РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.09.2019Справа № 905/844/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця»

про стягнення 22656,29 грн.,

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 22656,29 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач як вантажоодержувач, одержав вагон з недостачею внаслідок не забезпечення перевізником схоронності вантажу.

Суд відкрив провадження у справі № 905/844/19 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.11.2017 приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (постачальник) та приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) уклали договір № 0103/11606 купівлі-продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти і оплатити сировинні, паливно-енергетичні або матеріально-технічні ресурси (далі - ресурси).

Згідно зі специфікацією № 122 від 15.12.2018 до Договору сторони дійшли згоди у грудні 2018 року поставити коксівне вугілля BLUE CREEK, умови поставки - FCA, порт Чорноморськ ст. Чорноморськ-Порт-експорт Одеської залізниці відповідно до міжнародних правил Інкотермс у редакції 2010 року, вантажоодержувач - приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».

Датою поставки, переходу ризиків та переходу права власності на ресурси, що продаються за цією специфікацією, вважається дата відмітки (електронно-цифрового підпису) станції відправлення про прийняття цих ресурсів до перевезення, яка вказана у залізничній накладній (п. 8 специфікації).

Згідно з рахунком-фактурою № 91505366 від 17.12.2018 вартість тонни становить 5986,93 грн. без ПДВ. (7184,32 грн. з ПДВ).

На виконання умов Договору, згідно з договором перевезення, оформленого залізничною накладною № 42636209 на адресу позивача (одержувача вантажу, графа 4 залізничної накладної) доставлено вантаж - коксівне вугілля BLUE CREEK у вагоні № 61015640, вантажовідправник (графа 1 накладної) - державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна (залізнична) є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

26.12.2018 на станції Авдіївка Донецької залізниці складений комерційний акт № 482803/349 про недостачу вантажу в вагоні № 61015640 вагою 3450 кг.

Згідно зі ст. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідач не спростував відсутність його вини у не забезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 22656,29 грн. збитків, вказавши, що вартість тонни 8208,80 грн. з ПДВ, тоді як згідно з специфікацією і рахунком-фактурою вартість тонни 7184,32 грн. з ПДВ.

Таким чином внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо перевезення довіреного йому вантажу, позивачу спричинені збитки в розмірі 19828,71 грн. (2,76 (3,45 - 69,45*1%) тонн * 7184,32 грн.). Вимога про стягнення 2827,58 грн. збитків заявлена необґрунтовано, тому суд не задовольняє цю вимогу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судові витрати на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Тверська, 5, 03150, код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (проїзд Індустріальний, 1, м. Авдіївка, Донецька область, 86065, код 00191075) 19828,71 грн. збитків, 1681,25 грн. судового збору.

Відмовити в частині стягнення 2827,58 грн. збитків.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун