Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/362/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Досвід 2002",

вул. Миколи Ушакова, 1-Б, м. Київ,03179;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю

"Центр будівельних матеріалів "Осмолода",

вул. 22 січня, будинок 83 ,смт. Брошнів - Осада ,

Рожнятівський район , Івано - Франківська область , 77611 ;

про стягнення 374 821, 34 грн, з яких: 343 005,10грн - основний борг, 23 919,01грн - пеня, 5 162,23грн - інфляційні втрати, 2 735,00грн - 3% річних.

Представники сторін в судове засідання не з"явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Досвід 2002" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Центр будівельних матеріалів " Осмолода " про стягнення 374 821, 34 грн, з яких: 343 005,10 грн - основний борг, 23 919,01 грн - пеня, 5 162,23 грн - інфляційні втрати, 2 735,00 грн - 3% річних за неналежне виконання договору підряду №19/09/2016 від 19.09.2016.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

При цьому судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997 (набрала чинності для України 11.09.1997), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із статтею 32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Буланов та Купчик проти України" від 09.12.2010, "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011).

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 10.09.2019. Однак адресував клопотання б/н від 13.09.2019 (вх№16244/19 від 23.09.2019), в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути спір за відсутності позивача. Позовні вимоги ТОВ "Досвід 2002" виклав у позовній заяві, обґрунтовує їх неналежним виконанням відповідачем пункту 4.3. договору підряду №19/09/2016 від 19.09.2016, яким обумовлено порядок здійснення розрахунків між сторонами, внаслідок чого неоплаченою в повному обсязі залишилась вартість виконаних позивачем підрядних робіт згідно актів передачі та приймання робіт №1, №2 в розмірі 343 005,10грн, які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того позивач просить суд застосувати до відповідача наслідки порушення грошового зобов`язання обумовлені пунктом 9.3. договору та частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді 23 919,01грн - пені, 5 162,23грн - інфляційні втрати, 2 735,00грн - 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 11, 509, 525, 526, 625, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України, статей 20, 173, 175, 193, 196, 216 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 10.09.2019. Однак адресував суду клопотання б/н (вх№16282/19) від 24.09.2019, в якому зазначив, що відповідачем платіжним дорученням №1099 від 23.09.2019 частково погашено заборгованість перед позивачем на суму 25 000,00грн. Слід зазначити, що в судовому засіданні 10.09.2019 представник відповідача подав суду платіжні доручення №99 від 03.05.2019, №820 від 16.08.2019, №869 від 23.08.2019 в підтвердження перерахування на рахунок позивача 140 000,00грн за виконані будівельні роботи №19/09/2016 від 19.09.2016 (клопотання вх№17500/19 від 10.09.2019).

Беручи до уваги приписи частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи те, що позивач адресував суду заяву про розгляд спору без його участі, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представників сторін за матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Досвід 2002" (підрядник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних матеріалів "Осмолода" (замовник/відповідач) укладено договір підряду №19/09/2016 від 19.09.2016. За умовами цього договору підрядник зобов"язався виконати роботи по влаштуванню промислових підлог на об"єкті замовника - вул. 22 січня, будинок 83, смт.Брошнів-Осада, Івано-Франківська область, а замовник взяв на себе обов"язок надати підряднику доступ до місця проведення робіт, прийняти та оплатити виконані роботи протягом п"яти банківських днів з дати підписання акту приймання виконаних робіт (пункти 1.1., 4.3. договору).

На виконання умов договірних відносин позивач виконав роботи з реконструкції 4-х рамного лісопильного цеху під виробництво паливних палет з відходів лісопилення на загальну суму 3 249 850,09грн, про що свідчать належним чином оформлені, підписані без будь-яких зауважень щодо якості та терміну виконаних робіт та скріплені печатками сторін акти передачі та приймання робіт №1, №2 (а.с.24-36).

У адресованій Товариству з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних матеріалів "Осмолода" письмовій вимозі №84 від 04.03.2019 позивач звертає увагу відповідача на наявність неоплаченої в повному обсязі вартості виконаних підрядних робіт в розмірі 343 005,10грн.

Матеріали справи містять платіжні доручення №99 від 03.05.2019, №820 від 16.08.2019, №869 від 23.08.2019, №1099 від 23.09.2019 з яких вбачається перерахування ТОВ "Центр будівельних матеріалів "Осмолода" на рахунок ТОВ "Досвід 2002" коштів в загальній сумі 165 000,00грн за будівельні роботи згідно договору №19/09/2016 від 19.09.2016.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача вартості виконаних підрядних робіт в сумі 343 005,10грн, а також застосування до відповідача наслідків несвоєчасного виконання грошового зобов"язання, обумовлених пунктом 9.3. договору №19/09/2016 від 19.09.2016 та частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у вигляді 23 919,01грн - пені, 5 162,23грн - інфляційні втрати, 2 735,00грн - 3% річних.

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір підряду №19/09/2016 від 19.09.2016 укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (стаття 875 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України, стаття 173 Господарського кодексу України).

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Нормою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Платіжними дорученнями №99 від 03.05.2019, №820 від 16.08.2019, №869 від 23.08.2019, №1099 від 23.09.2019 з призначенням платежу "за будівельні роботи згідно договору №19/09/2016 від 19.09.2016" відповідачем доведено та документально підтверджено перед судом перерахування на рахунок позивача 165 000,00грн (після звернення позивача з позовом - 10.04.2019). Наявності інших договірних відносин між сторонами ніж на підставі наявного в матеріалах справи та зазначеного в платіжних дорученнях договору підряду №19/09/2016 від 19.09.2016 перед судом не доведено, а судом не встановлено.

За таких обставин суд прийшов до висновку про припинення існування між сторонами предмету спору щодо стягнення основного боргу в розмірі 165 000,00грн, що в свою чергу у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, яка вказує на те, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, є підставою для закриття провадження у справі в цій частині.

Водночас оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе грошового зобов"язання обумовленого договором та законом, то вимога позивача в частині стягнення з відповідача 178 005,10грн - вартості виконаних підрядних робіт підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 9.3. договору сторони погодили, що у випадку прострочення строків оплати платежів, більш ніж на сім календарних днів замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день затримки.

Позивачем, за порушення строків оплати вартості виконаних підрядних робіт, нараховано відповідачу 23 919,01грн - пені, 5 162,23грн - інфляційних втрат, 2 735,00грн - 3% річних (а.с.15).

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені, 3 % річних, інфляційних втрат та встановлено, що за період та від суми боргу, вказаних позивачем у розрахунку з відповідача підлягають стягненню суми, які перевищують суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, заявлені позивачем у розрахунку, а відтак правомірним визнається судом стягнення з відповідача 23 919,01грн - пені, 5 162,23грн - інфляційних втрат, 2 735,00грн - 3% річних, тобто в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, на основі вище сказаного стягненню з відповідача в судовому порядку підлягають 178 005,10грн - основного боргу, 23 919,01грн - пені, 5 162,23грн - інфляційних втрат, 2 735,00грн - 3% річних. В частині стягнення основного боргу в сумі 165 000,00грн - провадження у справі закрити.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 11, 204, 509, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625-629, 875, 879, 882 Цивільного кодексу України, статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Досвід 2002" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних матеріалів "Осмолода" про стягнення 374 821, 34грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних матеріалів "Осмолода", вул. 22 січня, будинок 83,смт. Брошнів-Осада, Рожнятівський район, Івано-Франківська область,77611 (ідентифікаційний код 31044378) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Досвід 2002", вул. Миколи Ушакова, 1-Б, м. Київ, 03179 (ідентифікаційний код 32251657) 178 005,10грн (сто сімдесят вісім тисяч п"ять грн 10коп.) - основного боргу, 23 919,01грн (двадцять три тисячі дев"ятсот дев"ятнадцять грн 01 коп.) - пені, 5 162,23грн (п"ять тисяч сто шістдесят дві грн 23 коп.) - інфляційних втрат, 2 735,00грн (дві тисячі сімсот тридцять п"ять грн 00коп.) - 3% річних, 5 622, 32грн (п"ять тисяч шістсот двадцять дві грн 32коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 165 000,00грн (сто шістдесят п"ять тисяч грн 00коп.) - основного боргу - провадження у справі закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено 24.09.2019

Суддя С.Кобецька