ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. Справа№ 910/22849/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Котенко О.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 09.09.2019 року

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Київгаз"

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 18.04.2019 (повний текст ухвали складено 23.04.2019)

у справі №910/22849/16 (суддя Борисенко І.І.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №910/22849/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2019 в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №910/22849/16 відмовлено. Рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №910/22849/16 залишено без змін.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Київгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 18.04.2019 у справі №910/22894/16 та постановити рішення, яким заяву АТ "Київгаз" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №910/22894/16 задовольнити. Рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №910/22894/16 скасувати, а позовні вимоги АТ "Київгаз" задовольнити, визнати недійсним правочин комерційного балансування обсягів природного газу у жовтні 2016 року, який ПАТ "Укртрансгаз" вважає вчиненим на користь ПАТ "Київгаз". Судові витрати відшкодувати за рахунок відповідача.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивач вважає оскаржувану ухвалу безпідставною та необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 202 ЦК України, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що затверджене наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р.) та процесуального (ст. ст. 11, 236,238, 320 ГПК України) права.

Скаржник вказує, що обставина визнання недійсним договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 є істотною для даної справи, оскільки за відсутності договору АТ «Укртрансгаз» не вправі ні вчиняти правочин балансування, ні складати первинні документи про балансування, ні взагалі надавати послуги.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Скрипки І.М., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 поновлено Акціонерному товариству "Київгаз" строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2019 у справі №910/22849/16; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Київгаз" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2019 у справі №910/22849/16; призначено справу до розгляду на 06.08.2019.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 у справі №910/22849/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/22849/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Київгаз" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2019 у справі №910/22849/16 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Хрипуна О.О. Призначено справу до розгляду на 09.09.2019.

Відповідач, згідно з поданим до суду 15.07.2019 відзивом зазначає, що господарським судом міста Києва при постановленні ухвали від 18.04.2019 у справі № 910/22849/16 не було порушено, зокрема, норми ст.ст. 11, 236, 281, 311 ГПК України, у зв`язку з чим таку ухвалу постановлено у повній відповідності із нормами матеріального та процесуального права, з відповідністю висновків, укладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, як наслідок, така ухвала є повністю законної та обґрунтованою.

Відповідач у відзиві вказує, що позивачем не враховано, що при розгляді справи № 910/22849/16 підставою для відмови у позові було, зокрема, те, що документи на які посилається Позивач у сукупності не є правочином, а позов, по суті, заявлено про встановлення факту, що не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. Вказані обставини досліджувались при розгляді справи по суті, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, а тому не підлягають переоцінці при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Відзив обґрунтовано тим, що прийняття рішення господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/14115/16, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018, яким визнано недійсним договір транспортування природного газу від 17.12.2015 №, є тією обставиною, врахування якої не призводить до прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте, оскільки не спростовує того факту, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту, що й було підставою для відмови у позові.

Позивачем подано 01.08.2019 до суду апеляційної інстанції заперечення на відзив. В вказаних запереченнях позивач не погоджується, що викладені у відзиві доводи спростовуються, оскільки вони є безпідставними та не спростовують доводів апеляційної скарги.

В судове засідання 09.09.2019 з`явився представник позивача та відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, які були присутні в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Публічне акціонерне товариство "Київгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "кртрансгаз" про визнання недійсним правочину з комерційного балансування обсягів природного газу у жовтні 2016, який ПАТ "кртрансгаз" вважає вчиненим на користь ПАТ "Київгаз".

Рішенням Господарського суду міста Києва суду від 09.02.2017 у справі №910/22849/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/22849/16 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/22849/16 залишено без змін.

14.12.2017 Публічне акціонерне товариство "Київгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 за нововиявленими обставинами.

Заява за нововиявленими обставинами обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі № 910/14115/16 визнано недійсним договір від 17.12.2015 № , підписаний між сторонами, на підставі якого відповідач склав та підписав акт від 31.10.2016 № 10-16--БАЛАНС про надання послуг балансування природного газу за жовтень 2016, у визнанні недійсним якого судом було відмовлено під час розгляду справи № 910/22849/16. Таким чином, заявник вважає, що з визнанням у судовому порядку вказаного договору недійсним, рішення суду від 09.02.2017 у справі № 910/22849/16 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, за наслідками якого заявник просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 16.01.2018 зупинено провадження щодо розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №910/22849/16 до набрання рішенням господарського суду від 28.11.2017 у справі №910/14115/16 законної сили.

Ухвалою суду від 05.12.2018 прийнято заяву Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/22849/16 до провадження судді Борисенко І.І. Поновлено провадження по розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/22849/16.

З матеріалів справи вбачається, що Господарським судом міста Києва розглядалася справа №910/14115/16 за позовом ПАТ "Київгаз" до ПАТ "Укртрансгаз" про визнання недійсним договору № від 17.12.2015.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.11.2017 по справі №910/14115/16 позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір транспортування природного газу від 17.12.2015 №, укладений між Публічним акціонерним товариством «Київгаз» та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз».

Постановою Київського апеляційного господарського суд від 08.02.2018 у справі №910/14115/16 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі № 910/14115/16 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі № 910/14115/16 залишено без змін.

Постановою Верховного Судк у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2018 у справі № 910/14115/16 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишено без задоволення. Рішення господарського суду міста Києва від 28.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018р. у справі №910/14115/16 залишено без змін.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Київський апеляційний господарський суд відхиляючи клопотання про зупинення провадження по справі №910/22849/16 до набрання законної сили рішенням у справі №910/14115/16 у постанові від 16.05.2017 вказував на безпідставність посилань позивача щодо факту його (договору № від 17.12.2015) укладення та дійсності є предметом розгляду по справі №910/14115/16, оскільки це не свідчить про те, що позовні вимоги позивача про визнання договору недійсним будуть задоволені, але у випадку задоволення таких позовних вимог, позивач не буде позбавлений права звернутися до суду з заявою про перегляд рішення у цій справі за нововиявленими обставинами.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 320 ГПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 4 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов:

- по-перше, їх існування на час розгляду справи,

- по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

- по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно норм ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Як вбачається з рішення, яке позивач просить переглянути за нововиявленими обставинами, судом встановлено, що відповідач 18.11.2016 листом вих. №15704/12 від 16.11.2016 направив позивачу односторонній акт №10-16--БАЛАНС про надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2016 на загальну вартість таких послуг у розмірі 2230472,09 грн. Разом із вказаним актом відповідачем було направлено рахунок №10-16--БАЛАНС та розрахунок вартості послуг балансування.

Також рішенням суду першої інстанції встановлено, що відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. (далі Положення) господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, які впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені в момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Саме таким вимогам і відповідає лист вих. №15704/12 від 16.11.2016, односторонній акт №10-16--БАЛАНС про надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2016 на загальну вартість таких послуг у розмірі 2230472,09 грн., рахунок №10-16--БАЛАНС та розрахунок вартості послуг балансування, що засвідчують факт здійснення господарської операції та договірних відносин.

Сукупність документів, які позивач вважає правочином (акт надання послуг балансування обсягів природного газу, рахунок на оплату) самі по собі не породжують, не змінюють і не припиняють обов`язків та прав сторін, що є невід`ємною ознакою правочину, а є первинними документами, що містять відомості про надані відповідачем послуги балансування обсягів природного газу за наявності негативного місячного небалансу, тобто посвідчують факт здійснення послуги балансування обсягів природного газу за наявності негативного місячного небалансу.

Правочин характеризується тим, що він є вольовим актом і воля сторін у правочині має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку, тобто на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Оспорюваний позивачем акт №10-16--БАЛАНС про надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2016 у розумінні договору та Кодексу газотранспортної системи є первинним документом, що містить відомості про надані відповідачем послуги балансування обсягів природного газу за наявності негативного місячного небалансу, тобто містить відомості про господарську операцію та засвідчують факт здійснення господарської операції, а тому не є правочином в розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судовому порядку обсягів надання послуг фактично є встановленням факту, в той час як вимога щодо встановлення або спростування певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належать повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З наведеного вбачається, що підставою для відмови у позові було, зокрема, те, що документи на які посилається позивач у сукупності не є правочином, а позов, по суті, заявлено про встановлення факту, що не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, а оцінку акту про надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2016 може бути надано у сукупності з іншими доказами під час розгляду справи в іншому позовному провадженні, зокрема про стягнення заборгованості.

Вказані обставини досліджувались при розгляді справи по суті, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, а тому не підлягають переоцінці при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Зокрема судами було встановлено, що обставини, що встановлюються у справі №910/14115/16 не впливають та не можуть вплинути на подання і оцінку доказів у справі №910/22849/16.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що визнання недійсним договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № не є обставиною, яка є вирішальною та такою, що призводить до іншого судового рішення у справі № 910/22849/16, оскільки не спростовує того факту, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту, що й було підставою для відмови у позові, а обставини, на які скаржник посилається, як на підставу для застосування положень ст. 320 ГПК України, з урахуванням вищенаведеного, не є істотними та направлені виключно на переоцінку доказів та обставин, встановлених рішенням господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/22849/16, яке набрало законної сили.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії" №69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" № 2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви №62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п.п. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі "Правєдная проти Росії" від 18.11.2004).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №910/22849/16 за нововиявленими обставинами, в зв`язку з її безпідставністю та недоведеністю позивачем існування нововиявлених обставин.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду Міста Києва від 18.04.2019 у справі № 910/22849/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Акціонерного товариства "Київгаз", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Київгаз" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2019 у справі № 910/22849/16 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покласти на Акціонерне товариство "Київгаз".

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Київгаз залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2019 у справі № 910/22849/16 - без змін.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.О. Хрипун