ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/907/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання Станковій І.М.,

за участю представників:

від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" - участі не брали,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" - Несветайло І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 16.07.2019, прийняте суддею Цісельським О.В., м. Одеса, повний текст складено 26.07.2019,

у справі №916/907/19

за позовом: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ"

про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 р. Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ", в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування, формування та виставлення позивачу рахунку на оплату №507035/61120 від 11.01.2019 на суму 9291,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у власності або на балансі Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" мереж водопостачання і водовідведення та, як наслідок, безпідставністю нарахування останньому плати за викид ненормативно очищених стічних вод у міську каналізаційну мережу.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 03.04.2019 відкрито провадження у справі №916/907/19.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 у справі №916/907/19 (суддя Цісельський О.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем того факту, що останній не є власником або балансоутримувачем каналізаційних мереж, зокрема, ФНС-8, а тому з огляду на узгоджені сторонами умови укладеного між ними договору №1527/476-0 від 27.10.2000, який є чинним, відповідачем правомірно нараховано Державному підприємству "Морський торговельний порт "Чорноморськ" плату за викид ненормативно очищених стічних вод у міську каналізаційну мережу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 у справі №916/907/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що місцевий господарський суд при прийнятті рішення дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем того факту, що останній не є власником або балансоутримувачем каналізаційних мереж, зокрема, ФНС-8, оскільки, за твердженням апелянта, балансоутримувачем вказаних мереж є Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України". Апелянт також зазначає про те, що в силу положень укладеного між сторонами договору №1527/476-0 від 27.10.2000 Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" зобов`язане компенсувати лише матеріальні збитки, зумовлені викидом ненормативно очищених стічних вод, між тим відповідачем безпідставно нараховано позивачу не передбачену вказаним договором плату за викид ненормативно очищених стічних вод, а не матеріальні збитки. Водночас скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ані Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №632 від 14.06.2007, ані Правилами приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Одеси, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №561 від 26.12.2018, не передбачено такого поняття як "викиди ненормативно очищених стічних вод". Крім того, апелянт зазначає про неправильність здійсненого позивачем розрахунку суми платежу за викид ненормативно очищених стічних вод у міську каналізаційну мережу, а також про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №316 від 01.12.2017, яке полягає у тому, що відповідач не направляв позивачу будь-яких листів стосовно виявленого перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах та результатів хімічного аналізу протягом п`яти робочих днів з дати відбору контрольної проби.

У відзиві на апеляційну скаргу №751-4 від 29.08.2019 (вх.№3160/19/Д1 від 30.08.2019) Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду- без змін. Зокрема, відповідач зазначає про відсутність у матеріалах справи жодного доказу на підтвердження того, що Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" є балансоутримувачем каналізаційних мереж (зокрема, ФНС-8), по яким позивач здійснює відведення стічних вод. Відповідач також наголошує на тому, що 18.12.2018 представниками останнього у присутності головного інженеру Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" було проведено відбір стічних вод з контрольного колодязю на належному позивачу об`єкті, за результатами якого складено відповідний акт, що підписаний позивачем без зауважень та заперечень, відтак вказане свідчить про те, що даний відбір проб проведено саме щодо стічних вод позивача, а не будь-яких інших осіб. Крім того, відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що ним на виконання вимог Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №316 від 01.12.2017, було направлено позивачу лист №355ВК-10 від 16.01.2019 разом з актом аналізу стічної води, розрахунком понаднормового скиду та рахунком на оплату за скид понаднормових стічних вод, які отримані позивачем 18.01.2019, що підтверджується проставленим на вказаному листі відбитком штампу вхідної кореспонденції Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ". Водночас відповідач зазначає, що поняття "скид ненормативно очищених стоків", "понаднормовий скид" та "скид понаднормативних стічних вод" є синонімами, при цьому використання будь-якого з вищенаведених формулювань є допустимим, що свідчить про безпідставність доводів скаржника щодо незрозумілості підстав для проведення нарахування останньому плати за викид ненормативно очищених стічних вод у міську каналізаційну мережу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 19.08.2019 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою від 04.09.2019 розгляд справи №916/907/19 призначено на 18.09.2019 об 11:00.

У судовому засіданні 18.09.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" висловив заперечення проти задоволення апеляційної скарги, представник Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.ІІ а.с.173).

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ", обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Місцевим господарським судом встановлено, що 27.10.2000 між Комунальним підприємством "Одесводоканал" ("Водоканал") та Іллічівським морським торговельним портом ("Абонент") укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №1527/476-О, відповідно до пункту 1.1 якого Водоканал надає послуги з приймання стічних вод (надалі - стоків), що скидаються Абонентом в систему комунальної каналізації згідно з дислокацією об`єктів (Додаток №1).

Угодою про доповнення договору між Комунальним підприємством "Одесводоканал" та Іллічівським морським торговельним портом №1527/476-О від 27.10.2000 сторони вказаного договору узгодили гранично-допустимі концентрації стічних вод паромного комплексу, підписавши Додаток №4 до договору - "Нормативи якості стічних вод паромного комплексу Іллічівського морського торговельного порту, які скидаються в систему каналізації м. Одеси".

24.05.2004 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" та Іллічівським морським торговельним портом укладено додаткову угоду до договору на послуги водовідведення №1527/476-О від 27.10.2000, якою, зокрема, внесено зміни до преамбули вказаного договору в частині найменування Водоканалу, а саме: замість Комунального підприємства "Одесводоканал" зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС".

В подальшому 01.06.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" ("Виробник") та Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" ("Споживач") було укладено додаткову угоду б/н до договору на послуги водовідведення №1527/476-0 від 27.10.2000, відповідно до пункту 1 преамбули якого в тексті договору найменування сторін "Водоканал" та "Абонент" змінено на "Виробник" та "Споживач" відповідно.

Відповідно до пункту 2 преамбули додаткової угоди б/н від 01.06.2012 до договору на послуги водовідведення №1527/476-0 від 27.10.2000 вказаний договір, починаючи з пункту 1.1, змінено та викладено в новій редакції.

В силу пункту 1.1 договору на послуги водопостачання та водовідведення №1527/476-О від 27.10.2000 в редакції додаткової угоди б/н від 01.06.2012 (далі - договір №1527/476-О від 27.10.2000) Виробник надає послуги з приймання стоків, що скидаються Споживачем в систему комунальної каналізації згідно з дислокацією об`єктів (Додаток №1).

Споживач своєчасно оплачує надані йому послуги водовідведення, забезпечує належну експлуатацію своїх каналізаційних мереж, споруд, приладів та пристроїв в них згідно з Правилами, зазначеними в пункті 2.1 цього договору, та діючим законодавством (пункт 1.2 договору №1527/476-О від 27.10.2000).

За умовами пункту 2.1 договору №1527/476-О від 27.10.2000 сторони зобов`язуються керуватися діючими нормативними актами, а саме: Законом України "Про питну воду та питне водопостачання"; Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу України №190 від 27.06.2008 (далі - "Правила водокористування"); Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України №30 від 05.07.1995 (далі - "Правила експлуатації"); Правилами приймання стічних вод підприємств, установ та організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №632 від 14.06.2007 (далі - "Правила приймання стічних вод"); технічними умовами, існуючими ДСТУ, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому законом порядку.

Підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 договору №1527/476-О від 27.10.2000 передбачено, що Виробник зобов`язується приймати від Споживача стоки відповідно до стану мереж та споруд каналізації.

Згідно з підпунктами 2.3.1, 2.3.3 пункту 2.3 договору №1527/476-О від 27.10.2000 Виробник має право вимагати своєчасної та повної оплати послуг, наданих Споживачу, а також перевіряти технічний стан систем водопостачання-водовідведення Споживача на предмет наявності витоків, нераціонального використання питної води, контролю якості стічних вод, стану приладів обліку води та стоків.

Відповідно до підпунктів 2.4.2, 2.4.7 пункту 2.4 договору №1527/476-О від 27.10.2000 Споживач зобов`язується здійснювати скид стоків, якість яких не перевищує гранично-допустимі концентрації, встановлені Правилами приймання стічних вод, та відшкодовувати матеріальні збитки, нанесені комунальним системам каналізації, спорудам, обладнанню і пристроям, а також водним об`єктам у зв`язку зі скидом ненормативно очищених стічних вод у міську каналізацію.

В силу підпункту 2.4.15 пункту 2.4 договору №1527/476-О від 27.10.2000 Споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги водопостачання і водовідведення, скид ненормативно очищених стоків і інші платежі, передбачені Правилами водокористування, Правилами приймання стічних вод та умовами цього договору.

У пункті 3.8 договору №1527/476-О від 27.10.2000 сторони узгодили, що нарахування платежу за скид ненормативно очищених стоків здійснюється згідно з Правилами приймання стічних вод.

За умовами пункту 7.3 договору №1527/476-О від 27.10.2000 цей договір діє з моменту укладення до 31.12.2015 в частині надання послуг водовідведення. Договір в частині послуг водопостачання та водовідведення вважається продовженим на кожні наступні п`ять років, якщо за місяць до його закінчення сторони не дійдуть згоди щодо внесення до нього змін або припинення його дії. В частині розрахунків за отримані послуги водопостачання та водовідведення договір діє до повного погашення заборгованості.

Докази згоди сторін на припинення договору №1527/476-О від 27.10.2000 в матеріалах справи відсутні, тому вказаний договір є чинним, оскільки його дію було автоматично пролонговано.

29.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" та Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" укладено додаткову угоду б/н до договору №1527/476-О від 27.10.2000, якою сторони узгодили зміну тарифів за послуги централізованого водовідведення.

У зв`язку з перейменуванням на підставі наказу Міністерства інфраструктури України №319 від 16.09.2016 Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" 11.11.2016 між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору №1527/476-О від 27.10.2000, якою змінено назву Споживача на Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

В подальшому 18.12.2018 представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" за участю представника позивача - головного інженера Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" проведено відбір проб стічних вод у кількості 3 л (шифр проби - 1721; номер пломби, якою запломбована каністра - 18880208) з контрольного колодязю перед скидом в міську каналізацію на об`єкті - Паромна переправа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

За результатами зазначеного відбору проб стічних вод відповідачем складено акт б/н "Аналіз стічної води", в якому представнику позивача роз`яснено про право відібрати паралельні проби з оформленням відповідних документів та право ознайомитися з результатами відбору проб в управлінні з контролю за водокористуванням філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" із зазначенням адреси вказаного управління та засоби зв`язку з останнім.

Акт б/н від 18.12.2018 "Аналіз стічної води" підписаний двома представниками відповідача та представником позивача без зауважень.

26.12.2018 лабораторією моніторингу вод та ґрунтів Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю Державного агентства водних ресурсів України проведено аналіз проби стічної води, відібраної 18.12.2018 на об`єкті - Паромна переправа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", та встановлено її невідповідність діючим допустимим величинам концентрації речовин у стічних водах, які передбачені Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №632 від 14.06.2007, при цьому перевищення допустимих величин сталося за декількома показниками.

На підставі вищезазначеного аналізу відповідачем проведено розрахунок платежу за скид понаднормативних стічних вод, за результатами якого сформовано рахунок №507035/61120 від 11.01.2019 на суму 9291,99 грн.

18.01.2019 на адресу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" надійшов лист Управління з контролю та промислового водокористування філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" №355ВК-10 від 16.01.2019, в якому останнє повідомило позивача про необхідність сплати за викид ненормативно очищених стічних вод у міську каналізаційну мережу на суму 9291,99 грн та попередило про те, що у разі несплати вказаної суми відповідач з 28.01.2019 припинить надавати послуги з водовідведення. До вказаного листа відповідачем додано копію акту відбору проб, розрахунок суми платежів за скид стічних вод в систему міської каналізації та рахунок №507035/61120 від 11.01.2019 на суму 9291,99 грн.

Листом №47/09.3-20-235 від 28.01.2019 Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" повідомило відповідача про те, що ФНС-8, яка належить Іллічівській філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та знаходиться на території паромного комплексу позивача і на якій працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" 18.12.2018 були відібрані проби стічної води, здійснює перекачування стічної води 4-х абонентів відповідача, а саме: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (паромний комплекс), Приватного підприємства "АМІК Україна" (АЗС 16-16), Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Петролеум" та Закритого акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал", про що свідчить лист Іллічівській філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №46/15-06-02-27-263 від 24.01.2019, а тому позивач вважає, що показники лабораторних аналізів, отримані ним разом з листом Управління з контролю та промислового водокористування філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" №355ВК-10 від 16.01.2019, не відображають якісного складу стічних вод саме від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

В подальшому відповідач звернувся до позивача з листом №2494/вхю від 13.03.2019, в якому зазначив про те, що у разі несплати наявної заборгованості за скид понаднормативно забруднених стоків та з метою попередження забруднення навколишнього природного середовища і погіршення санітарно-епідеміологічних умов м. Одеси надання Державному підприємству "Морський торговельний порт "Чорноморськ" послуг з водовідведення буде припинене.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування, формування та виставлення позивачу рахунку на оплату №507035/61120 від 11.01.2019 на суму 9291,99 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд послався на недоведеність позивачем того факту, що останній не є власником або балансоутримувачем каналізаційних мереж, зокрема, ФНС-8, а відтак на правомірність нарахування відповідачем Державному підприємству "Морський торговельний порт "Чорноморськ" плати за викид ненормативно очищених стічних вод у міську каналізаційну мережу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою договір №1527/476-О від 27.10.2000 є договором про надання послуг.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором

Колегія суддів зауважує, що укладений між сторонами договір №1527/476-О від 27.10.2000 є належною підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

За умовами частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини першої статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з підпунктоми 2.3.1 пункту 2.3 договору №1527/476-О від 27.10.2000 Виробник має право вимагати своєчасної та повної оплати послуг, наданих Споживачу.

Підпунктом 2.4.2 пункту 2.4 договору №1527/476-О від 27.10.2000 передбачено, що Споживач зобов`язується здійснювати скид стоків, якість яких не перевищує гранично-допустимі концентрації, встановлені Правилами приймання стічних вод.

В силу підпункту 2.4.15 пункту 2.4 договору №1527/476-О від 27.10.2000 Споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги водопостачання і водовідведення, скид ненормативно очищених стоків і інші платежі, передбачені Правилами водокористування, Правилами приймання стічних вод та умовами цього договору.

Сторони зобов`язуються керуватися діючими нормативними актами, а саме: Законом України "Про питну воду та питне водопостачання"; Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу України №190 від 27.06.2008 (далі - "Правила водокористування"); Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України №30 від 05.07.1995 (далі - "Правила експлуатації"); Правилами приймання стічних вод підприємств, установ та організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №632 від 14.06.2007 (далі - "Правила приймання стічних вод"); технічними умовами, існуючими ДСТУ, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому законом порядку (пункт 2.1 договору №1527/476-О від 27.10.2000).

Водночас суд апеляційної інстанції вбачає, що з 29.12.2018 Правила приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затверджені рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №632 від 14.06.2007, втратили чинність на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №561 від 26.12.2018, яким затверджено Правила приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Одеси.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин та з огляду на те, що дія нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, що є однією з гарантій правової стабільності, враховуючи, що відбір проб стічних вод з контрольного колодязю перед скидом в міську каналізацію на об`єкті - Паромна переправа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" відповідачем було проведено 18.12.2018, а також те, що проведення лабораторного аналізу зазначених проб завершено 26.12.2018, тобто до набрання чинності Правилами приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Одеси, колегія суддів дійшла висновку про те, що у спірних правовідносинах підлягають застосуванню положення чинних на той час Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затверджених рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №632 від 14.06.2007 (далі - Правила приймання стічних вод).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.6 Правил приймання стічних вод дані Правила поширюються на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації м. Одеси (далі - Підприємства). Правила є обов`язковими для всіх Підприємств, яким Водоканал надає послуги з водовідведення в міські мережі каналізації.

Абонент Водоканалу - юридична особа, яка уклала договір з Водоканалом на надання послуг водопостачання та (або) водовідведення (пункт 1.4 Правил приймання стічних вод).

Згідно з підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 договору №1527/476-О від 27.10.2000 Виробник має право перевіряти технічний стан систем водопостачання-водовідведення Споживача на предмет наявності витоків, нераціонального використання питної води, контролю якості стічних вод, стану приладів обліку води та стоків.

В силу пункту 2.1 Правил приймання стічних вод Водоканал має право, зокрема, контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод Підприємств; пред`являти Підприємствам у порядку, визначеному розділом 4 цих Правил, розрахунки плати за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні цих Правил приймання; здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з Підприємством заздалегідь відбір проб для контролю за якістю та кількістю стічних вод, що скидаються. Плановий відбір проб здійснюється Водоканалом один раз у два місяця. Позаплановий відбір проб здійснюється Водоканалом раптово по мірі необхідності.

Право Водоканалу здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з Підприємством заздалегідь відбір проб для контролю за якістю та кількістю стічних вод, що скидаються, окремо передбачене також пунктом 9.4 Правил приймання стічних вод.

Згідно з пунктом 9.8 Правил приймання стічних вод з метою контролю за якістю стічних вод Підприємств, Водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для розрахунку плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод Підприємств проводиться представниками Водоканалу, що фіксується у спеціальному акті, іменуємий "Аналіз стічної води", який підписують як представники Водоканалу, так і представник Підприємства-абонента.

Місцевим господарським судом встановлено, що 18.12.2018 представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" за участю представника позивача - головного інженера Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" проведено відбір проб стічних вод у кількості 3 л (шифр проби - 1721; номер пломби, якою запломбована каністра - 18880208) з контрольного колодязю перед скидом в міську каналізацію на об`єкті - Паромна переправа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

За результатами зазначеного відбору проб стічних вод відповідачем 18.12.2018 складено акт б/н "Аналіз стічної води", в якому представнику позивача роз`яснено про право відібрати паралельні проби з оформленням відповідних документів та право ознайомитися з результатами відбору проб в управлінні з контролю за водокористуванням філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" із зазначенням адреси вказаного управління та засоби зв`язку з останнім.

Акт б/н від 18.12.2018 "Аналіз стічної води" підписаний двома представниками відповідача та представником позивача без зауважень.

Системний аналіз вищевикладених норм Правил приймання стічних вод свідчить про те, що у разі підписання підприємством-абонентом (його уповноваженою особою) акту "Аналіз стічної води" без заперечень та зауважень, за умови дотримання порядку складання цього акта та відсутності дефектів останнього, підприємство-абонент, який у майбутньому заперечує викладені в акті дані, повинен довести обставини, які перешкоджали поданню таких заперечень при складанні акта або інші поважні причини, з яких заперечення не були надані.

Колегія суддів вбачає, що зазначений акт фіксує факт відбору контрольних проб стічних вод, між тим не містить жодних заперечень чи зауважень позивача щодо відображеної в акті інформації або стосовно порушення уповноваженими особами Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" порядку проведення відбору та складання даного акту.

При цьому будь-які докази на підтвердження порушення працівниками відповідача порядку відбору контрольних проб стічних вод з контрольного колодязю перед скидом в міську каналізацію на об`єкті - Паромна переправа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", складення акту б/н від 18.12.2018 "Аналіз стічної води" або наявності недоліків (дефектів) зазначеного акту у матеріалах справи відсутні та позивачем до суду не подані.

26.12.2018 лабораторією моніторингу вод та ґрунтів Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю Державного агентства водних ресурсів України проведено аналіз проби стічної води, відібраної 18.12.2018 на об`єкті - Паромна переправа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", та встановлено її невідповідність діючим допустимим величинам концентрації речовин у стічних водах, які передбачені Правилами приймання стічних вод, при цьому перевищення допустимих величин сталося за декількома показниками.

На підставі вищезазначеного аналізу відповідачем проведено розрахунок платежу за скид понаднормативних стічних вод, за результатами якого сформовано рахунок №507035/61120 від 11.01.2019 на суму 9291,99 грн.

Колегія суддів критично оцінює доводи скаржника про те, що показники лабораторних аналізів проби стічної води, відібраної 18.12.2018 на об`єкті - Паромна переправа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", не відображають якісного складу стічних вод саме від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" з огляду на наступне.

Відповідно до листа Іллічівській філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №46/15-06-02-27-263 від 24.01.2019 ФНС-8, на якій працівниками відповідача 18.12.2018 були відібрані проби стічної води, здійснює перекачування стічної води 4-х абонентів Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС", а саме: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (паромний комплекс), Приватного підприємства "АМІК Україна" (АЗС 16-16), Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Петролеум" та Закритого акціонерного товариства "Чорноморський паливний термінал".

В силу пункту 10.1 Правил приймання стічних вод відбір проб здійснюється в контрольному колодязі, тобто колодязі на каналізаційному випуску Підприємства безпосередньо перед приєднанням до збірного чи головного каналізаційного колектора.

Кожне Підприємство скидає стічні води в каналізаційну систему м. Одеси через окремий випуск з обов`язковим улаштуванням контрольних колодязів. Об`єднання випусків стічних вод від кількох Підприємств дозволяється тільки після контрольного колодязя на випуску кожного Підприємства (пункт 1.9 Правил приймання стічних вод).

З акту б/н від 18.12.2018 "Аналіз стічної води" вбачається, що 18.12.2018 представниками відповідача за участю представника позивача - головного інженера Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" проведено відбір проб стічних вод з контрольного колодязю перед скидом в міську каналізацію на об`єкті - Паромна переправа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

За таких обставин та з огляду на те, що улаштований позивачем на об`єкті - Паромна переправа контрольний колодязь, з якого відповідачем було проведено відбір проб, не може об`єднувати випуск стічних вод від кількох абонентів, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що проведений лабораторний аналіз відображає якісний склад стічних вод, що надходять саме від Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

Колегія суддів погоджується також і з висновком місцевого господарського суду про недоведеність позивачем того факту, що балансоутримувачем каналізаційних мереж, зокрема, ФНС-8, є Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", а не Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ", враховуючи наступне.

В силу правил статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В порушення наведених норм скаржником до місцевого господарського суду не надано жодного належного в розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження належності ФНС-8 Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

За результатами дослідження змісту поданих позивачем до суду першої інстанції договорів, укладених між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", а саме: договору на експлуатацію водопровідних та каналізаційних мереж №14-О від 11.02.2014, договору надання послуг з використання каналізаційних мереж №6-Т від 14.04.2015, договору надання послуг з експлуатації мереж водовідведення №16/3-Т від 25.01.2016, договору надання послуг з експлуатації мереж водовідведення №16/178-ППЗ від 11.11.2016, договору надання послуг з експлуатації водопровідних мереж №16/179-ППЗ від 11.11.2016, договору надання послуг з експлуатації водопровідних мереж №17/3-ППЗ від 10.01.2017, договору надання послуг з експлуатації водопровідних мереж №18/3-ППЗ від 10.01.2018 та договору надання послуг з експлуатації мереж водовідведення №18/6-ППЗ від 22.01.2018, колегія суддів зазначає про те, що з жодного із зазначених договорів не вбачається ані факт перебування каналізаційних мереж (зокрема, ФНС-8) на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", ані факт їх належності останньому на будь-якому речовому праві.

Водночас посилання позивача на укладений між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" договір надання послуг з експлуатації мереж водовідведення №19/2-ППЗ від 05.02.2019 та договір з відшкодування експлуатаційних витрат по передачі господарсько-побутових та виробничих стоків №19/41-Оз від 27.03.2019, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чорноморський рибний порт", і додатки до нього до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки вказані правочини позивачем вчинені вже після відібрання відповідачем проб стічних вод (18.12.2018), проведення лабораторного аналізу цих проб (26.12.2018) та формування і виставлення позивачу до сплати рахунку на суму 9291,99 грн (11.01.2019), а тому зазначені договори не є належними та допустимим доказами у даній справі.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується лист Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №209/15-01-01-10 від 04.06.2019, з якого вбачається, що на території паромного комплексу морського порту "Чорноморськ" розташовані призначені для водовідведення об`єкти (каналізаційні мережі), які належні як Державному підприємству "Адміністрація морських портів України", так і Державному підприємству "Морський торговельний порт "Чорноморськ", при цьому серед об`єктів, належних Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" за балансовим обліком та на праві господарського відання, такий об`єкт, як "Фекальна насосна станція №8" (ФНС-8), відсутній.

З наявного у матеріалах справи акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань №482/19 від 13.06.2013, відповідно до якого на підставі наказу Міністерства інфраструктури України №163 від 13.03.2013 "Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" відбувалась передача майна, майнових прав та зобов`язань, у тому числі від Іллічівського морського торговельного порту до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", не вбачається, що останньому була передана ФНС-8.

За умовами пункту 2.4 Правил приймання стічних вод Підприємства зобов`язані, зокрема, виконувати в повному обсязі вимоги Правил приймання стічних вод підприємств, установ та організацій у комунальну систему каналізації м. Одеси, договору, своєчасно оплачувати надані Водоканалом послуги; оплачувати розрахунки плати за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників допустимих концентрацій; компенсувати збитки, заподіяні скидом стічних вод у систему міської каналізації, водному об`єкту або іншим абонентам міської каналізації.

Підприємства повинні повністю покрити всі витрати Водоканалу, пов`язані з транспортуванням і очищенням стічних вод та справлянням збору за забруднення довкілля. При недотриманні вимог договору та Правил приймання стічних вод підприємств, установ та організацій у систему каналізації м. Одеси сплатити Водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, а також відшкодувати збитки, заподіяні через порушення режиму скиду і допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються Підприємствами (пункт 4.1 Правил приймання стічних вод).

Враховуючи вищевикладене та з огляду на узгоджені сторонами умови чинного договору №1527/476-О від 27.10.2000, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що обов`язок зі сплати платежу за скид понаднормативних забруднень покладається на Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (підприємство-абонент), що має наслідком відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта стосовно того, що в силу положень укладеного між сторонами договору №1527/476-0 від 27.10.2000 Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" зобов`язане компенсувати лише матеріальні збитки, зумовлені викидом ненормативно очищених стічних вод, між тим відповідачем безпідставно нараховано позивачу не передбачену вказаним договором плату за викид ненормативно очищених стічних вод, а не матеріальні збитки, колегією суддів оцінюються критично, оскільки спростовуються положеннями зазначеного договору.

В силу підпункту 2.4.15 пункту 2.4 договору №1527/476-О від 27.10.2000 Споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати скид ненормативно очищених стоків і інші платежі, передбачені Правилами приймання стічних вод та умовами цього договору, а у пункті 3.8 договору №1527/476-О від 27.10.2000 сторони узгодили, що нарахування платежу за скид ненормативно очищених стоків здійснюється згідно з Правилами приймання стічних вод.

Водночас апеляційний господарський суд зауважує, що як Правила приймання стічних вод, так і договір №1527/476-О від 27.10.2000 диференціюють плату за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників допустимих концентрацій та збитки, заподіяні скидом стічних вод у систему міської каналізації, водному об`єкту або іншим абонентам міської каналізації, як окремі та самостійні платежі, що можуть бути сплачені абонентом незалежно один від одного, при цьому у даній справі позивачем оспорюється правомірність дій відповідача щодо нарахування, формування та виставлення позивачу рахунку саме за скид понаднормативних забруднень.

Колегія суддів також зазначає, що різниця формулювань, які використовуються у договорі №1527/476-О від 27.10.2000 та у Правилах приймання стічних вод, а саме: "платіж за скид ненормативно очищених стоків" і "плата за скид понаднормативних забруднень", не впливає на сутність протиправних дій позивача, що полягають у порушенні встановлених показників допустимих концентрацій забруднень стічних вод, та не може бути підставою для звільнення Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" від відповідальності за вказані дії.

Щодо доводів апелянта про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №316 від 01.12.2017, яке полягає у тому, що відповідач не направляв позивачу будь-яких листів стосовно виявленого перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах та результатів хімічного аналізу протягом п`яти робочих днів з дати відбору контрольної проби суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Розділу І Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №316 від 01.12.2017, на підставі цих Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають допустимі концентрації забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення. Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виробників та споживачів.

В силу пункту 9.10 Правил приймання стічних вод при виявленні перевищення допустимих концентрацій забруднень, установлених договором або цими Правилами приймання, Водоканал після отримання аналізу направляє Підприємству повідомлення про виявлене перевищення допустимих концентрацій забруднень (листом) у термін в міру необхідності, але не більше 30 діб.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2019, тобто в межах тридцятиденного строку з моменту проведення відбору проб стічних вод з контрольного колодязю перед скидом в міську каналізацію на об`єкті - Паромна переправа Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ", на адресу останнього надійшов лист Управління з контролю та промислового водокористування філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" №355ВК-10 від 16.01.2019, в якому останнє повідомило позивача про необхідність сплати за викид ненормативно очищених стічних вод у міську каналізаційну мережу на суму 9291,99 грн та попередило про те, що у разі несплати вказаної суми відповідач з 28.01.2019 припинить надавати послуги з водовідведення. До вказаного листа відповідачем додано копію акту відбору проб, розрахунок суми платежів за скид стічних вод в систему міської каналізації та рахунок №507035/61120 від 11.01.2019 на суму 9291,99 грн.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем дотримано порядок повідомлення позивача про виявлене перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах та результати хімічного аналізу відібраних ним проб.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на неправильність здійсненого позивачем розрахунку суми платежу за викид ненормативно очищених стічних вод у міську каналізаційну мережу Південно-західним апеляційним господарським судом до уваги не приймаються, оскільки зазначений аргумент Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" не зазначався ані в позовній заяві, ані у відповіді на відзив на позовну заяву, тому вказане питання під час розгляду даної справи Господарським судом Одеської області не досліджувалось та не вирішувалось, між тим в силу приписів частини п`ятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, в суді апеляційної інстанції не розглядаються.

Колегія суддів відхиляє також і доводи апелянта щодо недоліків в оформленні відповідачем рахунку №507035/61120 від 11.01.2019 на суму 9291,99 грн, оскільки, як вбачається з вказаного рахунку, останній містить розшифровку, яка дозволяє однозначно встановити факт розрахунку зазначеної суми саме за скид Державним підприємством "Морський торговельний порт "Чорноморськ" понаднормативних забруднень, що був встановлений за результатами відбору проб стічних вод 18.12.2018.

Враховується колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду також наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт нарахування, формування та виставлення позивачу рахунку на оплату №507035/61120 від 11.01.2019 на суму 9291,99 грн без вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" будь-яких інших дій, спрямованих на стягнення вказаної суми грошових коштів або на припинення надання позивачеві послуг з водовідведення, не свідчить про порушення прав Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

Відповідно до приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм матеріального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 16.07.2019 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 у справі №916/907/19 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.09.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук