ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"18" вересня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/2261/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши в приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітранс" про забезпечення позову

у справі № 910/2261/19

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2019

у справі №910/2261/19 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітранс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс"

про стягнення 293 157,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі №910/2261/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітранс" 211 213,60 грн. основного боргу, 37 537,45 грн. пені, 7 220,53 грн. 3% річних, 22 032,06 грн. інфляційних втрат, 4 170,05 грн. судового збору. В частині стягнення 11 952,71 грн. пені та 3 201,41 грн. інфляційних втрат відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 14.05.2019 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 21.05.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 у справі №910/2261/19 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, з огляду на неподання належних доказів сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/2261/19, розгляд справи призначено на 18.07.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 відкладено розгляд справи на 26.09.2019, враховуючи задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

До суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс" в межах суми 282 173, 69 грн., які знаходяться на банківських рахунках товариства, інформація про які буде отримана під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, але не обмежуючись: на р/р НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк» м. Київ, МФО 351005.

Заява обґрунтована наявністю обставин, які істотно ускладнять, або взагалі унеможливлять виконання рішення суду у даній справі.

Заявник вказує, що відповідачем 04.04.2019 подана зустрічна позовна заява з метою затягування розгляду справи та за відсутності предмета спору, що є зловживанням процесуальними правами з боку відповідача.

Позивач вказує, що в день винесення Господарським судом міста Києва ухвали від 09.04.2019 про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс", власники Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс" зареєстрували нову юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВК "Бенефіс", яка на його думку є ідентичною Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс".

Заявник вважає, що за відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс" майна, воно не являє собою цінності для його учасників, які всю діяльність можуть здійснювати через новоутворене Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВК "Бенефіс", ухиляючись таким чином від необхідності можливого виконання рішення суду.

Колегія суддів, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016).

У п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду, який полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, мають тимчасовий характер і діють до закінчення розгляду справи по суті заявлених вимог.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Так, заявник не зазначив, які докази вказують на наявність обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову, та у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення у даній справі.

Відсутність у відповідача нерухомого та рухомого майна не свідчить про наявність підстав стверджувати, що виконання рішення суду, в разі залишення в силі оскаржуваного відповідачем рішення, буде ускладненим чи стане неможливим.

Також, заявником жодним чином не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову у справі №910/2261/19 на стадії апеляційного провадження може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Саме лише посилання заявника на реєстрацію власниками відповідача нової юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК "Бенефіс" не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи заявника, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс" не являє собою цінності для його учасників, які всю діяльність можуть здійснювати через новоутворене Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВК "Бенефіс", ухиляючись таким чином від необхідності можливого виконання рішення суду, не підтверджені будь-якими доказами, є лише припущеннями позивача, а тому колегією суддів відхиляються.

Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Посилання заявника на зловживання відповідачем своїми процесуальними правами шляхом подання необґрунтованого зустрічного позову є передчасними, оскільки постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі №910/2261/19 про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Бенефіс".

Отже, заявником не наведено суду жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 ГПК України).

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітранс" про забезпечення позову з підстав, викладених у ній, задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітранс" про забезпечення позову у справі № 910/2261/19 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко