ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2824/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання - Соловйова Д.В.

за участю представників учасників справи:

Від Ренійської міської ради - Самбурський О.Б., довіреність № 02/05, від 03.01.19;

Представник ФОП Єнчу Костянтин Петрович у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги скаржник повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єнчу Костянтина Петровича

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2019 року, суддя Волков Р.В., м.Одеса, повний текст складено 25.04.2019 року

по справі № 916/2824/18

за позовом Ренійської міської ради

до відповідача Фізичної особи-підприємця Єнчу Костянтина Петровича

про стягнення 189 456, 37 грн.,

(ухвалене суддею Волковим Р.В.. 15.04.2019., о 11-52 год. у приміщенні господарського суду Одеської області, м. Одеса, повний текст складено 25.04.19)

В судовому засіданні 10.09.19 року згідно з ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018р. до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Ренійської міської ради до фізичної особи-підприємця Єнчу Костянтина Петровича, якій просила суд стягнути з ФОП Єнчу К.П. на користь Ренійської міської ради дохід, одержаний від безпідставно набутого майна у розмірі 189 777,01 грн.

Позовна заява мотивована не набуттям належного права на користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та використанням її без достатніх правових підстав, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 144057678 від 05.11.2018р.

Позивач зазначав, що Єнчу Костянтин Петрович є власником нежитлової будівлі (котельні), яка розташована по АДРЕСА_1 та Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Також, позивач зазначав, що рішенням Ренійської міської ради від 29.01.2016р. було затверджено проект землеустрою та вирішено передати відповідачеві земельну ділянку загальною площею 0,5243 га з кадастровим номером :02:007:0459, яка розташована в АДРЕСА_1 , у довгострокову оренду строком на 49 років, відповідача зобов`язано укласти з міською радою договір оренди землі та зареєструвати його у встановлені законом строки.

Проте, позивач звертав увагу суду на тому, що відповідач договір оренди землі не уклав, речові права на земельну ділянку не зареєстрував, у зв`язку з чим не набув належного права користування такою земельною ділянкою, а тому використовує її без достатніх правових підстав, що підтверджується відповідними довідками.

Також, зазначав, що з моменту виникнення у відповідача права на нерухоме майно,у нього виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під будівлею.

Таким чином, позивач дійшов висновку, що нездійснення відповідачем оплати за землю у законодавчо встановленому розмірі за використання земельної ділянки в період з 01.01.2016 по 30.11.2018, а саме - несплата орендної плати, призвело до фактичного безоплатного отримання відповідачем послуг з використання цієї земельної ділянки, та, як наслідок, одержання доходів у розмірі 189777,01 грн.

Позивач вказував, що безоплатно отримані товари, роботи, послуги, вартість яких визначена на рівні не нижче звичайної ціни, включається до доходів підприємства.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 11.02.19 року позивач зменшив суму, заявлену до стягнення, до 189 456,37 грн., врахувавши сплачений відповідачем земельний податок 320,64 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.04.2019р. у справі № 916/2824/18 (суддя Волков Р.В.) позовні вимоги Ренійської міської ради до Фізичної особи-підприємця Єнчу Костянтина Петровича задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 189 456, 37 грн. доходу, одержаного від безпідставно набутого майна та судовий збір 2841,85 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України.

Так суд першої інстанції, посилаючись на положення чинного національного законодавства, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства про відшкодування шкоди (збитків), оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Втім на відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, а саме таких складових як: шкода, протиправна поведінка її заподіювача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Так, суд першої інстанції зазначав, що в даному випадку відповідач, як власник об`єктів нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, площею 0,5243 га по АДРЕСА_1 , за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування цією земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату. Зайняття відповідачем саме такої площі підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, суд першої інстанції зазначав, що відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України.

Фізична особа-підприємець Єнчу Костянтин Петрович з рішенням суду Одеської області не погодився, а тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2019р у справі №916/2824/18, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2019р у справі №916/2824/18 за позовом Ренійської міської ради до Фізичної особи-підприємця Єнчу Костянтина Петровича про стягнення 189 456, 37 грн. та ухвалити нове рішення, яким у позові Ренійської міської ради до Фізичної особи-підприємця Єнчу Костянтина Петровича про стягнення 189 456, 37 грн. відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано порушенням норм матеріального та процесуального права при винесенні рішення, неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи та не наданням належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не сприянню повному, об`єктивному та неупередженому розгляду.

Так, апелянт зазначає, що стаття 156 Земельного кодексу України не передбачає такої підстави настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, як не оформлення правовстановлюючого документу в строк, встановлений органом місцевого самоврядування.

Окрім того, апелянт звертає увагу суду на тому, що Позивачем не доведено підстав для сплати ним плати за землю у вигляді земельного податку в розмірі 3% вартості земельної ділянки без укладення договору оренди, оскільки наданий розрахунок, який міститься в матеріалах справи, не враховує сплату відповідачем земельного податку, що підтверджується відсутністю заборгованості зі сплати податків, що встановлюються та контролюються органами фіскальної служби, та не визначає належні до сплати збитки, як різницю між визначеним до сплати розміром орендної плати за відповідний період та сумою земельного податку, що надійшла.

Відповідно до приписів Податкового кодексу України, орган, що уповноважений здійснювати контроль за сплатою податків та зборів є Державна Фіскальна служба.

З метою підтвердження відсутності будь якої заборгованості зі сторони Відповідача, та проведення сплати всіх необхідних податків, на адресу територіального управління Державної фіскальної служби Одеської області було направлено заяву про надання інформації з приводу наявності чи відсутності заборгованостей зі сплати податків Фізичною особою підприємцем Єнчу Костянтином Петровичем.

Окрім того, апелянт зазначає, що Позивачем в позовній заяві вказано, « відповідно Розрахунку розміру доходу (у вигляді орендної плати) № 03/1528 від 03.12.2018року, Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області, в основу обрахунку покладені такі відомості: загальна площа земельної ділянки 0, 5243 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та дохід з 01.01.2016року по 30.11.2018року складає 189777,01.

Проте, відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 144056852 від 05.11.2018 року, Єнчу Костянтину Петровичу , на підставі Договору купівлі - продажу № 3435 від 29.12.2005 року належить майно № 12821087, нежитлова будівля, загальною площею 912,80 квадратних метрів, на площі земельної ділянки 4976 кв.м., за загальною вартістю 560612 грн.

Отже, за доводами апелянта, первісні дані на підставі яких було здійснено нарахування орендної плати від нормативної оцінки, за переконанням апелянта, є неправильними, адже вказана неправильна площа земельної ділянки, що підлягає оподаткуванню, а саме, не 4976 кв.м., а 0,5243 га. '

Апелянт зауважує, що Позивачем по справі не надано доказів, що підтверджують фактичне здійснення користування всією площею земельної ділянки, та здійснення захоплення, незаконного утримання земельної ділянки, та обмеження в користуванні органами місцевого самоврядування, адже до суду не надано жодних доказів, що встановлюють вказані обмеження в користуванні, ні Акту обстеження, ні жодних інших доказів.

Апелянт наголошує на тому, що в позовній заяві не вказані відомості, яку саме земельну ділянку, було захоплено, ні інформації з приводу кадастрового номеру, цільового призначення, площі! адже, фактично, здійснювалось користування земельними ділянками, на яких розмішено буквально будівлі і споруди, що є у праві власності, та жодними іншими ділянками користування не здійснювалось, та вказана територія знаходиться у вільному доступі для всіх громадян, тобто у комунальній власності органів місцевого самоврядування.

Аналізуючи вище вказане, апелянт зазначає, що надані розрахунки суми, що підлягають сплаті не правильні, адже не враховують суму податку, що була сплачена за весь період користування земельними ділянками, не враховано якою конкретною площею земельної ділянки, що вказана у позовній заяві, було здійснено користування, та не надано жодних належних та допустимих доказів здійснення незаконного утримання, та обмеження у користуванні ділянкою, у зв`язку з чим, позовні вимоги є необґрунтовані та незаконні.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-17.

Крім того, апелянт зауважує, що позивачем не дотримано порядку досудового врегулювання спору згідно ст.162 ГПК України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019р. було відкрито апеляційне провадження по справі №916/2824/18 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єнчу Костянтина Петровича на рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2019р.

У відзиві на апеляційну скаргу Ренійська міська рада заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, вважає, що доводи апелянта дублюють відзив на позовну заяву та їм вже була надана оцінка судом першої інстанції.

09.08.19 до суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу від ФОП Єнчу К.П.

19.08.19 до суду надійшли заперечення проти відповіді на відзив на скаргу від Ренійської міської ради, в яких позивач зазначає, що законодавством не передбачено подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу, тому просить суд не враховувати доводи апелянта, викладені в ній.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги, вислухавши представника позивача, дослідивши обставини та матеріали справи, в тому числі наявні в них докази, відповідність викладених у оскаржуваній ухвалі суду висновків цим обставинам і доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, Єнчу Костянтин Петрович є власником нежитлової будівлі (котельні), яка розташована по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2005 , укладеного між виконавчим комітетом Ренійської міської ради Ренійського району Одеської області та Єнчу Костянтином Петровичем , який посвідчено приватним нотаріусом Ренійського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстровано в реєстрі за №3435.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №144056852 від 05.11.2018 Єнчу Костянтину Петровичу належить нежитлова будівля (котельню) за адресою: АДРЕСА_1 .

Єнчу К.П. зареєстрований як фізична особа-підприємець з 04.12.1998 та станом на час розгляду справи, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,.

Рішенням Ренійської міської ради від 29.01.2016 №70-VII (а.с. 24) було затверджено проект землеустрою по переданню земельної ділянки загальною площею 0,5243 га, в тому числі: під будівлями та спорудами - 0,0911 га, під проїздами, проходами та майданчиками - 0,4332, з кадастровим номером :02:007:0459, яка розташована в АДРЕСА_1 , у довгострокову оренду строком на 49 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд технічної інфраструктури.

П.3 вказаного рішення відповідача було зобов`язано укласти з міською радою договір оренди землі та зареєструвати його у встановлені законом строки.

У матеріалах справи відсутні докази укладення фізичною особою - підприємцем Єнчу Костянтином Петровичем договору оренди землі.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 03.12.2018 №03/1529 (а.с.21), в якій зазначено, що у виконавчому комітету правовстановлюючих документів про право користування фізичною особою-підприємцем Єнчу К.П. земельною ділянкою не обліковується, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №144057678 (а.с.22).

Рішенням Ренійської міської ради «Про місцеві податки та збори» від 29.01.2016 №59-VII (а.с. 18-20) на території Ренійської міської ради з 01.01.2016 року встановлено орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Рішенням Ренійської міської ради «Про місцеві податки та збори» від 31.01.2017 №237-VII (а.с. 25-27) на території Ренійської міської ради з 01.01.2017 року встановлено орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.11.2018 №499/0/206-18 (а.с.28), наданого Відділом у Ренійському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області - нормативна грошова оцінка (НГО) земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:007:0459, якою користується фізична особа-підприємець Єнчу К . П., у 2018 році складає 2211804,54 грн.

П.8 підрозділу 6 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що індекс коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення, застосовується із значенням 106 відсотків.

Згідно з п.9 підрозділу 6 розділу «Перехідні положення» Податкового кодексу України індекс споживчих цін за 2017 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель населених пунктів та інших земель несільського господарського призначення, застосовується із значенням 100 відсотків. Виходячи із зазначеного, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки у 2017 році з урахуванням коефіцієнта індексації 1,0 - склала 2211804,54 грн., у 2016 році з урахуванням коефіцієнта індексації 1,06 - склала 2086608,06 грн.

Виконавчим комітетом Ренійської міської ради здійснено розрахунок розміру доходу (у вигляді орендної плати), отриманого ФОП Єнчу К.П. за користування (без укладання договору оренди землі) земельною ділянкою загальною площею 0,5243 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 - від 03.12.2018 №03/1528 (а.с. 12), яким встановлено, що загальний розмір доходу (у вигляді орендної плати), отриманого ФОП Єнчу К.П. за користування (без укладання договору оренди землі) земельною ділянкою загальною площею 0,5243 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2016 по 30.11.2018, складає 189777,01 грн.

В подальшому позивачем здійснено перерахунок позовних вимог та зменшено їх розмір на 320,64 грн. (сума сплаченого відповідачем земельного податку).

Відповідачем заперечуються обставини фактичного користування ним всією площею земельної ділянки, її незаконне утримання та обмеження в користуванні органами місцевого самоврядування, а також заперечуються надані позивачем розрахунки суми, що підлягає сплаті.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Ренійської міської ради з огляну на наступне.

Згідно статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

В силу статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Ренійською міською радою (власником земельної ділянки) заявлено про стягнення з ФОП Єнчу К.П. (власника об`єкта нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці) безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Нормами статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Таким чином, у разі оформлення права власності на нерухоме майно, з урахуванням принципу платності використання землі, закріпленого у Земельному кодексі України та Податковому кодексі України, суб`єкт господарювання має вчиняти дії, спрямовані па оформлення права користування земельною ділянкою під об`єктом нерухомості на умовах оренди (з урахуванням положень статті 123 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Господарським судом обгрунтовано зазначено, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Однак, ФОП Єнчу К.П. , набувши право власності на нежитлову будівлю, не оформив право користування земельною ділянкою, на якій перебуває зазначена будівля, та не уклало з Ренійською міською радою відповідного договору оренди.

Отже, ФОП Єнчу К.П . як фактичний користувач спірної земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц та від 20.11.2017 у справі №922/3412/17 і постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі №922/207/15.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду про наявність у ФОП Єнчу К.П. обов`язку вносити оплату за користування спірною земельною ділянкою, а також про те, що Ренійська міська рада як власник землі має право вимоги сплати ФОП Єнчу К.П. до місцевого бюджету обов`язкового платежу у розмірі орендної плати за користування цією земельною ділянкою .

Положеннями частини п`ятої статті 5, частини першої статті 13 Закону України "Про оренду земель" встановлено, що для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.

Відповідно до витягу від 07.11.2018р. з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0459 площею 5243га., нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 2211804,54грн.

Згідно з розрахунком позивача, розмір безпідставно збережених відповідачем коштів від набутого майна за період з 01.06.2018 по 30.11.2018 становить 189456,37 грн. (з урахуванням мінусу сплаченого відповідачем земельного податку). До вказаного розрахунку позивачем включено нормативно грошову оцінку земельної ділянки, відсоток встановленої орендної плати(а не податок на землю, як то зазначає відповідач), кількість місяців та днів користування земельною ділянкою.

Що стосується аргументів апеляційної скарги стосовно того, що позивачем в основу розрахунків невірно взято площу земельної ділянки 5243га замість 4976га колегія суддів зазначає, що відповідно до Рішення Ренійської міської ради від 29.01.2016р. №70-VII міською радою вирішено передати ФОП Єнчу К.П. в довгострокову оренду строком на 49 років земельну ділянку площею саме 5243га з кадастровим номером :02:007:0459 та зобов`язано ФОП Єнчу К .П . укласти з міською радою договір оренди землі та зареєструвати його у встановлені законом строки.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Ренійської міської ради від 29.12.2014р. №853-VI внесено зміни в рішення Х сесії V скликання Ренійської міської ради №440-V від 19.04.2007 року «Про дозвіл суб`єкту підприємницької діяльності фізичній особі Єнчу К.П. на розробку проекту землеустрою по відведенню землі в оренду строком на 49 років для розміщення складських приміщень» та викладено п.1 в наступній редакції:

«Дозволити фізичній особі-підприємцю Єнчу К.П. розробку проекту землеустрою по відводу землі в оренду строком на 49 років для розміщення і експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд технічної інфраструктури площею 0,5243га по АДРЕСА_1 ».

ФОП Єнчу К.П. погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,5243га. (а.с.68) та відповідно до Акту приймання передачі межових знаків на зберігання від 15.07.2015р. Єнчу К.П. передавалась межі земельної ділянки саме 0,5243га.

Таким чином, у розрахунку позивача правильно визначено вихідні дані для розрахунку, в тому числі площу земельної ділянки у розмірі саме 5243 га., та її нормативно-грошову оцінку, адже земельна ділянка площею саме 5243га Рішенням Ренійської міської ради від 29.01.2016р. №70-VII передана ФОП Єнчу К.П. в довгострокову оренду.

З огляду викладеного, господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про правильність здійсненого розрахунку розміру доходу (у вигляді орендної плати), отриманого ФОП Єнчу К.П. за користування (без укладання договору оренди землі) земельною ділянкою загальною площею 0,5243 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 з урахуванням зменшення розміру позовних вимог.

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування відомостей про використання спірної земельної ділянки площею 5243га чи користування земельною ділянкою іншою площею.

Колегія суддів зазначає, що зазначена в договорі купівлі-продажу нерухомого майна площа 4976га не свідчить про реальне користування відповідачем саме цією площею, з огляду на встановлені вище обставини.

Колегія суддів враховує також відсутність подання відповідачем належним чином обґрунтованого контррозрахунку до наданого позивачем розрахунку.

Судом апеляційної інстанції не приймаються уваги посилання скаржника в обґрунтування своїх заперечень на постанову Вищого господарського суду України по справі №908/3313/14 , оскільки за змістом частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду, тоді як постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні цієї правової норми.

Отже, господарський суд, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на доведеність порушення прав позивача як власника землі, дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Аргумент апеляційної скарги про те, що позивачем не дотримано досудового порядку вирішення спору є необґрунтованим, оскільки кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту (рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002).

З огляду викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами наявність достатніх підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення господарського суду, у зв`язку з чим, апеляційна скарга ФОМ Єнчу К.П. підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2019 року по справі № 916/2824/18 - без змін.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за апеляційний перегляд рішення покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Єнчу Костянтина Петровича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.04.2019 року по справі № 916/2824/18 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 16 вересня 2019 року

Головуючий А.І. Ярош

Судді: Н.М. Принцевська

Я.Ф. Савицький