ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1670/19

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» (03057, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 52/2, )

до

товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Рада» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, кімната № 76/1, )

про стягнення 128000,00 гривень,

04.07.2019 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» № 01-25/208 від 01.07.2019 (вх. № 1739/19) про часткове стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Рада» заборгованості за кредитним договором № 17г-070715 від 07.07.2015 у розмірі 128000,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем ТДВ «Страхова компанія «Рада» своїх зобов`язань за кредитним договором № 17г-070715 від 07.07.2015.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.07.2019 позовну заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» Андронова Олега Борисовича № 01-25/208 від 01.07.2019 (вх. № 1739/19) залишено без руху, зобов`язано позивача усунути виявлені недоліки позовної заяви протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали.

16.07.2019 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 01-25/220 від 15.07.2019 (вх. № 10894/19) про усунення недоліків позовної заяви, якою останній усунув недоліки, встановлені ухвалою Господарського суду Київської області від 05.07.2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.07.2019 позовну заяву ПАТ «Інтеграл-Банк» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/1670/19. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Поштове відправлення, яким суд скеровував відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі від 17.07.2019 № 911/1670/19, за адресою місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань, повернуті підприємством поштового зв`язку на адресу суду з відміткою від 22.08.2019 «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Пунктом 10) частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, зокрема місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17 та підлягають застосуванню з огляду на ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Станом на 16.09.2019 відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявив.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд вважає, що у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для прийняття рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.07.2015 між публічним акціонерним товариством «Інтерграл-банк» (банк) та товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Рада» (позичальник) укладено кредитний договір № 17г-070715 (далі по тексту договір), відповідно до умов якого:

- банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію заборгованістю по позичковому рахунку не більше 15000000,00 (п`ятнадцять мільйонів) гривень строком по 04 липня 2016 року із сплатою 27,3 (двадцять сім цілих три десятих) процентів річних, а позичальник зобов`язується використати отримані в рамках кредитної лінії кошти (далі - кредит) відповідно до умов цього договору, вчасно їх повернути та сплатити проценти й інші платежі, які передбачені договором (пункт 1.1);

- мета кредиту придбання цінних паперів (пункт 1.2);

- банк зобов`язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 і перераховувати кредитні кошти згідно заявок позичальника протягом 3-х банківських днів з моменту надання такої заявки (пункт 3.1);

- банк зобов`язується щомісячно, в останній робочий день місяця, нараховувати проценти за користування кредитними коштами за період з 01 числа поточного місяця (або з дня надання кредитних коштів) по 30 (31) число поточного місяця (або по дату остаточного повернення кредитних коштів) на суму фактичного залишку заборгованості позичальника. Проценти за користування кредитом нараховуються до дати повного погашення позичальником всієї суми заборгованості за кредитом (пункт 3.2);

- позичальник зобов`язується використати кредитні кошти на зазначену у п. 1.2 цього договору мету і забезпечити їх повернення, сплату нарахованих процентів та інших виплат відповідно до умов цього договору (пункт 4.1);

- позичальник зобов`язується з 01 по 05 число кожного місяця забезпечити сплату процентів за минулий місяць, нарахованих банком, згідно з п. 3.2 договору, на рахунок № НОМЕР_2 в ПКФ ПАТ «Інтерал-банк», код банку 380344, останній платіж на погашення процентів здійснити разом з остаточним погашенням кредиту. Сплата процентів починається з серпня місяця 2015 року. У випадку неповернення кредиту у строк, передбачений п. 1.1 цього договору, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до п. 3.2 цього договору, до дати повного погашення заборгованості за кредитом (пункт 4.2);

- позичальник доручає банку для погашення заборгованості за кредитом та/або комісійною винагородою, сплати процентів за користування ним та неустойки протягом дії цього договору здійснювати договірне списання грошей зі свого поточного рахунку № НОМЕР_3 в ПКФ ПАТ «Інтерал-банк», код банку 380344, а також рахунків, які будуть відкриті ним у майбутньому, на підставі ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (пункт 4.8);

- банк має право протягом дії цього договору здійснювати договірне списання грошей з поточних рахунків позичальника, вказаних в п. 4.8 договору на підставі ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», для погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним комісійної винагороди та неустойки (пункт 5.6);

- строк дії цього договору встановлюється: початок дії договору з дня отримання позичальником грошових коштів (кредиту), кінець дії момент зарахування всієї суми заборгованості, включаючи проценти, неустойку і збитки, на рахунок банку (пункт 8.9).

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (частина 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, що кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши 12.07.2016 відповідачу кредитні кошти у розмірі 15000000,00 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи відповідною банківською випискою по рахунку. Факт отримання та розмір наданих позивачем кредитних коштів відповідачем не заперечувався.

Судом встановлено, зокрема з наданих позивачем виписок по рахунку відповідача, що всупереч умовам договору, відповідач не здійснив погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені договором строки та розмірі, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

За приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Розділом ІІІ Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 4 липня 2018 року № 75 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції та типу контрагентів класифікують за такими ознаками: 1) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); 2) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

Касовими документами оформляються операції з готівкою. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України щодо організації касової роботи в банках України.

Меморіальні документи застосовуються банком для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банком відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку.

У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження).

Інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: 1) особові рахунки та виписки з них; 2) аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Доказом наявності заборгованості у спорах, що виникають з кредитних відносин, є первинний бухгалтерський документ у формі виписки банку по рахунку позичальника, де відображаються усі операції, які відбуваються з коштами.

З огляду на наведене, банківські виписки по рахунку ТДВ «Страхова компанія «Рада» є належними доказами в розумінні ст.ст. 74,76 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та позичальником, виконання банком у повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором, надання відповідачу (позичальнику) кредитних коштів у відповідних розмірах та невиконання останнім своїх грошових зобов`язань за зазначеними кредитним договором з повернення кредиту та сплати процентів.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що за відповідачем станом на 05.06.2019 рахується заборгованість по тілу кредиту у розмірі 15000000,00 гривень та заборгованість по сплаті процентів 15695630,11 гривень. Проте, позивачем заявлено до стягнення лише 128000,00 гривень заборгованості по тілу кредиту, що узгоджується з правом позивача здійснювати свої права вільно на власний розсуд та обирати спосіб захисту цивільного права у разі його порушення (ст.ст. 12, 15, 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів повернення відповідачем одержаного кредиту не подав, доводи позивача не спростував.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт існування заборгованості за кредитним договором відповідача перед позивачем, зокрема в розмірі 128000,00 гривень, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача боргу по кредиту є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджується та належить до задоволення.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі.

За таких обставин, суд приймає рішення про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Рада» на користь публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» частки суми основного боргу за кредитом у розмірі 128000,00 гривень.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій та оскільки судовий збір оплачено у мінімальному розмірі.

Що стосується вимог позивача про відшкодування йому судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме поштових витрат за направлення позову до суду в розмірі 116,00 гривень, суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем до матеріалів справи, в якості доказів, що підтверджують понесення витрат, пов`язаних з відправленням позовної заяви, долучено накладну ПАТ «Укрпошта» від 03.07.2019, яка підтверджує надсилання позовної заяви на адресу відповідача.

З поданої накладної вбачається, що позивачем за пересилання поштового відправлення сплачено 21,85 гривень.

Доказів, що підтверджують понесення позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи на суму 94,15 гривень, матеріали справи не містять, в зв`язку з чим витрати, пов`язані з розглядом справи підлягають частковому задоволенню у розмірі 21,85 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Рада» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, кімната № 76/1, ) на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Рада» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, кімната № 76/1, ) 128000,00 гривень боргу по тілу кредиту, 1921,00 гривень судового збору та 21,85 гривень витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2019.

Суддя Р.М. Колесник