ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/296/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Постачтехкомплект"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 року, (суддя Нікітенко С.В., м.Херсон, повний текст складено 04.06.2019 року)

по справі № 923/296/19

за позовом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю " Постачтехкомплект "

про стягнення 141 154, 03 грн.,

(ухвалене суддею Нікітенко С.В.. 31.05.2019., о 14-37 год. у приміщенні господарського суду Херсонської області, м. Херсон, повний текст складено 04.06.19)

У квітні 2018 року Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Постачтехкомплект", в якій просило суд стягнути з ТОВ «Постачтехкомплект» на користь ДП «ХМТП» грошові кошти загальною сумою 141 154,03 грн., з яких 126 000 грн. заборгованість за договором, 3 047,37 грн. інфляційних витрат, 922 грн. проценти річних та 11184,66 грн. пені.

Позовна заява мотивована невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №41Д, укладеним 23.08.2018р. між Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Постачтехкомплект", стосовно повної оплати товару.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання Договору позивачем було поставлено Відповідачу 18000 тонн пуску, що підтверджується видатковими накладними та Актами заміру осадки судна, наявними у матеріалах справи.

Зважаючи на вищенаведені акти та накладні, ДП «ХМТП» було поставлено своєму контрагенту пісок у загальній кількості 18 000 тон, який було оплачено за ціною визначено в п. 1 Специфікації 45 грн.

Позивач звертав увагу на те, що Покупець не виконав умови стосовно граничної закупки товару обсягом більшим за 50 000 тон в термін до 31.12.2018. Враховуючи цей факт, ціна за одиницю товару підлягає коригуванню і визначається пп. 2.2 п.2 Специфікації 52 грн.

Відтак, позивач зазначав, що різниця між фактично сплаченою ціною і відкоригованою ціною становить 126 000 грн., що підлягає стягненню з Відповідача.

Позивачем неодноразово надсилалися листи та претензія на адресу Відповідача, з вимогою сплатити дебіторську заборгованість на суму 126 000 грн.

Також позивачем нараховано на суму заборгованості пеню, інфляційні втрати, 3% річних.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 року у справі №923/296/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Постачтехкомплект» на користь Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» суму основного боргу у розмірі 126000 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 1769,67грн., суму 3% річних у розмірі 600,66 грн., суму пені у розмірі 7207,89 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2033,68 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано не виконанням умови стосовно граничної закупки товару обсягом більшим за 50000 тон в термін до 31.12.2018, а тому, ціна за одиницю товару підлягає коригуванню і визначається умовами пп. 2.2 п. 2 Специфікації, тобто 52,00 грн. за тонну.

Відтак, суд першої інстанції зазначав, що між Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" і Товариством з повною відповідальністю "Постачтехкомплект" дійсно був укладений договір поставки №41Д, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Так, умовами п.2.3. договору встановлено, загальна кількість товару, яку покупець повинен вивезти з території постачальника протягом строку, обумовленого в даному договорі (п. 10.1 Договору) (гарантований покупцем до вивезення обсяг товару) буде перевищувати 50000 (п`ятдесят тисяч) тон.

Кінцевий строк до вивезення товару встановлено в п. 10.1. договору - 31 грудня 2018 року.

Відповідно до п. 4.1. договору, ціна за одиницю товару (вартість 1 тонни піску) визначені у Специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору та залежить від обсягів поставленого товару за період дії даного договору.

В пункті 1 Специфікації зазначено, що ціна за одиницю товару (вартість 1 тонни піску) складає 45,00 грн., в тому числі ПДВ - 20%, при умові гарантованого до вивезення обсягу товару в кількості яка буде перевищувати 50000 (п`ятдесят тисяч) тонн, за період дії договору.

Згідно умов пп. 2.2. п. 2 Специфікації, при невиконанні покупцем вивезення товару в терміни (період дії даного договору) і в обсязі зазначеному в п. 2.3. даного договору (меншому ніж 50000 тонн), або у разі дострокового розірвання договору, яке потягне за собою не вивезення покупцем гарантованого обсягу товару, ціна (вартість) вивезеного товару перераховується в порядку:

- при вивезенні товару в обсязі до 50000 (п`ятдесят тисяч) тонн ціна за одиницю товару (вартість 1 тонни піску) складає 52,00 грн., в тому числі ПДВ - 20%.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем у період з 13.04.2018р. по 31.05.2018р. було поставлено відповідачу 18000 тонн піску, який був оплачений відповідачем за ціною визначеною в п. 1 Специфікації - 45,00 гривень за тонну. Отже, враховуючи той факт, що покупець не виконав умови стосовно граничної закупки товару обсягом більшим за 50000 тон в термін до 31.12.2018, суд першої інстанції зазначив, що ціна за одиницю товару підлягає коригуванню і визначається умовами пп. 2.2 п. 2 Специфікації, тобто 52,00 грн. за тонну.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку, що не закупивши відповідну кількість товару до 31.12.2018р., ціна фактично закупленого товару підлягає коригуванню, а тому у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем щодо додаткової оплати 126000,00 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 126000,00 грн., є доведеними і обґрунтованими.

Також, суд першої інстанції зазначив про помилковість нарахування штрафних санкцій з 01.01.2019 року, та здійснив власний розрахунок сум пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 02.02.2019р. по 31.03.2019р., за яким сума пені становить 7207,89 грн., сума 3% річних становить 600,66 грн., сума інфляційних витрат становить 1769, 67грн.

Щодо заперечень відповідача в частині того, що договір втратив чинність у зв`язку з виконанням його умов 31.12.2018р., а тому із закінченням строку дії договору у відповідача відсутні зобов`язання перед позивачем, оскільки вони припинилися виконанням, проведеним належним чином суд першої інстанції зазначав, що відповідно до положень Договору поставки, Договір є дійсним в частині гарантійних зобов`язань та взаєморозрахунків до моменту повного виконання сторонами таких зобов`язань за договором.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Постачтехкомплект" з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд рішення Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 року у справі № 923/296/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити ДП «ХМТП» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та апеляційну скаргу ТОВ «Постачтехкомплект» задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано винесенням рішення Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019р. у справі № 923/296/19 з порушенням норм матеріального права України у зв`язку з чим, за переконанням апелянта, підлягає скасуванню.

Так, апелянт зазначає, що 28 березня 2018 року між ДП «ХМТП» та ТОВ «Постачтехкомплект» був укладений договір поставки, згідно з умовами якого Позивач зобов`язувався поставити Відповідачу пісок в обсягах зазначених в письмових заявках Покупця. Строк дії договору був передбачений сторонами до 31.12.2018р., а в частині гарантованих зобов`язань і взаєморозрахунків до моменту повного виконання Сторонами таких зобов`язань за договором.

Покупець здійснює 100% попередню оплату вартості заявленої продукції, яка здійснюється на підставі виставленого рахунку. Розрахунок за партію товару здійснюється покупцем на підставі рахунків постачальника на протязі 5-ти банківських днів з дати виставлення рахунку постачальника. Загальна кількість товару, яку покупець повинен вивезти з території постачальника, обумовленого (до 31.12.2018р.) буде перевищувати 50 000 тон. Ціна за одиницю товару складає 45 грн., при умові гарантованого вивозу товару в кількості 50 000 тон. При невиконанні покупцем вивезення товару в терміни дії договору і в обсязі 50 000 тон, вартість товару складає 52 грн. за тону.

Перерахунок вартості товару здійснюється згідно кількості фактично відвантаженого вантажу, що визначається додатковими накладними, актами заміру осадки судна в строк 10-ти банківських днів з дати відвантаження останнього судна в періоду дії договору.

Апелянт не заперечує той факт, що за час дії договору з 28.03.2018р. по 31.12.2018р.) Позивачем було поставлено, а Відповідачем отримано і сплачена вартість 18 000 тон піску у суму 756 000 гривень. Поставка і оплата товару здійснювалася у порядку і строки, передбачені умовами договору поставки на підставі виставлених розрахунків і накладних.

Проте, апелянт звертає увагу суду на те, що у рахунках та видаткових накладних на поставку товару, які були сплачені Відповідачем, вартість піску була встановлена у розмірі 45 грн. за тону. Тобто, за переконанням апелянта, позивач погоджувався, що вартість товару, не залежно від об`ємів, буде складати 45 грн. за тону.

Також, апелянт просить звернути увагу на той факт, що останнє відвантаження судна за період дії договору було здійснено 31.05.2018р., що підтверджується заявкою № 16 від 31.05.2018 р. і видатковою накладною № 499 від 31.05.2018р. В порушення вимог п. 3 Специфікації Позивач, в строк 10-ти банківських днів з дати відвантаження останнього судна в періоду дії договору, перерахунок вартості товару не здійснив. Він не був здійснений в період дії договору ( по 31.12.2018р. включно)

Таким чином, апелянт переконаний, що сторонами станом на 31.12.2018р. виконано усі узяті на себе зобов`язання за договором, у томі числі і в частині оплати отриманого товару згідно видаткових накладних та рахунків.

Щодо перерахунку вартості товару вже після закінчення строку дії договору і його виконання сторонами на підставі п.2 Специфікації і листа Позивача від 11.01.2019 року №03-28/4, апелянт зазначає, що ст.632 ЦК України не допускає зміни ціни в договорі після його виконання. Договір був виконаний сторонами і закінчив свою дію 31.12.2018р. і Позивачем жодних претензій Відповідачу в цей період не виставлялося. Виставлення скорегованого рахунку зі зміною вартості товару після 31.12.2018р., що було зроблено Позивачем листом від 11.01.2019р. № 03-28/4, а ні умовами договору, що а ні чинним законодавством України, а ні умовами Договору, на сам перед п.3. Специфікації, не передбачено.

Також, апелянт зазначає, що умови п. 2.3.Договору і п. 2 Специфікації передбачав обов`язок Покупця вивезти з території Продавця товар в кількості яка перевищує 50 000 тон піску, а не придбати і оплатити його. Умовами Договору поставки порядок вивозу і переміщення (тобто перевезення) товару Продавця не передбачалося , зазначені правовідносини можуть бути предметом спору по іншій справі. При цьому, апелянт зауважує, що Позивач з самого початку встановив вартість товару у розмірі 45 грн. за тону починаючи з першої тони придбання, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами (накладні, рахунки).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 року у справі №923/296/19 апеляційну скаргу Товариства з повною відповідальністю «Постачтехкомплект» на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 року у справі № 923/296/19 залишено без руху та встановлено 10-ти денний строк з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 124,96 грн.

18.07.2019 року за вх.. №241/19/Д1 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов лист ТПВ «Постачтехкомплект» вих. №47 від 15.07.2019р. із завіреною копією платіжного доручення №233 від 04.07.2019р. по доплаті судового збору на суму 124,96 грн. по справі №923/296/19.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 було відкрито апеляційне провадження по справі №923/296/19за апеляційною скаргою Товариства з повною відповідальністю «Постачтехкомплект» на рішення господарського суду Херсонської області від 31.05.2018р. у справі №923/296/19 , вирішено розглянути апеляційну скаргу ТПВ «Постачтехкомплект» на рішення господарського суду Херсонської області від 31.05.2018р. у справі №923/296/19 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

05.08.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Державного підприємства «Херсонський морський торгівельний порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постачтехкомплект», в якій просить суд апеляційну скаргу ТОВ «Постачтехкомплект» на рішення господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 року по справі 923/296/19 відхилити.

Відзив мотивовано безпідставністю, необґрунтованістю доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Постачтехкомплект».

Позивач звертає увагу суду на те, що Відповідач в своїй апеляційній скарзі умисно уводить основний спектр погляду від конкретних положень Специфікації договору, при цьому акцентуючи увагу здебільшого на строках та порядку оплати товару.

Так, позивач посилаючись на положення Договору, зазначає, що Договором визначено загальну кількість товару, яку Покупець повинен вивезти з території постачальника протягом строку, обумовленого в даному Договорі, буде перевищувати 50 000 тон.

Кінцевий строк до вивезення товару встановлено в п. 10.1 31 грудня 2018 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору, ціна за одиницю товару (вартість 1 тони піску) визначена у Специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною Договору та залежить від обсягів поставленого товару за період дії даного Договору.

В п.1 Специфікації визначено, що ціна за одиницю товару ( вартість 1 тони піску) складає 45 грн., в тому числі ПДВ 20%, при умові гарантованого до вивезення обсягу товару в кількості яка буде перевищувати 50 000 тон, за період дії Договору.

Згідно умов пп. 2.2 п.2 Специфікації, при невиконанні Покупцем вивезення товару в терміни і в обсязі зазначеному в п. 2.3. даного Договору, яке потягне за собою не вивезення Покупцем гарантованого обсягу товару, ціна (вартість) вивезеного товару перераховується в порядку: при вивезенні товару в обсязі до 50 000 тон ціна за одиницю товару складає 52 грн., в тому числі ПДВ 20%.

Також, позивач зазначає, що у відповідності до положень п. 3.2.9 Договору, Покупець гарантує забезпечити обов`язкове вивезення товару в повному обсязі, зазначеному в п. 2.3. Договору, в строк, зазначений в п. 10.1 даного Договору.

Так, позивач вважає, що якщо розглядати п. 10.1 Договору в синтезі з п. 2.3, беручи до уваги п. 3.2.29. Договору, 31.12.2018 року є кінцевим строком саме вивезення товару, а не датою втрати Договором чинності. Зважаючи на це строк дії Договору можна умовно поділити а два компоненти: «строк в який можуть відбуватись поставки», «строк в який проводяться розрахунки та здійснюються інші зобов`язання (окрім здійснення поставок». При цьому другий компонент частково включає перший.

Таким чином, позивач зазначає, що теоретичне обґрунтування «припинення зобов`язання» та «строк дії зобов`язання», які Відповідач намагається донести вже вкотре, є досить недоречним в складених правовідносинах виходячи з умов Договору та Специфікації які є предметом дослідження, і на обов`язку дію яких Відповідач дав власну згоду шляхом проставлення на них підпису та скріплення печаткою підприємства, та які на час розгляду справи не визнавались недійсними в судовому порядку.

Також, позивач вважає доволі некоректними посилання позивача в апеляційний скарзі на положення ст.. 632 ЦК України, щодо неможливості зміни ціни договору після його виконання, оскільки предметом даного позову є не внесення змін до Договору в частині його ціни, і не вимога до сплати Відповідачем грошових коштів понад тих які встановлені Договором, а стягнення заборгованості за Договором, яка виникла на підставі не закупівлі товару у розмірі який обумовлений в п.2.3. Договору то Специфікації (Додатку №1).

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши обставини та матеріали справи, в тому числі наявні в них докази, відповідність викладених у оскаржуваній ухвалі суду висновків цим обставинам і доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 28.03.2018 року між Державним підприємством «Херсонський морський торгівельний порт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Постачтехкомплект» було укладено Договір поставки №41Д, за яким ДП «ХМТП» - постачальник та ТОВ «Постачтехкомплект» - покупець.

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити пісок Покупцю в обсягах зазначених в письмових заявках Покупця, а Покупець зобов`язується оплатити поставлений пісок та прийняти його в строк та на умовах передбачених Договором.

В п. 1.6. Договору зазначено, що Постачальник визначає кількість піску, переданого по кожній письмовій заявці Покупця, по осадці судна, про що складається відповідний Акт заміру осадки судна за підписами представників судна, на яке здійснюється навантаження піску, та представників Постачальника.

Згідно умов п.2.3. Договору, загальна кількість товару, яку Покупець повинен вивезти з території Постачальника протягом строку, обумовленого в даному Договорі (п. 10.1) (гарантований Покупцем до вивезення обсягу товару) буде перевищувати 50 000 тон.

У п. 2.4. зазначено, що Постачальник та Покупець визначають загальну кількість поставленого товару згідно всіх оформлених протягом строку дії даного Договору видаткових накладних та Актів заміру осадки судна, складних у відповідності до п. 1.3. та 2.1. та в строки обумовлені даним Договором.

Відповідно до п.4.1. Договору, ціна за одиницю товару (вартість 1 тони піску) визначені у Специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною Договору та залежить від обсягів поставленого товару за період дії даного Договору.

Згідно умов 5.1. Договору, Покупець здійснює 100% попередню оплату вартості заявленої партії товару.

Відповідно до п.5.2 Договору, розрахунки за партію поставленого товару здійснюються Покупцем на підставі рахунків Постачальника ( з додатком підтверджуючих документів Актів заміру осадки судна) протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку Постачальником.

Відповідно до положень Специфікації, ціна за одиницю товару (вартість 1 тони піску) складає 45 грн., в тому числі ПДВ 20%, при умові гарантованого до вивезення обсягу товару в кількості, яка буде перевищувати 50 000 тон за період дії Договору.

При невиконанні Покупцем вивезення товару в терміни дії ( період дії даного Договору) і в обсязі зазначеному в п. 2.3. Договору (меншому ніж 50 000 тон), або у разі дострокового розірвання Договору, яке потягне за собою не вивезення Покупцем гарантованого обсягу товару, ціна ( вартість) вивезеного товару перераховується в наступному порядку.

При вивезенні товару в обсязі до 50 000 тон ціна за одиницю товару складає 52грн., в тому числі ПДВ- 20%.

При вивезенні товару в обсязі від 50 000 тон (включно) ціна за одиницю товару складає 45грн., в тому числі ПДВ-20%.

Перерахунок вартості товару здійснюється згідно кількості фактично відвантаженого вантажу, що визначається видатковими накладними, Актами заміру осадки судна в строк 10-ти банківських днів з дати відвантаження останнього судна в період дії Договору. Покупець зобов`язується провести оплату за поставлений товар за перерахованими цінами в повному обсязі протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку Постачальником.

На виконання Договору Постачальником було поставлено покупцю 18 000 тон піску, що підтверджується видатковими накладними №349 від 13.04.2018р., 341 від 15.04.2018р., 342 від 18.04.2018р, 360 від 21.04.2018р., 361 від 24.04.2018р., 429 від 07.05.2018р., 446 від 10.05.2018р., 448 від 13.05.2018р., 450 від 15.05.2018р., 459 від 18.05.2018р, 465 від 21.05.2018р., 464 від 22.05.2018р., 490 від 24.05.2018р., 492 від 28.05.2018р., 499 від 31.05.2018р. та Актами заміру осадки судна від 13.04.2018р., 15.04.2018р., 18.04.2018р., 21.04.2018р., 24.04.2018р., 07.05.2018р., 10.05.2018р., 13.05.2018р., 15.05.2018р., 18.05.2018р., 21.05.2018р., 22.05.2018р., 24.05.2018р., 28.05.2018р., 31.05.2018р.

Позивачем листом від 11.01.2019р. вих.. №03-28/4 з посиланням на відповідні положення додатку до Договору, повідомлено Відповідача про коригування сум для оплати. До даного листа було додано відповідний рахунок і коригуючу накладну.

Надалі, позивачем неодноразово направлялися листи від 22.01.2019р. №03-28/117, від 08.02.2019р. № 03-28/259, від 29.01.2019р. № 03-28/184 та претензія від 27.02.2019р за вих.. № 18-08/4/71 на адресу відповідача, проте жодної відповіді не отримано.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 8 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (частина 2 статті 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.3 Специфікації (Додаток № 1) до договору встановлено, що перерахунок вартості товару здійснюється згідно кількості фактично відвантаженого вантажу, що визначається видатковими накладними, Актами заміру осадки судна в строк 10-ти банківських днів з дати відвантаження останнього судна в період дії договору. Покупець зобов`язується провести оплату за поставлений товар за перерахованими цінами в повному обсязі протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати виставлення рахунку постачальником.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду про те, що Відповідачем не виконано усіх умов договору, а саме в частині кількості поставленого товару в обумовлені договором строки, внаслідок чого у Відповідача й виникло грошове зобов`язання перед позивачем щодо додаткової оплати 126000 грн.

Так, умовами п.2.3. Договору встановлено, що загальна кількість товару, яку покупець повинен вивезти з території постачальника протягом строку, обумовленого в даному договорі (п.10.1 Договору) (гарантований покупцем до вивезення обсяг товару) буде перевищувати 50000 тонн.

Кінцевий строк до вивезення товару встановленого в п. 10.1. Договору 31 грудня 2018 року.

Згідно умов пп. 2.2. п. 2 Специфікації, при невиконанні покупцем вивезення товару в терміни (період дії даного договору) і в обсязі зазначеному в п. 2.3. даного договору ( меншому ніж 50000 тонн), або у разі дострокового розірвання договору, яке потягне за собою не вивезення покупцем гарантованого обсягу товару, ціна (вартість) вивезеного товару перераховується: при вивезенні товару в обсязі до 50000 тонн ціна за одиницю товару ( вартість тонни піску) складає 52,00 грн., в тому числі ПДВ 20%.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем, у період з 13.04.2018р. по 31.05.2018р. було поставлено відповідачу 18000 тонн піску, що становить менше 50000 тон, який був оплачений відповідачем за ціною визначеною в п.1 Специфікації 45,00 грн. за тонну.

Господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що враховуючи факт невиконання умов стосовно граничної закупки товару обсягом більшим за 50000 тон в термін до 31.12.2018 року, ціна за одиницю товару підлягає коригуванню і визначається умовами пп.2.2. п. 2 Специфікації, тобто 52,00грн. за тонну.

Доказів погашення заявленої до стягнення частини суми основного боргу у розмірі 126000грн. відповідачем суду не надано.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду про невиконання вимог Закону та договору, в частині п. 3 Специфікації (Додатку №1) до договору та ч. 1 ст. 530 ЦК України, за якими відповідач зобов`язаний був здійснити оплату за поставлений товар за перерахованими цінами протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку постачальником, тобто в строк до 01.02.2019р. включно.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з розрахунком сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат, проведеними судом першої інстанції, за період з 02.02.2019р. по 31.03.2019р., за яким сума пені становить 7207,89 грн., сума 3% річних становить 600,66 грн., сума інфляційних витрат становить 1769, 67грн.

Що стосується аргументів апеляційної скарги стосовно того, умовами Договору та Специфікації передбачено обов`язок вивезти з території Продавця товар в кількості яка перевищує 50 000 тонн піску, а не придбати і оплатити його, колегія суддів зазначає, що в даному випадку Відповідач помилково трактує положення Договору та Специфікації, та таким чином звертає їх на свою користь.

Так, згідно ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 266 ГК України встановлено, що загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, сторони у відповідності до діючих положень ГК України, обумовили в договорі, що кількість і ціна товару визначається специфікацією, що є невід`ємною частиною договору.

Отже, господарський суд, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на доведеність невиконання умов договору відповідачем, дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами наявність достатніх підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення господарського суду, у зв`язку з чим, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Постачтехкомплект" підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 року по справі № 923/296/19 - без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст. 276, 282, 287-288 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Постачтехкомплект" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 року у справі №923/296/19 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя А.І. Ярош
Судді Г.І. Діброва
Н.М. Принцевська