборону на перевезення вантажів та порожніх вагонів з/на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень.

Статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як вбачається з інформації, наданоїлистом Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Акціонерного товариства ««Українська залізниця» № 72/2116 від 20.06.2019 (копія наявна в матеріалах справи), спірні 68 вагонів до введення вищевказаних конвенційних заборон було відправлено на підконтрольні на той час Україні території, та станом на 04.06.2019р. вказані вагони знаходяться на окупованих територіях України.

Листом № 8363 від 24.03.2017 року Відповідач повідомив Позивача про настання форс-мажорних обставин, згідно яких відсутня можливість щодо повернення 68 вагонів до закінчення зазначених обставин. Докази отримання цього листа уповноваженим представником Позивача знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до Сертифікату ТПП України № 7505 від 24.04.2017 форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) за спірним Договором є: тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами органів влади.

Відповідно до висновку ТПП України вих. №1339 від 24.04.2017 року підставами дії форс-мажорних обставин ТОВ «Металургтранс» у правовідносинах, які випливають з Договору №24/12-14 є встановлення заборон на перевезення вантажів залізничними вагонами введених в дію розпорядженням ПАТ «Укрзалізниця» №Ц-1/2-2/156 від 15.03.2017 року та №Ц-1/2-2/157 від 15.03.2017 року, а також тимчасове припинення транспортного сполучення із непідконтрольними Україні територіями, встановленого рішенням РНБО України від 15.03.2017 року №62/2017.

Так, за змістом сертифіката № 7505, ТПП засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які унеможливили виконання ТОВ "Металургтранс" обов`язку (зобов`язання), а саме: використання вагонів які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюються не в повному обсязі їх повноваження, забезпечення їх схоронності, ремонт, сплата орендної плати за використання та повернення цих вагонів з оренди на станціях розташованих на території України у термін з 15.03.2017 по теперішній час за Договором №24/12-14 від 24.12.2014 року укладеного з ТОВ «Компанія «Ютал-Транс», відповідно до: Указу Президента України від 15.03.2017 № 62/2017 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15,03.2017 "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України"; копії виписки з Тимчасових обмежень ПАТ «Укрзалізниця», з перевезень щодо розпорядження №Ц-1/2-2/15б від 15.03.2017 року, копії листа Ради національної безпеки і оборони України № 519/14-05/32-17 від 31.03,2017 року, копія листа ТОВ «Металургтранс» до ПАТ «Укрзалізниця» 7976 від 21.03.2017 року і відповідь на нього, які унеможливили виконання умов Договору оренди в зазначений термін.

Такі обставини є надзвичайними (тобто попри те, що факт настання таких обставин можливо припустити, але час, місце, тривалість, наслідки їх настання передбачити неможливо) та невідворотними (знаходяться поза контролем сторін і не пов`язані з їх діями), об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору оренди, є обставинами непереборної сили у розумінні положень статті 218 ГК України, статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", вказують на відсутність вини Відповідача у невиконанні взятого на себе обов`язку, а тому виключають відповідальність передбачену частиною 2 статті 785 ЦК України.

Зазначені обставини виникли та існували не залежно від волі, дій або бездіяльності ТОВ «Металургтранс», що унеможливлює виконання ним умов Договору оренди в частині повернення 68 вагонів, які знаходяться на не підконтрольній владі України території.

Аналогічну правову позицію визначив Верховний Суд в у справах №915/530/17 від 07.05.2018, №915/531/17 від 15.06.2018, №910/7934/17 від 08.05.2018, №916/626/18 від 19.03.2019, де Верховний суд приходить до однозначних висновків відносно того, що наявність форс-мажорних обставин, якими є заборона переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької і Луганської областей, введеної на підставі Указу Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, що унеможливило виконання зобов`язань за договором, які підтверджуються сертифікатом Торгово-промислової палати України, є беззаперечною підставою для звільнення відповідача від відповідальності визначеною чинним законодавством.

Згідно положень ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане через обставини, за які він не відповідає

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили чи у зв`язку з природними властивостями майна, що є об`єктом оренди тощо. Якщо у погіршенні цього майна або у створенні гірших умов користування ним винні обидві сторони за договором, розмір орендної плати також може бути зменшений, але лише у частині, яка відповідає вині орендодавця у зменшенні можливості користуватися майном.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати. Такими обставинами можуть бути, зокрема, здійснення капітального ремонту (якщо його повинен робити орендодавець), прострочення орендодавцем надання майна орендареві, наявність у майні недоліків, які виключали його використання за призначенням тощо. У разі коли за відповідний період часу, протягом якого орендоване майно не використовувалось, орендну плату було внесено, орендар вправі вимагати її повернення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 року у справі № 910/16005/17.

Матеріалами справи встановлено, що Відповідач направив на адресу ПАТ «Укрзалізниця» листа за № 7964 від 21.03.2017р., у якому просив останнього звернутися до РНБО, СБУ та інших органів влади для отримання дозволу на переміщення у порожньому стані залізничних вагонів оператора ТОВ «Металургтранс» на територію України та забезпечити переміщення у порожньому стані залізничних вагонів оператора ТОВ «Металургтранс» на територію України(зокрема і щодо 68-ми спірних вагонів).

Листом за № ЦЦО-13/256 від 21.04.2017 року ПАТ «Укрзалізниця» повідомило відповідача, що залізничні перевезення вагонів за станцій, які знаходяться на територіях окремих районів Донецької і Луганської областей України, на територію, яка контролюється державною владою, можливе тільки за умови прийняття відповідного рішення РНБО.

Окрім того, відповідач направив на адресу Ради національної безпеки і оборони України листа за № 7976 від 21.03.2017 року, у якому зокрема просив надати дозвіл на переміщення у порожньому стані залізничних вагонів оператора ТОВ «Металургтранс» на територію України з наданням відповідних розпоряджень ПАТ «Укрзалізниця» та іншим установам та організаціям.

Листом за № 519/14-05/2-17 від 31.03.2017 року РНБО повідомило відповідача, що сприяння у вирішенні порушеного ним питання не передбачено, а лист № 519/14-05/2-17 від 31.03.2017 надіслано за належністю до об`єднаного штабу ЦУ СБУ в районі проведення АТО із проханням його розглянути та про результати поінформувати ТОВ «Металургтранс».

Крім того, у вiдповiдності до статей 12, 13, 14, 15 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", абзацу третього пункту 8 Положення про оперативний штаб з управлiння антитерористичною операцiєю, затвердженого постановою КабiнетуМiнiстрiв України вiд 12 травня 2004 року № 611-11, абзацу дев`ятнадцятого пункту 6 та пункту 8 Статуту залізниць України та Положення про Координаційний центр з питань режиму та економічної діяльності на територіях, прилеглих до смуги безпеки вздовж лінії розмежування від 18.05.2017 № 318-ог, з метою повернення транспортних засобів (залізничних вагонів) підприємств, 06 вересня 2017 року Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №649-ог був введений в дію Порядок повернення транспортних засобів з окремих районів Донецької та Луганської областей.

Відповідачем було вчинено всі можливі дії на виконання цього Порядку повернення транспортних засобів, зокрема подано відповідну заяву і згідно з протокольним рішення №12, затвердженим керівником Координаційного центру з питань режиму та економічної діяльності на територіях, прилеглих до смуги безпеки вздовж лінії розмежування від 24.11.2017 року Відповідачу надано дозвіл на повернення вагонів згідно з додатком №1 до протокольного рішення №12, що підтверджується матеріалами справи.

Попри це, як встановлено судом, в подальшому ПАТ Українська залізниця не було погоджено організацію повернення вагонів відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) та дозволу, отриманого Відповідачем, у зв`язку з чим, з незалежних від Відповідача причин таке повернення не відбулося.

Суд вважає, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами, що зазначені вище обставини виникли з незалежних від нього причин, є надзвичайними (тобто попри те, що факт настання таких обставин можливо припустити, але час, місце, тривалість, наслідки їх настання передбачити неможливо) та невідворотними (знаходяться поза контролем сторін і не пов`язані з їх діями), об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору оренди, є обставинами непереборної сили у розумінні положень статті 218 ГК України, статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", і вказують на відсутність його вини у невиконанні взятого на себе обов`язку.

Однак здійснені Відповідачем заходи підтверджують, що в розумінні положень ст. 614 ЦК України Відповідач є невинуватим, оскільки довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Отже, вищевикладене свідчить про відсутність порушення відповідачем обов`язку щодо повернення орендованого майна та неправомірність нарахування позивачем неустойки, передбаченої статтею 785 ЦК України у розмірі 29 173 060,80 грн.

Посилання Позивача на те, що в силу положень п. 12.2 Договору Відповідач втратив право посилатися на форс-мажорні обставини спростовується наступним.

Пунктом 12.2 Договору оренди визначено, що сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини повинна негайно повідомити іншу сторону про їх початок в подальшому надати, але не пізніше 5 календарних днів з моменту настання вказаних подій, довідки Торгово-промислової палати, що підтверджує наявність форс-мажорних обставин.

Проте слід зазначити, що даний пункт договору не встановлює наслідків недодержання 5-ти денного терміну надання документів торгово-промислової палати про настання форс-мажорних обставин, тому суд не погоджується з позицією позивача стосовно того, що пропуск цього строку відповідачем може позбавити останнього права посилатися на форс-мажорКрім того слід зазначити, що пропуск передбаченого умовами договору строку надання документів торгово-промислової палати не спростовує самого факту наявності форс-мажорних обставин,які підтверджені відповідними документами.

Також, суд зазначає, що належним дослідженням та встановленням наявності або відсутності обставин непереборної сили, що об`єктивно унеможливили своєчасне виконання відповідачем своїх обов`язків за Договором оренди, є повний і всебічний аналіз не тільки умов договору, а й з`ясування того, зазначені форс-мажорні обставини, на які посилається відповідач дійсно мали місце, оскільки вони підтверджуються численними доказами, що наявні в матеріалах справи; умови договору що, визначають обов`язки, які заздалегідь не можливо виконати, не можутьмати суттєвого значення для правильного вирішення спору, а отже судом,виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, застосовуються зазначені в цьому рішенні правові норми, які підлягають застосуванню для звільнення відповідача від відповідальності за неповернення спірних вагонів з оренди. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного суду від 16.07.2019 №917/1053/18.

Виходячи з наведеного та керуючись чинним законодавством, матеріалами справи та оцінюючи ситуацію, що склалася в сукупності, суд не погоджується з позицією Позивача щодо відсутності права у Відповідача посилатися на форс-мажорні обставини.

До того ж, не зважаючи на приписи Договору оренди, Сертифікат ТПП України № 7505 від 24.04.2017 та висновок ТПП України вих. №1339 від 24.04.2017 є належними доказами того, що в силу положень ст. 617 ЦК України і ст. 218 ГК України Відповідач звільняється від відповідальності, оскільки порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Суд вважає, що наведені обставини є надзвичайними (тобто попри те, що факт настання таких обставин можливо припустити, але час, місце, тривалість, наслідки їх настання передбачити неможливо) та невідворотними (знаходяться поза контролем сторін і не пов`язані з їх діями), об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору оренди, та є обставинами непереборної сили у розумінні ч. 2 ст. 218 ГК України, ч. 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", вказують на відсутність вини відповідача у невиконанні взятого на себе обов`язку, а тому, враховуючи статтю 3 ЦК України та приписи статті 617 названого Кодексу, виключають відповідальність відповідача (аналогічна позиція висловлена Верховним судом в постанові від 27.04.2018 №915/458/17).

Окрім того, суд зазначає, що позивачем також безпідставно нараховано суму неустойки у розмірі подвійної оплати у розмірі 29 173 060,80 грн., оскільки Додатковою угодою № 31 від 31.05.2018 до Договору оренди передбачено, що орендна плата з 01.07.2018 (включно) за приватні вагони, які знаходяться на окупованій території, не нараховується Орендодавцем і не сплачується Орендарем.

Також, в будь-якому випадку орендна плата не повинна була нараховуватися в силу положень підпункту 4.4.3 пункту 4.4 Договору оренди, оскільки з 16.03.2017 року ПАТ Укрзалізниця було запроваджено конвенційні заборони №Ц-1/2-2/156 від 15.03.2017 року та №Ц-1/2-2/157 від 15.03.2017 року, що підтверджується матеріалами справи.

На підтвердження цієї позиції Відповідачем було надано відповідь АТ Укрзалізниця на адвокатський запит АО СОТА № ЦЦО-13/662 від 17.07.2019,висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 12.08.2019 та консультативний висновок спеціаліста-економіста ОСОБА_1 від 12.08.2019, копії яких наявні в матеріалах справи.

Крім того, Відповідачем було надано висновок експерта у сфері технічного стану рухомого складу залізничного транспорту від 09.08.2019, з якого вбачається таке.

Згідно з картотечними даними (СОСВАГ) ГIОЦ УЗ 1367 2610, вагони, які перебувають на непідконтрольний території України, в кількості 68 шт., станом на 31.08.2018 мають прострочений термін виконання планового виду ремонту (вичерпаний термін міжремонтного періоду), тобто після дати що вказана у графі «Дата планир.рем.» .

Згідно чинного законодавства, графа «Дата планир. рем.». це встановлена дата проведення наступного планового (деповського або капітального) ремонту конкретного вагону. Іншими словами встановлений міжремонтний норматив періодичності виконання ремонту. (Інструкція з технічного обслуговування вагонів в експлуатації ЦВ-0043, введена в дію 25.09.2008р. Наказ Укрзалізниці № 417-Ц. Положение о системетехническогообслуживания и ремонтагрузовыхвагонов, допущенных в обращение на железнодорожныепутиобщегопользования в международномсообщении. УтвержденоСоветом по железнодорожному транспорту государств-участниковСодружества протокол от « 16-17» октября 2012 г. № 57.)

Відповідно до пункту 1.1 Настанови (Вагони вантажні залізниць України колії 1520 (1524) мм. Настанова з деповського ремонту. ВНД УЗ 32.2.04.037-2013. ЦВ-0142 : Наказ № 468-Ц/од 26.12.2013. ), „Цей нормативний документ поширюється на підприємства залізничного транспорту, які підпорядковані Укрзалізниці: залізниці (депо), вагоноремонтні заводи, що виконують деповський ремонт вантажних вагонів. Вимоги цього нормативного документу повинні бути обов`язковими під час проведення деповського ремонту вантажних вагонів, що мають право виходу на колії загального користування, незалежно від прав власності.

Відповідно до пункту 4.1 Настанови, „Деповський ремонт вантажних вагонів проводять у встановлені Укрзалізницею терміни і відповідно до вимог цього нормативного документу у разі наявності повідомлення форми ВУ-23М.

Правила поширюються на вагоноремонтні підприємства, які атестовані у встановленому порядку.

Відповідно до пункту 4.3 Настанови , „Ремонт вантажних вагонів проводить способом безпосереднього ремонту деталей і вузлів на вагоні або заміни несправних вузлів і деталей відремонтованими або новими відповідного типу, які відповідають технічним вимогам і характеристикам даного типу вагонів.

Відповідно до пункту 3.4 Правил (Правила експлуатації власних вантажних вагонів. Затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 29.01.2015 №17 та зареєстровані в Міністерстві юстиціі? Украі?ни 14.02.2015р. за №168/26613. , „Власні вантажні вагони, що виходять на коліі? загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізовании? рухомии? склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до пункту 4.3 Правил , „Планові види ремонту (деповськии? та капітальнии?, у тому числі з продовженням строку служби) власних вантажних вагонів проводяться на вагоноремонтних підприємствах, атестованих на здіи?сненнязазначеноі? діяльності.

На проведення планових ремонтів власники (орендарі, оператори) вагонів укладають з вагоноремонтним підприємством договір.

Переведення власних вантажних вагонів на систему технічного обслуговування та ремонту за фактично виконаним обсягом робіт (за пробігом) проводиться за заявкою власника.

Відповідно до пункту 9.1 Правил (Правила технічної експлуатації залізниць України. /Затверджені Міністерством транспорту України від 20.12.96 № 411 ) , „Рухомий склад, а також спеціальний самохідний рухомий склад має утримуватися в експлуатації у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці і своєчасно проходити планово-попереджувальні види ремонту і технічного обслуговування.

Відповідно до пункту 3.6, 3.7 Положення (Положение о системетехническогообслуживания и ремонтагрузовыхвагонов, допущенных в обращение на железнодорожныепутиобщегопользования в международномсообщении. УтвержденоСоветом по железнодорожному транспорту государств-участниковСодружества протокол от « 16-17» октября 2012 г. № 57), „Отсчетмежремонтногонорматива (комбинированногоилиединичного) начинается, соответственно, с моментаизготовления, производстваплановыхвидовремонтаилиремонта с продлениемсрокаслужбы, документально оформленного в установленномпорядке.

„Использование вагона (порожнего/груженого) в рабочем парке с достигнутыммежремонтным нормативом (комбинированнымилиединичным) не допускается.

Виходячи з вищезазначеного використання, експлуатація вагонів з простроченим поточним (деповським, капітальним) ремонтом не можливо.

Зазначене підтверджується висновком експерта у сфері технічного стану рухомого складу залізничного транспорту від 09.08.2019 (додається).

Беручи до уваги умови Договору оренди, а саме пункти 8.1 та 8.2 орендодавець зобов`язаний передати орендарю технічно справні вагони та забезпечити належне їх курсування по всім залізничним дорогам України, стран СНГ та Балтії.

Відповідно до пункту 3.1. Договору в процесі експлуатації вагонів, які знаходяться в оренді у орендаря, орендодавець за свій рахунок здійснює планові (деповські та капітальні) і гарантійні ремонти.

Отже, 68 вагонів , які знаходяться на не підконтрольній Україні території і які Позивач вимагає повернути знаходяться в стані вичерпаний термін міжремонтного періоду. Зазначені вагони не можуть бути в експлуатації в тому числі повернуті на станції приписки або інші станції визначені власником вагонів без попередньо проведеного поточного ремонту, який як зазначалось здійснюється власником вагонів, в нашому випадку Позивачем.

Тобто, Відповідач може повернути Позивачеві вагони у яких прострочений міжремонтний період тільки після проведення останнім поточних ремонтів. Відповідно до цього часу поки Позивачем не буде виконаний свій обов`язок щодо ремонту вагонів до ти Відповідач не може виконати свого обов`язку щодо повернення вагонів на станції приписки або станції визначені власником.

Згідно ч.1 ст.613 ЦК України, Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Зазначена обставина є додатковою підставою щодо відмови Позивачу в його вимогах щодо стягнення неустойки в розмірі подвійної орендної плати визначеною ч.2 ст.785 ЦК за вагони які надані в оренду Відповідачу з простроченим терміном поточного ремонту.

Щодо вимог позивача про визнання недійсними односторонніх правочинів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, суд зазначає наступне.

04.12.2018 ТОВ «Металургтранс» було надіслано Позивачу заяви № 23677, № 23678, №23679, №23680 про зарахування зустрічних однорідних вимог, якими Відповідачем було здійснене зарахування вимог між сторонами.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно з вимогами статті 601 ЦК України.

Однак, якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування частини першої, пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Отже вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Таким чином, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.

Заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду, що в подальшому буде підставою для перегляду рішення в даній справі за нововиявленими обставинами.

Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов`язань (наприклад, недопустимість зарахування зустрічних вимог згідно з статтею 203 ГК України та статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про примусове виконання зобов`язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Судом встановлено, що за Договором Позивач є кредитором, а Відповідач боржником в частині сплати орендних платежів, а також за цим же Договором Відповідач є кредитором, а Позивач боржником в частині відшкодовування орендарю понесених витрат на підставі п.8.8,є зустрічними, що відповідає умовам зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяв Відповідача № 23678, №23679, №23680.

Крім того, судом встановлено, що за Договором Позивач є кредитором, а Відповідач боржником в частині сплати орендних платежів, а також за цим же Договором та відповідно фактичних матеріалів справи Відповідач є кредитором, а Позивач боржником в частині повернення зайво сплаченої орендної плати за 68 вагонів, яка не повинна була нараховуватися Позивачем в силу приписів п. 4.4, 4.4.3 Договору, а також у зв`язку з відсутністю факту надання відповідної послуги, оскільки Відповідач був позбавлений можливості використовувати вказані вагони, що свідчить про те, що вимоги, які виникли між сторонами спірного Договору, і зараховані Відповідачем за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 23677 також є зустрічними.

Наведене підтверджується висновками науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України від 12.08.2019 та консультативний висновком спеціаліста-економіста Є. В. Вакуленко від 12.08.2019, копії яких наявні в матеріалах справи.

При цьому грошові вимоги мають розглядатися як однорідні у силу недиференційованості грошей як предмета виконання зобов`язань. Гроші як предмет задоволення майнової вимоги мають ознаку замінності, еквівалентності та інші властивості, що дозволяють проводити обмін та інші операції з грошами. Отже, вимога про сплату грошей за загальним правилом є однорідною із іншою вимогою про сплату грошей. Відтак, якщо зобов`язання які виникли між сторонами за укладеним Договором є грошовими, то вони є однорідними.

З матеріалів справи вбачається, що строк виконання зобов`язань за Договором в обох сторін вже настав.

Водночас, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме - відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

Заявою № 23677 від 04.12.2018 Відповідачем здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 8 020 002,98 грн. При цьому, Відповідачем зараховано вимоги до Позивача, які виникли у зв`язку із здійсненням переплати за орендними платежами за попередні періоди, що підлягає поверненню.

Так у даній заяві зазначено про те, що в період січень-травень 2018 року сторони підписали акти здачі-приймання робіт за Договором, а саме:

АКТ № ОУ-0000007 на загальну суму 7 072110,78 грн.

АКТ № ОУ-0000014 на загальну суму 6 880 410,00 грн.

АКТ№ ОУ-0000020 на загальну суму 7 776 956,88 грн.

АКТ № ОУ-0000025 на загальну суму 7 718 848,26 грн.

АКТ № ОУ-0000030 на загальну суму 7 973 053, 46 грн.

Також Відповідачем зазначається, що Орендодавцем безпідставно нарахована та відповідно помилково зазначена в цих актах орендна плата щодо 68 вагонів, які в цей період орендних відносин перебували на окупованій непідконтрольній території та не використовувались Орендарем через обставини, за які він не відповідає.

Матеріалами справи підтверджується, і це не заперечується сторонами у справі, що 68 вагонів, які перебували на

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач неодноразово попереджав Позивача про зайво сплачену орендну плату за 68 вагонів, зокрема 18.09.2018 року відповідач направив позивачу вимогу № 19748 від 12.09.2018 року, в якій просив повернути (сплатити) суму у розмірі 8 020 002,98 грн на банківський рахунок Орендаря на протязі 3-х робочих днів від дати отримання цієї вимоги. Відповіді із запереченнямищодо вказаної вимоги сторонами до матеріалів справи не надано.

З огляду на викладене, відповідач прийшов до висновку про те, що у Позивача, в силу положень частини шостої статті 762 ЦК України виникло зобов`язання із повернення грошових коштів на суму 8 020 002,98 грн, що на думку Відповідача були сплачені ним надлишково.

Оскільки Позивач не надав доказів, що у встановленому Договором порядку ним надсилалися на адресу Відповідача вмотивовані заперечення проти повернення зайво сплачених орендних платежів до моменту здійснення Відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою № 23677 від 04.12.2018, суд вважає що станом на 04.12.2018 р. зустрічні вимоги були безспірними, і їхнє зарахування Відповідачем відбулося відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказаною заявою відповідач зарахував зустрічні однорідні вимоги до Позивача за Договором в частині повернення надлишково сплаченої орендної плати за Вагони (в кількості 68) в загальній сумі 8 020 002,98 гри. (втому числі: по акту № ОУ-0000007 від 31.01.2018 року в частині суми 1 496 637,84 грн; по акту № ОУ-0000014 від 28.02.2018 року в частині суми 1 456 560,00 грн; по акту № ОУ-0000020 від 31.03.2018 року в частині суми 1 665 362,16 грн; по акту № ОУ-0000025 від 30.04.2018 року в частині суми 1 672 840,80 грн; по акту № ОУ-0000030 від 31.05.2018 року в частині суми 1 728 602,16 грн.) в рахунок вимог ТОВ "Компанія "Ютал-Транс" до ТОВ "Металургтранс" за Договором в частині оплати орендної плати в загальній сумі 8 020 002,98 грн. (в тому числі: по акту № ОУ-0000047 від 31.08.2018 року в частині суми З 683 761,66 грн.; по акту № ОУ-0000055 від 30.09.2018 року в частині суми 4 336 241,32 грн.).

Зважаючи на зарахування наведених зустрічних однорідних вимог, відповідач повідомив позивача, що зобов`язання ТОВ "Металургтранс" перед ТОВ "Компанія "Ютал-Транс" по Договору в частині оплати орендної плати в загальній сумі 8 020 002,98 грн. (в тому числі: по акту № ОУ-0000047 від 31.08.2018 року в частині суми 3 683 761,66 грн.; по акту № ОУ-0000055 від 30.09.2018 року в частині суми 4 336 241,32 грн.) та зобов`язання ТОВ "Компанія "Ютал-Транс" перед ТОВ "Металургтранс" по Договору в частині повернення надлишково отриманої орендної плати за Вагони (в кількості 68) в загальній сумі 8 020 002,98 грн, (в тому числі: по акту № ОУ-0000007 від 31.01.2018 року в частині суми 1 496 637,84 грн; по акту № ОУ-0000014 від 28.02.2018 року в частині суми 1 456 560,00 грн; по акту № ОУ-0000020 від 31.03.2018 року в частині суми 1 665 362,16 грн; по акту № ОУ-0000025 від 30.04.2018 року в частині суми 1 672 840,80 грн; по акту № ОУ-0000030 від 31.05.2018 року в частині суми 1 728 602,16 грн.) на підставі цієї заяви вважаються припиненими в силу ст.ст. 202, 203 ГК України, ст. ст. 601, 602 ЦК України.

Залишок боргу відповідача за актом № ОУ-0000055 від 30.09.2018 після зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі цієї заяви склав 1 701 878,24 грн.

Дослідивши Заяву № 23677 від 14.12.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 8 020 002,98 грн., умови Договору та фактичні матеріали справи, суд приходить до висновку про її відповідність вимогам статті 601 ЦК України, умовам Договору, фактичним обставинам розрахунків між сторонами та наявним обставинам справи.

Аналогічну позицію висловлено Верховним судом в постановах від 16 травня 2018 року № 910/13547/17, від 28 березня 2018 року № 910/14672/16, від 15 березня 2018 року № 914/909/17, від 26 вересня 2018 року № 910/20105/17.

Окрім цього, Заявою № 23678 від 04.12.2018 здійснено зарахування на суму 359 421,97 грн., Заявою № 23679 від 04.12.2018 здійснено зарахування на суму 937 139, 97 грн., Заявою № 23680 від 04.12.2018 здійснено зарахування на суму 152 062, 35 грн.

Даними заявами ТОВ «Металургтранс» здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями ТОВ «Компанія «Ютал-Транс», що виникли із зобов`язань за відшкодування Орендарю понесених витрат по оплаті тарифів та вартості ремонту вагонів.

Так Відповідачем зараховані вимоги які виникли у Орендаря до орендодавця за наступними актами та звітами:

- Заявою № 23678 від 04.12.2018 за актами про відшкодування оплати тарифів №№ 66/29 від 30.04.2018; 67/33 від 30.04.2018; 68/42 від 31.05.2018; 69/46 від30.06.2018; 70/49 від 30.06.2018; 71/53 від 31.07.2018; 72/57 від 31.07.2018; 73/63від 31.08.2018; 74/69 від 31.08.2018; 75/74 від 30.09.2018;

- Заявою № 23679 від 04.12.2018 за звітами про відшкодування оплати оренди та ремонту №№ 37/144 від 31.12.2016; 38/151 від 31.12.2016; 40/11 від 31.01.2017;41/38 від 31.03.2017; 42/41 від 31.04.2017; 43/62 від 31.05.2017; 44/63 від 31.05.2017;45/72 від 31.05.2017; 46/82 від 20.06.2017; 47/83 від 20.06.2017; 48/92 від30.06.2017; 49/101 від 20.07.2017; 50/102 від 20.07.2017; 51/113 від 31.07.2017;52/116 від 31.07.2017; 53/124 від 31.08.2017; 54/126 від 31.08.2017; 55/132 від 30.09.2017; 56/134 від 30.09.2017; 57/140 від 31.10.2017; 58/143 від 31.10.2017; 59/149 від 30.11.2017; 60/150 від 30.11.2017; 61/155 від 31.12.2017; 62/159 від 31.12.2017; 63/07 від 31.01.2018; 64/18 від 28.02.2018; 65/24 від 31.03.2018 76/81 від 31.10.2018;

- Заявою № 23680 від 04.12.2018 за звітами про відшкодування оплати тарифів №№ 03/76 від 30.06.2016; 04/105 від 30.09.2016; 05/118 від 31.10.2016; 06/150 31.12.2016; 07/10 від 31.01.2017; 01/19 від 16.02.2017.

Із вищевикладеного вбачається, що даними заявами Відповідачем зараховано вимоги до Позивача за актами та звітами про відшкодування витрат, які були підтверджені первинними документами, і які існували на момент здійснення цих зарахувань.

Пунктом 4.14. Договору передбачено, що при ненадходженні коштів від Орендодавця в узгоджені терміни Орендар має право утримувати грошові суми, які підлягають сплаті Орендодавцем Орендарю як відшкодування витрат, пов`язаних з організацією проведення ремонтів відповідно до п. 7.4 договору з сум орендних платежів. Утримання сум, здійснюється Орендарем, шляхом надіслання Орендодавцю письмового повідомлення про односторонній залік зустрічних однорідних вимог. Датою зарахування зустрічних однорідних вимог є дата, зазначена в письмовому повідомленні Орендаря.

Відповідачем на підтвердження було надано докази понесених витрат, що підтверджується матеріалами справи, а Позивач в своїх письмових поясненнях неодноразово вказував, що відповідні витрати ним визнаються та не оспорюються. В той же час, Позивач вказував на відсутність такої заборгованості на дату вчинення Відповідачем односторонніх правочинів - зарахування зустрічних однорідних вимог за заявами № 23678, № 23679 та № 23680 від 04.12.2018, як на підставу визнання їх недійсними.

Доводи позивача про те, що існування заборгованості із оплати відшкодування за організацію проведення ремонтів та оплати тарифів спростовується підписанням акту взаємозаліку зустрічних однорідних вимог від 31.07.2018 відхиляються судом як необгрунтовані у зв`язку із наступним.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Акт взаємозаліку від 31.07.2019р. не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», та не підтверджує відсутність боргу ТОВ «Компанія «Ютал-Транс», інших доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості, позивачем ненадано.

Також Позивачем не було надано доказів, що підписаний Позивачем і скріплений печаткою Акт взаємозаліку від 31.07.2019р. було направлено у встановленому Договором оренди порядку Відповідачу і отримано останнім для врахування його наслідків у податковому та бухгалтерському обліку.

Позивачем на обґрунтування своєї позиції щодо врахування в бухгалтерському обліку фінансової операції визначеної в Акті від 31.07.2018 були подані роздруківки оборотно-сальдових відомостей по рахунку № 631 та по рахунку № 361. Проте із зазначених роздруківок вбачається, що Позивачем не були враховані операції визначені в Акті від 31.07.2018. В зазначених роздруківках (оборотно-сальдові відомості) визначені тільки підтверджені суми боргів:

Позивача перед Відповідачем на 31 липня 2018 року, а саме 4034, 72 грн., 128 756, 67 грн. та 1 171 803, 50 грн., всього 1 304 594, 89 грн., а також суму боргу

Відповідача перед Позивачем, яка в роздруківці оборотно-сальової відомості по рахунку № 361 Контрагенти; Замовлення вказана як 798 050, 38 грн., хоча в Акті від 31.07.2018, на який посилається Відповідач ця сума вказується у розмірі 792 449, 26 грн.

Надані роздруківки оборотно-сальдових відомостей не визначають операцій щодо припинення зазначених боргів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки у разі зарахування вимог згідно з Актом від 31.07.2018, як зобов`язання Позивача, так і зобов`язання Відповідача по сумам, які вказані в Акті від 31.07.2018 мали б відображатися (визначених сумах.

Крім того, з консультативного висновку спеціаліста-економіста ОСОБА_2 Вакуленко від 12.08.2019 вбачається:

Для з`ясування чи відбувся залік однорідних вимог в бухгалтерському обліку ТОВ «Компанії «Ютал-Транс» на підставі Акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 липня 2018 року наданих оборотно-сальдових відомостей по рахунках 361 та 631 за липень 2018 року не достатньо.

Для повноти та всебічності дослідження даної господарської операції необхідно дослідити розгорнуте сальдо по всіх рахунках аналітичного та синтетичного обліку в розрізі конкретного контрагента ТОВ Металургтранс.

Також, оскільки Відповідач не отримував від Позивача підписаний у встановленому порядку Акт від 31.07.2018, його результати не були враховані Відповідачем у бухгалтерській і податковій звітності, що підтверджується Довідкою бухгалтерії Відповідача з додатками від 05.07.2019 (наявні в матеріалах справи), письмовою заявою керівництва Відповідача від 08.07.2019 з додатками (наявні в матеріалах справи), а також такими висновками спеціаліста-економіста Є. В ОСОБА_3 Вакуленко від 12.08.2019:

Акт зарахування зустрічних однорідних вимог як двосторонній документ, що посвідчує волевиявлення двох сторін в обов`язковому порядку має містити підписи відповідальних посадових осіб за здійснення такого взаємозаліку. Без належного повідомлення іншої сторони про проведення взаємозаліку не можна вважати, що такий взаємозалік відбувся;

Операція з проведення взаємозаліку жодним чином не збільшує і не зменшує вже відображене зобов`язання з ПДВ.

Якщо сторони, які провели взаємозалік, мають тривалі відносини і після проведеного взаємозаліку відбулася наступна господарська операція, то ПДВ з такої операції визначається на повну суму проведеної операції. Тобто, наприклад, якщо сторони провели в липні взаємозалік однорідних вимог, то подальша сума передплати оподатковується на загальних підставах і на суму взаємозаліку не зменшується. Зменшений обсяг оподаткованої операції в виписаній податковій накладній за серпень 2018 року ТОВ «Компанією «Ютал-Транс» на суму, що дорівнює залишку боргової суми, яка може бути зарахована під час можливого взаємозаліку якраз і свідчить про відсутність взаємозаліку однорідних вимог відповідно до Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.07.2018 року.

Отже, подані роздруківки оборотно-сальдових відомостей по рахунку №631 та по рахунку № НОМЕР_1 не є належним та допустимим доказом проведення операцій по заліку зустрічних однорідних вимог. Також неналежним і не допустимим доказом є двосторонній Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.07.2018р., який був підписаний тільки з боку ТОВ «Металургтранс», і не схвалений Позивачем (з відповідним повідомлення Відповідача), що призвело до складення в подальшому ТОВ «Металургтранс» односторонніх заяв про зарахування однорідних вимог від 04.12.2018.

Крім того, сума позову помилково включає суму боргу Відповідача, яку Позивач характеризує як таку, що була припинена шляхом зарахування відповідно до Акту від 31.07.2018. Тобто методика розрахунку суми позову протирічить твердженням Позивача про наявність заліку між сторонами, що підтверджується простими арифметичними підрахунками відповідно до сальдо розрахунків між сторонами з 31.07.2018 (роздруківка в матеріалах справи).

На спростування тверджень Позивача про начебто проведення сторонами взаємозаліку зустрічних однорідних вимог 31.07.2018, Відповідачем надано в письмовому вигляді позицію керівництва з цього питання, а також лист бухгалтерії Відповідача з численними додатками (наявні в матеріалах справи).

З огляду на викладене, дослідивши заяви ТОВ «Металургтранс» про зарахування зустрічних однорідних вимог №23678, №23679, №23680 від 04.12.2018 року, суд приходить до висновку про їх відповідність вимогам статті 601 ЦК України, умовам Договору, фактичним обставинам розрахунків між сторонами та наявним обставинам справи.

У зв`язку з наведеним вище, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсними односторонніх правочинів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, які вчинені ТОВ Металургтранс у формі заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог № 23677 від 04.12.2018р., № 23678 від 04.12.2018р., № 23679 від 04.12.2018р., № 23680 від 04.12.2018р.

Щодо вимог Позивача про стягнення з Відповідача 14 136 617,40 грн. заборгованості за орендними платежами за період серпень-листопад 2018 року, а саме: 10 571 213,02 грн. - суми основного боргу; 2 478 737,67 грн. - пені; 879 830,33 грн. - 3% річних; 206 836,38 грн. - інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Як зазначає Позивач, Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за серпень-листопад 2018 (за серпень 2018 - АКТ № ОУ-0000047 на загальну суму 8 591 312,40 грн., за вересень 2018 АКТ №ОУ-0000055 на загальну суму 6 038119,56 грн., за жовтень 2018 - АКТ № ОУ-0000061 на за загальну суму 836 030,40 грн., за листопад 2018 - АКТ № ОУ-0000064 на загальну суму 7700, 28 грн.)не були підписані та оплачені Відповідачем у повному обсязі.

Щодо суми основного боргу.

З матеріалів справи вбачається, у серпні 2018 року Відповідачем частково сплачувалися орендні платежі, і заборгованість відповідно до зафіксованої в Акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) за серпень 2018 - АКТ № ОУ-0000047 суми, з урахуванням розрахунків за попередні періоди на дату складення Акту (31.08.2018) склала 4 289 362, 78 грн.

В подальшому відповідно до платіжного доручення № 4293 від 04.09.2018 Відповідачем було сплачено 300 000 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 43010 від 10.09.2018 Відповідачем було сплачено ще 300 000 грн.

Доказів здійснення інших платежів в рахунок погашення заборгованості за орендними платежами Відповідачем надано не було.

Таким чином, на момент здійснення Відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяв № 23677, № 23678, №23679, №23680 від 04.12.2018, заборгованість Відповідача по сплаті орендних платежів складала 10 571 213, 02 грн.

Заявами № 23677, № 23678, №23679, №23680 від 04.12.2018, Відповідач в сукупності зарахував 9 468 627,01 грн. в якості заборгованості за орендними платежами перед Позивачем.

Таким чином, сума основного боргу Відповідача перед Позивачем складає 1 102 586,01 грн. (10 571 213,02 - 9 468 627,01).

Щодо пені, 3 відсотків річних та інфляційних втрат.

Частиною першої статті 219 та частиною першої статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України зазначено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлена відповідність заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог № 23677, №23678, №23679, №23680 від 04.12.2018 року вимогам ст. 601 ЦК України та фактичним обставинам справи, зазначена позивачем сума заборгованості по орендним платежам підлягає зменшенню на суму, на яку було здійснено взаємозалік зустрічних однорідних вимог. Як наслідок перерахунку підлягають заявлена Позивачем сума пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно з положеннями пункту 10.2. Договору, у випадку несвоєчасного перерахування коштів Орендатор сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 4.6 Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 22 від 30.12.2016, встановлено, що орендна плата за поточний місяць оренди вагонів оплачується Орендарем шляхом попередньої оплати 100% від розрахункової суми орендної плати за поточний місяць, не пізніше 5 (п`ятого) числа поточного місяця, на основі рахунку, виставленого Орендодавцем.

Враховуючи, що Позивачем не було надано суду докази виставлення рахунків та їх отримання Відповідачем, а остаточну суму заборгованості за надані послуги можливо вирахувати тільки з наданих Позивачем актів здачі-прийняття робіт (надання послуг),суд для розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних застосовує положення частини другої статті 530 Цивільного кодексу України для визначення моменту виникнення заборгованості.

Згідно з Актом № ОУ-0000047за серпень 2018 року, його складено 31.08.2018р., а отже з урахуванням положень частини другої статті 530 ЦК України, першим днем прострочення є 08.09.2018р.

Згідно з Актом № ОУ-0000055за вересень 2018 року, його складено 30.09.2018р., а отже з урахуванням положень частини другої статті 530 ЦК України, першим днем прострочення є 08.10.2018р.

Згідно з Актом № ОУ-0000061за жовтень 2018 року, його складено 31.10.2018р., а отже з урахуванням положень частини другої статті 530 ЦК України, першим днем прострочення є 08.11.2018р.

Згідно з Актом № ОУ-0000064за листопад 2018 року, його складено 04.11.2018р., а отже з урахуванням положень частини другої статті 530 ЦК України, першим днем прострочення є 12.11.2018р.

Розрахунокпені за договором №24/12-14 від 24.12.2014

Подвійнаоблікова ставка:

По оренднійплаті за серпень 2018р. (08.09.2018-04.12.2018)

Cума боргуПеріод заборгованостіКількістьднів прострочкиРозміроблікової ставки НБУCумапені за весь періодпрострочення
дата початкудата закінчення
3 989 362,78 08.09.201809.09.2018218%7 869,43
3 689 362,78 10.09.201804.12.20188618%312 938,83
По оренднійплаті за вересень 2018р. (08.10.2018- 23.04.2019)

Cума боргуПеріод заборгованостіКількістьднів прострочкиРозміроблікової ставки НБУCумапені за весь періодпрострочення
дата початкудата закінчення
6 038 119,56 08.10.201804.12.20185818%345 413,52
258 855,33 05.12.201823.04.201914018%35 743,31
По оренднійплаті за жовтень 2018р. (08.11.2018-23.04.2019)

Cума боргуПеріод заборгованостіКількістьднів прострочкиРозміроблікової ставки НБУCумапені за весь періодпрострочення
дата початкудата закінчення
836 030,40 08.11.201823.04.201916718%137 704,51
По оренднійплаті за листопад 2018р. (08.11.2018-23.04.2019)

Cума боргуПеріод заборгованостіКількістьднів прострочкиРозміроблікової ставки НБУCумапені за весь періодпрострочення
дата початкудата закінчення
7 700,28 12.11.201823.04.201916318%1 273,95

Розрахуноксумипеніздійснюється за формулою:

Пеня = С х 2УСД х Д :100, де

C - сума заборгованостізаперіод,

2 УСД - подвійнаоблікова ставка НБУ в день прострочення

Д - кількістьднівпрострочення.

ВСЬОГО НАРАХОВАНО ПЕНІ ЗА ДОГОВОРОМ №24/12-14 від 24.12.2014:

7 869,43 + 312 938,83 + 345 413,52 + 35 743,311 + 137 704,51 + 1040,49 = 840 940,55 грн.

Розрахунок 3% за договором №24/12-14 від 24.12.2014

Розрахунокздійснюється за формулою:

Сума санкції = С х З х Д : 365 :100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількістьднівпрострочення.

Періодпрострочення грошовогозобов`язання:Кількістьднів у періодіСума, грн
з 08.09.2018 до 09.09.2018 3 989 362,78 х 3% х 2 : 365 : 100 (заборгованість на 08.09.2018 за серпень 2018р. - 3 989 362,78 грн)2655,79
з 10.09.2018 до 04.12.2018 3 689 362,78 х 3% х 86 : 365 : 100 (10.09.2018г. була оплата 300000 грн. Остаток заборгованості на 10.09.2018 за серпень 2018г. - 3 689 362,78 грн) Вся заборгованість погашена заліком від 04.12.2018р.8626 078,24
з 08.10.2018 до 04.12.2018 6 038119,56 х 3% х 58 : 365 : 100 (сума акта за вересень 2018р. - 6 038119,56 грн.) Частина заборгованості по акту за вересень в сумі 779 264,23 погашена заліком від 04.12.2018р.)5828784,46
з 05.12.2018 до 23.04.2019 258 855,33 х 3% х 140 : 365 : 100 (остаток заборгованості за актом за вересень 2018р. після заліку. З дати заліку до дати подання позову)1402 978,61
з 08.11.2018 до 23.04.2019 836030,40 х 3% х 167 : 365 : 100 Заборгованість за актом за жовтень 2018р. З дати виникнення (7 календарних днів після дати акту до дати подання позову) 16711 475,38
з 12.11.2018 до 23.04.2019 7700,28 х 3% х 137 : 365 : 100 Заборгованість за актом за листопад 2018р. З дати виникнення (7 календарних днів після дати акту до дати подання позову)163103,16

Всьогонараховано3% за договором №24/12-14 від 24.12.2014: 70 102,34 грн.

Сума заборгованості за актами (серпень -листопад 2018р) 10 571 213,02 грн.

Сума взаємозаліків від 04.12.2018р. 9 468 627,01 грн.

(Взаимозалікивих № 23679 від 04.12.2018 - 937 139,70 грн.; № 23678 від 04.12.2018 - 359 421,97; № 23680 від 04.12.2018 - 152 062,38грн.; від 04.12.2018 - 8 020 002,96 грн)

Сума заборгованості після заліків:

10 571 213,02 - 9 468 627,01 = 1 102 586,01 грн.

РОЗРАХУНОК ІНФЛЯЦІЙНИХ ВТРАТ №24/12-14 від 24.12.2014

Сума боргу

Основна сума заборгованості по орендним платежам за договором:

з 08.09.2018 до 09.09.2018 сума боргу 3 689 362,78 грн.

з 10.10.2018 до 04.12.2018 сума боргу 6 038119,56 грн.

з 05.12.2018 до 23.04.2019 сума боргу 258 855,33 грн.

з 08.11.2018 до 23.04.2019 сума боргу 836 030,40 грн.

з 12.11.2018 до 23.04.2019 сума боргу 7 700,28 грн.

Індексінфляціі

вересень 2018: 101,90

жовтень 2018:101,70

листопад 2019:101,40

грудень 2019:100,80

січень 2019:101,00

лютий 2019:100,50

березень 2019:100,90

По оренднійплаті за серпень 2018р. з 08.09.2018 до 04.12.2018

ІIс (101,9:100)х(101,70:100)х(101,40:100)=1,05083152

Інфляційнезбільшення:

3 689 362,78 х 1,05083152 - 3 689 362,78 = 187 535,93 грн.

По оренднійплаті за вересень 2018р. з 08.10.2018 до 04.12.2018

ІIс (101,9:100)х(101,70:100)=1,031238

Інфляційнезбільшення:

6 038119,56 х 1,031238 - 6 038119,56 = 188 618,78 грн.

По оренднійплаті за вересень 2018р. з 05.12.2018 до 23.14.2019

ІIс (100,8:100)х(101,00:100)х(100,50:100)х(100,90:100)=1,03237893

Інфляційнезбільшення:

258 855,33 х 1,03237893- 258 855,33 = 8 381,46 грн.

По оренднійплаті за жовтень 2018р. з 08.11.2018 до 23.14.2019

ІIс (101,4:100)х(100,8:100)х(101,00:100)х(100,50:100)х(100,90:100)=1,046832239

Інфляційнезбільшення:

836030,4 х 1,046832239- 836030,4 = 39153,18 грн.

По оренднійплаті за листопад 2018р. з 12.11.2018 до 23.14.2019

ІIс (100,8:100)х(101,00:100)х(100,50:100)х(100,90:100)=1,03237893

Інфляційнезбільшення:

7700,28 х 1,03237893- 7700,28 = 249,33 грн.

ВСЬОГО ІНФЛЯЦІЙНИХ ВТРАТ №24/12-14 від 24.12.2014: 423938,68грн

Всього: 2 437 567,58 грн.

- Сума боргу по договору: 1 102 586,01 грн.

- 3% річних: 70 102,34грн.

- інфляційнівтрати: 423938,68грн.

- пені 840 940,55 грн.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з`ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивачем були зазначені вимоги до стягнення судові витрати, які складаються з суми судового збору 657329,18 та витрати на правову допомогу 401629,50 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу,

позивачем надано договір про надання правничої (правової) допомоги

№01/3-019 від 01 березня 2019 року і ордер, інших належних і допустимих доказів

- акт надання послуг, виписки з банку, що підтверджують факт оплати

Позивачем суду надано не було.

Суд дослідивши зазначені наявні матеріали справи приходить до висновку, що Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження здійснених ним витрат на правову допомогу.

Відповідачем до стягнення були зазначені витрати на правову допомогу у сумі 83 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу,

Вілповідачем надано належні та допустимі докази, а саме - договір про

надання правничої (правової) допомоги адвокатом №09012018 від

09.01.2018 року, Додаткова угода №15052019 від 15.05.2019, акт приймання-передавання послуг від 03.06.2019 року до договору, ордери, копію платіжного доручення № 10027 від 13.06.2019р., що підтверджують факт оплати

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

РОЗРАХУНОК ЗАДОВОЛЕННЯ СУДОВИХ ВИТРАТ:

43309678,2- 100% - сума позовних вимог

2 437 567, 58 - х% - сума задоволених вимог

х= 2 437 567,58х100%/43309678,2= 5,62 %

Отже частина задоволених вимог складає 5,62%

Таким чином, сума витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з Позивача складає 78 335,40 грн.

Сума судового збору, що підлягає стягненню з Відповідача складає 36 563,51 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» (, 49000, м. Дніпро, площа Героїв Майдану 1, кімната 524) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ютал-Транс» (, 01054, м.Київ, вул. Воровського, буд. 33- Б, 4-й поверх, офіс 4) 2 437 567,58 грн., з яких 1 102 586,01 грн. основного боргу, 840 940,55 грн. пені, 423 938,68 грн. інфляційних втрат, 70 102,34 грн. 3% річних, та 36 563,51 грн. - судового збору

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ютал-Транс» (, 01054, м.Київ, вул. Воровського, буд. 33- Б, 4-й поверх, офіс 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургтранс» (, 49000, м. Дніпро, площа Героїв Майдану 1, кімната 524) 78 335,40 грн, - витрат на професійну правничу допомогу

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.09.2019

Суддя С.П. Панна