ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.09.2019 Справа № 905/1011/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянув у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 31075 грн. 33 коп.

За участю представників сторін:

від позивача не з`явились;

від відповідача не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 31075 грн. 33 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.05.2018 за залізничною досильною накладною №46444550 (основна накладна №49902406) ПрАТ «АКХЗ» (відправник) зі станції відправлення Чаплине Придніпровської залізниці відвантажило на адресу ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (одержувач) у вагоні №59179804 кокс доменний масою 57150 кг.

Після прибуття вантажу, на станції Сартана Донецької залізниці 08.06.2018 був складений комерційний акт №484809/202, яким встановлено факт нестачі вантажу на суму 31075 грн. 33 коп.

Позивач вважає, що відповідач своїх зобов`язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив, отже має відшкодувати вартість втраченого вантажу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.06.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1011/19 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.07.2019 призначено справу № 905/1011/19 до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження, продовжено строк розгляду справи № 905/1011/19 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 09.09.2019,

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.08.2019 закрито підготовче провадження у справі №905/1011/19 та призначено розгляд справи по суті на 16.09.2019 року.

Позивач у судове засідання з розгляду справи по суті не прибув.

Відповідач у судове засідання жодного разу не прибув, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.05.2018 за залізничною досильною накладною №46444550 (основна накладна №49902406) ПрАТ «АКХЗ» (відправник) зі станції відправлення Чаплине Придніпровської залізниці відвантажило на адресу ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (одержувач) у вагоні №59179804 кокс доменний, у вологому стані. Виходячи зі змісту накладної №46444550, маса вантажу у вагоні №59179804 становить 57150 кг. Згідно пункту 7 залізничної накладної №49902406: вантаж маркований повздовжньою смугою вздовж вагону вапном (а.с.17, 51).

Під час прибуття вагонів на станцію Сартана Донецької залізниці на підставі ст.24, 52 Статуту залізниць України 08.06.2018 була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу вагоні №59179804 тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Під час перевірки на 200-тонних вагонних вагах вантажоотримувача, повірених 30.08.2017, виявилось, що у вагоні №59179804 фактична маса брутто вагону склала 81450 кг., вага тари 28600 кг., маса вантажу нетто 52850 кг., що менше проти даних залізничної накладної на 4300 кг.

Під час комерційного огляду вагону було встановлено, що вантаж переважувався двічі, результат не змінився, навантаження шапкою, вище рівня бортів на 40-50 см. Вантаж маркований вапном прокольною широкою лінією вздовж вагону. Справа по ходу потяга, у другому конусі виїмка довжиною 600 см, шириною 120 см, глибиною 50 см. У місці виїмки маркування порушене. Вагон без дверний, люків немає. Технічно справний. Протікання вантажу відсутнє. З моменту прибуття до комерційного переважування вагон знаходився під охороною ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та комерційних агентів ст.Сартана.

Факт нестачі вантажу у вагоні №59179804 підтверджується комерційним актом №484809/202 від 08.06.2018, який підписаний ДСМ ОСОБА_1 , двома комерційними агентами ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь». Завідуючий вантажним двором за штатним розписом не обліковується (а.с.52).

Позивач вважає, що недостача вантажу в спірному вагоні виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути з відповідача збитки у вигляді нестачі у розмірі 31075 грн. 33 коп. (розрахунок вартості недостачі вантажу зроблено із врахуванням норми недостачі у розмірі 2% маси нетто вантажу).

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

За змістом статті 130 Статуту залізниць України, пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі нестачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його нестачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз`яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма нестачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно даних залізничної накладної №46444550 у вагон №59179804 було завантажено кокс доменний у вологому стані.

За даними комерційних актів №484809/202 нестача вантажу у вагоні №59179804 складає 4300 кг.

Згідно акту прийому-передачі №92018080 від 25.05.2018 між ПрАТ «АКХЗ» та ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та рахунку-фактури №92018080 від 25.05.2018 вартість однієї тони коксу доменного у вагоні №59179804 складає 9843,31 грн. з ПДВ (8202,76 грн.+20%ПДВ).

Суд вважає, що зазначені акт прийому-передачі та рахунок-фактура, які підписано уповноваженими особами та засвідчені печатками вказаних підприємств є належними та допустимими доказами, що підтверджує вартість спірної партії коксу, яка перевозилась за залізничною накладною №46444550 у вагоні №59179804.

Дослідивши розрахунок позовних вимог в частині стягнення збитків за спірною відправкою суд встановив, що вартість нестачі вантажу у вагоні №59179804 складає 31 075,33 грн., виходячи з наступного розрахунку:

4300 1143 кг (57150 х 2%) = 3157 кг.

3157 кг х 9843,31 грн. = 31 075,33 грн.

З огляду на наведене та з урахуванням змісту комерційного акту, суд дійшов висновку, що саме відповідач своїх зобов`язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив. Факт нестачі вантажу підтверджений матеріалами справи.

За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості нестачі вантажу на суму 31075 грн.33 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 129, 236-238, 247-252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 31075 грн. 33 коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.. Лепорського, 1, ) вартість нестачі вантажу у розмірі 31075 грн. 33 коп та витрати на сплаті судового збору у розмірі 1921 гривня.

Повний текст рішення складено та підписано 17 вересня 2019 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов