ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2019 року м.Дніпро Справа № 912/158/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Подобєда І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.05.2019, ухвалене суддею Макаренко Т.В., повний текст якого складений 03.06.2019, у справі №912/158/19

за позовом Приватного підприємства "Удача", с. Ганно-Требинівка Устинівського району Кіровоградської області

до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)", с. Інгульське Устинівського району Кіровоградської області

про стягнення 96 190,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області звернулось Приватне підприємство "Удача" з позовною заявою до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" про стягнення заборгованості за договорами проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-001/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-002/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-003/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-004/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-005/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-006/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-007/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-008/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-009/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, № Г-010/17 від 03.03.2017 в сумі 96190,80 грн, на загальну суму 961908 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 14.02.19 по справі №912/158/19 роз`єднано позовні вимоги та виділено, зокрема, позовну вимогу Приватного підприємства "Удача" про стягнення з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" 96190,80 грн. за договором № Г-002/17 від 03.03.18 в самостійне провадження. Оригінали матеріалів справи №912/158/19 залишено у вказаній справі.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 24.05.2019 у справі №912/158/19 (суддя Макаренко Т.В.) позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" на користь Приватного підприємства "Удача" заборгованість в сумі 96 190,80 грн за договором № Г-001/17 від 03.03.2018, а також судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить рішення суду від 24.05.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що строки та порядок підписання актів виконаних робіт не відповідають умовам п.п. 1.2., 2.1.3 договору № Г-001/17 від 03.03.2017, що виключає прийняття актів виконаних робот у якості доказів. Крім того в силу специфіки сільськогосподарських робіт підписання актів виконаних робіт в один день є неможливим, чому суд першої інстанції належної оцінки не надав.

Скаржник зауважує, що строки виконання робот замовником не призначалися, нагляд за їх виконанням не здійснювався, а перелік культур сторонами не визначався, отже, підрядник не мав права виконувати роботи. Також скаржник стверджує, що у наданому позивачем додатку до договору відсутній перелік культур, які мають бути засіяні на визначеній договором площі, отже, у позивача були відсутні правові підстави для виконання будь-яких робіт з посіву культур, а також самостійного їх визначення.

Скаржник зазначає, що одна земельна ділянка, відповідно до наданих позивачем документів, оброблялась по 9 разів в один проміжок часу. При цьому, культивацію (два рази), посів, внесення гербіцидів та міжрядний обробіток (два рази) було виконано по дев`ять разів за один день, що є неможливим. Також, апелянт вказує, що із змісту договорів та наявних в матеріалах справи документів неможливо встановити, що оброблялись різні земельні ділянки, оскільки відомостей про встановлення їх меж в натурі в матеріалах справи немає, таким чином апелянт вважає, що суд першої інстанції мав виходити з того, що йдеться про одну земельну ділянку.

Апелянт зазначає, що він не є землекористувачем земельної ділянки, на якій позивачем здійснювалися сільгоспроботи, а межі зазначених останнім полів та ділянок ніколи не визначалися на місцевості, отже, підрядник не мав права виконувати на них роботи. Також стверджує, що полів під номерами 54 та 55 в Державному підприємстві, та в Установі (№37), яка є постійним користувачем земель, відповідно до Державного акту, не існує, а суд першої інстанції цьому факту висновків не надав, як відсутності у справі доказів того, що поля з зазначеними номерами у розпорядженні відповідача є.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що на підприємстві відповідача відсутні будь-які документи, які підтверджують укладення договору № Г-001/17 від 03.03.2017 та виконання позивачем робот за цим договором.

Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції стягнув з відповідача за актом виконаних робіт 96 190,80 грн, в той час, як не надав оцінки тому факту, що позивачем до матеріалів справи не надано акту виконаних робіт на першу культивацію до договору № Г-001/17, надані позивачем акти починаються з другої культивації, сума за якими становить 89572,80 грн.

Стверджує, що позивачем не зареєстровано податкову накладну за операцією по виконанню робот за договором № Г-001/17 від 03.03.2017, що додатково свідчить про не виконання позивачем робот на користь відповідача та відсутність підстав для стягнення коштів з останнього.

У відзиві на апеляційну скаргу, Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає про законність та обґрунтованість рішення, ухваленого судом відповідно до норм матеріального права. Зазначає, що при незгоді відповідача з можливістю виконати договір (етапи робіт) через певні обставини, останній не скористався своїм правом щодо визнання договору недійсним, що було б належним способом захисту свого порушеного права. Посилання скаржника на те, що всі акти виконаних робіт підписані в один день, є безпідставними, оскільки договором не передбачений термін надання та підписання актів виконаних робіт, тому позивач після виконання робіт надав завчасно представнику відповідача акти виконаних робіт, в тому числі й по інших аналогічних договорах, які представник відповідача (директор) підписував самостійно. При цьому підписання актів, що містяться у справі, свідчить про належне виконання позивачем покладених на нього договором зобов"язань та відсутність претензій до позивача. Позивач звертає увагу суду, що відповідач, який є замовником робіт за договором, самостійно підготував текст договору, який позивач прийняв, оскільки основні умови договору (строки, вид робіт, вартість договору) його задовольнили. Стосовно нумерації полів та меж земельних ділянок, позивач зауважу, що нумерацію полів визначив сам відповідач (замовник) і факт, що така нумерація відсутня у відповідних державних реєстрах не свідчить про невиконання позивачем умов договору; межі земельних ділянок встановлювали працівники відповідача, а позивач (виконавець) тільки пересвідчувався, що земельна ділянка, на якій проводяться роботи відповідає за площею земельній ділянці, зазначеній в договорі; при цьому перевірка проводилась шляхом використання встановлених в техніці навігаційних приладів і не відрізнялась від інформації наданої замовником; відповідно до державного акту на право постійного користування земельними ділянками, в користуванні відповідача знаходиться декілька тисяч гектарів сільськогосподарських угідь, таким чином, відповідач користується великою кількістю земельних ділянок, які обробляє шляхом укладення договорів підряду чи аналогічних договорів; в свою чергу, як станом на 2017 рік, так і на даний час, відповідачем не виготовлено технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки (ділянок), які знаходяться у користуванні відповідача, втім, вказане не перешкоджає йому продовжувати укладати договори підряду з іншими особами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2019 (головуючий суддя Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" залишено без руху з підстав відсутності доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу листом з описом вкладення, несплатою судового збору у розмірі 2881,50 копійок, з наданням відповідачу строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

18.07.2019 від скаржника до суду надійшло клопотання про усунення недоліків із доданим до нього доказами направлення копії скарги позивачу ПП "Удача" листом з описом вкладення від 18.06.2019, платіжним дорученням від 15.07.2019 про сплату судового збору у розмірі 2881,50 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.07.2019 року (головуючий суддя Іванов О.Г., судді Антонік С.Г., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою відповідача; з урахуванням положень ч.13 ст.8, ч.10 ст.270 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань, додаткових доказів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

03.03.2017 між Приватним підприємством "Удача" (далі - Підрядник, позивач) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (далі - Замовник, відповідач) укладено договір № Г-001/17 проведення сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції (далі - Договір, а.с. 29-31, т.1), відповідно до якого підрядник приймає на себе зобов`язання виконати наступний вид робіт направлений на вирощування сільськогосподарської продукції на земельній ділянці площею 20 га, яка розташована на полі №54 (Завтурове), яке знаходиться у користуванні замовника: боронування, культивація, сівба, коткування, внесення мінеральних добрив, внесення засобів захисту рослин, збирання врожаю, дискування, оранка, подрібнення рослинних решток, перевезення зібраного врожаю, на замовлення замовника, а замовник зобов`язується прийняти роботу та оплатити і вартість у строки та на умовах, що визначаються цим Договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що об`єм робіт, що будуть виконуватись підрядником, визначається актами виконаних робіт, який є обов`язковим додатком до цього Договору. Після завершення кожного виду робіт підрядник надає замовнику акт з зазначенням виду виконаних робіт, площі земельної ділянки та витрат на проведення даного виду робіт.

Роботи по цьому Договору виконуються обладнанням підрядника використання власним паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, посівного матеріалу (п. 1.3. Договору).

Відповідно до цього Договору підрядник зобов`язаний, зокрема, використовувати в ході робіт власне обладнання та розхідні матеріали, виконувати роботи належної якості відповідно до вимог замовника та надавати замовнику на підпис акт прийому-здачі робіт, що фактично були виконані згідно порядку виконання робіт зазначеному у п. 3 цього Договору.

Відповідно до цього Договору, замовник зобов`язаний, зокрема, проводити оплату робіт, виконаних підрядником у відповідності до умов цього Договору (розділ 2 Договору).

Розділом 4 Договору визначено ціну договору та фінансові розрахунки. Так, загальна вартість виконаних робіт вираховується з врахуванням загального об`єму виконаних робіт та часу витраченого на виконання даної роботи, а також витратних матеріалів, які були використані при здійсненні договору. Ціна визначається з врахуванням вартості паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, вартості посівного матеріалу.

Ціна на роботи визначається з врахуванням середньо ринкових цін, які діють у відповідній місцевості.

Остаточна ціна Договору визначається відповідно до актів виконаних робіт з врахуванням ціни на ПММ, витратні матеріали, посівний матеріал, мінеральні добрива та інше на момент придбання даних матеріалів підрядником.

Розрахунок по Договору проводиться щорічно після виконання всіх робіт підрядником відповідно до додатку до даного Договору та підписання актів виконаних робіт.

Вартість окремих видів робіт встановлюється щорічно відповідно до ринкової вартості робіт, витратних матеріалів, посівного матеріалу, мінеральних добрив, засобів захисту рослин та інше.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні збитки, що виражаються у зроблених останньою витратах або пошкодженні майна (п. 5.1. Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання сторін своїх зобов`язань (п. 8.1. Договору).

Всі додатки до Договору, підписані під час дії Договору, являються обов`язковими до виконання сторонами договору в повному обсязі.

Договір підписаний повноважними представниками (керівниками) сторін: Т.В. Шевченко з боку замовника та Р.В. Зінченко з боку підрядника, а також скріплений печатками підприємств.

Додатком №1 без дати до Договору, сторони передбачили перелік робіт на 2017 рік, вартість робіт та нормовитрати палива, який також підписаний тими ж повноважними представниками сторін (а.с. 32, т.1).

На виконання умов Договору повноважними представниками сторін 17.08.2017 підписано Акти виконаних робіт відповідно до Договору (а.с. 33-37, т.1).

Вказаними актами встановлено та підтверджено виконання робіт за договором на загальну суму 96 190,80 грн. Крім іншого сторони погодили, що роботи виконані якісно, зауваження відсутні.

Підписання даних актів сторонами є підставою для проведення перерахування коштів за виконану роботу після отримання рахунку за виконану роботу, але не пізніше ніж до 31.12.2017.

17.08.2017 Приватне підприємство "Удача" виставило Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 37)" рахунок-фактуру № 1 на суму 96 190,80 грн. (а.с. 38, т.1)

У передбачений Договором та вищевказаними актами строк відповідач розрахунок за виконані роботи не провів.

Несплата відповідачем виконаних позивачем робіт за договором і стала підставою для звернення з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання робіт, передбачених умовами договору, направлення відповідачу рахунку, який останній не сплатив, що є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору підряду, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відносини за договором підряду регламентовані главою 61 Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має також має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до приписів ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 526 ЦК Україні та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. (ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України)

Статтею 846 Цивільного кодексу України передбачено, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

За ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України регламентовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи встановлено, що позивачем на виконання умов Договору здійснено відповідно до п. 1.1 Договору наступні роботи: культивацію загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального - 6 618,00 грн; культивацію 2 рази загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального - 6 625,00 грн, сівбу соняшника загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального та посівного матеріалу - 52 961,00 грн; внесення гербіцидів загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального та гербіциду - 19 736,80 грн; міжрядковий обробіток загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального - 5 125,00 грн та міжрядковий обробіток 2 рази загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального - 5 125,00 грн.

Зазначений факт підтверджується підписаними актами виконаних робіт відповідно до Договору від 17.08.2017 (а.с. 33-37, т.1).

Факт підписання таких актів засвідчує, що замовник погодився з якістю та належністю проведених підрядником сільськогосподарських робіт направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції, а відтак відступів від умов договору або інших недоліків замовником не встановлено.

Відповідно до умов Договору, ДП "Сільськогосподарське підприємство ДКВС (№37)" мав оплатити надані роботи по збиранню ранніх зернових за виставленим рахунком-фактурою у крайній строк до 31.12.2017.

Враховуючи, що відповідач, у строк визначений договором, не здійснив оплату за виконані роботи згідно актів виконаних робіт, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Довід скаржника про те, що підписання актів виконаних робіт не в дати, які прямо передбачено договором, а в один день 17.08.2017, на думку апелянта, свідчить виключно умисне нехтування умовами договору та про зловживання з боку посадових осіб, які ці акти підписали спростовується умовами договору № Г-005/17, оскільки зазначеним договором не встановлено термін надання та підписання актів виконаних робіт.

Стосовно доводів скарги про відсутність доказів того, що роботи по договору проводились під наглядом "Замовника" та доказів узгодження між сторонами строків виконання таких робіт, вони відхиляються колегіє суддів, оскільки спростовується підписанням сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт, що свідчить про їх здійснення належним чином та прийняття відповідачем у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що по даному договору види робіт, які треба було виконати та перелік культур, які мають бути засіяні на визначеній договором площі не було визначено, не приймаються колегією суддів, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач заявляв позивачу про виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, а відтак, в силу ч.1 ст. 853 ЦК України та за наявності підписаних та скріплених підприємствами актами виконаних робіт, недоречним є посилання скаржника, що сторони не погодили, які види робіт повинні бути виконані.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції, не надав належної оцінки доводам стосовно відсутності на підприємстві жодних відомостей про укладання зазначених договорів та про виконання зазначених робіт й підписання актів виконаних робіт колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що вказані обставини свідчать лише про неналежне ведення бухгалтерського обліку відповідачем та журналу реєстрації договорів на підприємстві. Крім того, оскільки укладений між сторонами договір не визнаний недійсним, зазначені обставини не впливають на обов`язки сторін щодо його виконання.

Щодо доводів скарги про відсутність полів під номерами 54 та 55 у Державного підприємства та в Установи (№37), яка є постійним користувачем земель, відповідно до Державного акту, вони є необґрунтованим в силу п.п.1.1, 3.4 договору, якими сторони визначили номер поля, на якому розташована земельна ділянка, а також визначили межі земельних ділянок, на яких мають виконуватися роботи.

Погоджується апеляційний суд і з висновком суду першої інстанції про відхилення доводів відповідача щодо того, що предметом договорів № Г-001/17, № Г-002/17, № Г-003/17, № Г-004/17, № Г-005/17, № Г-006/17, № Г-007/17, № Г-008/17, № Г-009/17 є виконання робіт на одній земельній ділянці площею 20 га, яка розташована на полі № 54 (Завтурове)", що свідчить про необхідність виконання одних і тих самих робіт на одній і тій самій земельній ділянці 9 разів підряд.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи поле номер 54 поділено на декілька земельних ділянок однакової площі 20,0 га, виконання робіт на кожній з яких є предметом окремого договору підряду. Хоча усі земельні ділянки знаходяться на одному полі, вони є різними.

Довід апелянта про те, що право користування земельними ділянками, які надано в постійне користування Устинівській ік 305/37 на Державне підприємство не переоформлювалось не приймається колегією суддів, оскільки укладений з позивачем договір і подані до матеріалів справи докази свідчать про те, що відповідач такими землями розпоряджався та використовував їх. Зокрема, позивачем подано до матеріалів справи копію листа про надання інформації ДУ "Устинівський виправний центр (№ 37)" від 28.02.19, копію листа сільського голови Інгульської сільської ради від 07.03.19, копію звіту 29-заг на 01.12.18 разом із супровідним листом, копію листа управління агропромислового розвитку Устинівської РДА від 09.02.18, копію листа про надання інформації ДУ "Устинівський виправний центр (№ 37)" від 28.03.19 та копію листа ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 37)" від 10.04.19 зі змісту яких вбачається, що земельні ділянки, які надані у постійне користування установі ІК 305/37 згідно державного акта на право постійного користування землею серії КР 002 перебувають на балансі та використовуються відповідачем (а.с.226-238, т.1).

Доводи скарги про те, що позивачем не було зареєстровано податкову накладну, що свідчить про відсутність операції, є необґрунтованим, оскільки до предмету доказування у даній справі не відноситься встановлення факту дотримання сторонами податкового законодавства; при цьому колегія суддів зауважує, що відсутність декларацій за господарською операцією не може свідчити про те, що така операція не відбулася.

Доводи скаржника про не надання позивачем акту виконаних робіт на першу культивацію до договору № Г-001/17, початок актів виконаних робіт з другої культивації, сума за якими становить 89572,80 грн., не приймаються колегією суддів в силу приписів ч.4 ст.165 ГПК України, відповідно до якої якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього. Згідно матеріалів цієї справи відповідач в суді першої інстанції, в заяві по суті справи (відзиві на позов), взагалі не вказував зазначену обставину, отже, позбавляється права заперечувати про вказане на стадії апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника та відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 96 190,80 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)", с. Інгульське Устинівського району Кіровоградської області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.05.2019 року у справі № 912/158/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.05.2019 року у справі № 912/158/19 - залишити без змін.

Судові витрати Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)", с. Інгульське Устинівського району Кіровоградської області за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.09.2019 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя І.М. Подобєд