ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3377/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чус О.В., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Ремсервіс-АТП 11211" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 ( суддя Манько Г.В.) у справі

за позовом приватного підприємства "Ремсервіс-АТП 11211"

до Виконавчого комітету Марганецької міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістік"

про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заяви та ухвали суду першої інстанції.

Приватне підприємство «Ремсервіс-АТП 11211» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви та просить заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "ЕКСПРЕС-ЛОПСТИК" обслуговувати автобусний Маршрут № 1 "Міська лікарня - Городище 1-А", графік № 1, із терміном роботи цього товариства до 01.07.2024, починаючи з 01.07.2019 та правом перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування маршрут № 1 "Міська лікарня - Городище 1-А": назва маршруту "Міська лікарня - Городище 1-А", номер маршруту Маршрут № 1, дозволений режим руху (звичайний, експресний, маршрутне таксі) звичайний, довжина маршруту у прямому/зворотному напрямках, км 12,0/16,5, періодичність виконання перевезень щоденно, кількість графіків руху (автобусів), од 1 графік, Клас, категорія автобусів Категорія М2 клас І та (або) категорія МЗ клас І, та (або) М3 клас II., які встановлюються пунктами 1.1. та 6.1. договору № 11 про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м.Марганці від 01.07.2019, укладеного між Виконавчим комітетом Марганецької міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "ЕКСПРЕС-ЛОПСТИК".

Заявник обґрунтовує заяву тим, що невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 у даній справі у задоволенні заяви приватного підприємства «Ремсервіс-АТП 11211» - відмовлено.

Зазначена ухвала мотивована посиланням на відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Не погодившись із згаданою ухвалою, приватне підприємство "Ремсервіс-АТП 11211" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу господарського суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про забезпечення позову.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Скаржник зазначає, що приватне підприємство "Ремсервіс-АТП 11211" не має ніяких договірних зобов`язань із товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістік". Підприємством не зазначалися у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви обставини щодо невиконання договірних зобов`язань. Щодо приватного підприємства "Ремсервіс-АТП 11211" вчинено злочин, передбачений статтею 206 Кримінального кодексу України як протидія законній господарській діяльності. Підприємством зазначалися у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви обставини щодо вчинення злочину щодо нього.

Апелянт вважає, що судом порушені приписи частини третьої та четвертої ст.140 Господарського процесуального кодексу України.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістік" просить ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістік" вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до норм процесуального права, а підстави для її скасування - відсутні.

На думку товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістік", заявником не наведено суду будь-яких належних підстав, які б свідчили, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист порушених прав позивача.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чус О.В., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, розгляд справи призначено на 19.09.2019.

19.09.2019 сторони не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумного строку розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників справи.

19.09.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Заявник вказує у заяві, що приватне підприємство "Ремсервіс-АТП 11211" обслуговує автобусний Маршрут № 1 "Міська лікарня - Городище 1-А", графік № 1. Підприємство має документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема, для регулярних: для автомобільного перевізника: (1) ліцензія Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки); номер та дата прийняття рішення № 237 від 16.05.2016; вид господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним, залізничним, морським та річковим транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами; (2) договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування в місті Марганець Дніпропетровської області № 5 від 24.04.2013 (зі змінами); (3) паспорт № 1 міського автобусного маршруту регулярних перевезень, який працює у звичайному режимі, "Міська лікарня - Городище 1-А", графік № 1 (зі змінами). Термін роботи ПП "РЕМСЕРВІС - АТП 11211" до 25.10.2025.

Заявник зазначає, що Марганецьким відділком поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000358 від 10.07.2019 року Єдиного реєстру досудових розслідувань за складом злочину, передбаченого частиною 1 статті 206 КК України, по факту протидії законній господарській діяльності ПП "Ремсервіс-АТП 11211" з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами на автобусному Маршруті № 1 "Міська лікарня - Городище 1-А", графік № 1. ТОВ «ТК «Експрес-Логістік» обслуговує автобусний Маршрут № 1 "Міська лікарня - Городище 1-А", графік № 1, одночасно разом із ПП "Ремсервіс-АТП 11211". Такі обставини є неприпустимими відповідно до вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою № 1081 від 03.12.2008 року Кабінету Міністрів України.

При цьому, товариство не має документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема, для регулярних: для автомобільного перевізника: паспорт маршруту; для водія: схема маршруту та розклад руху.

Окрім того, здійснення пасажирських перевезень за встановленим маршрутом руху транспортних засобів загального користування проводиться товариством з порушенням визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Договір № 11 про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м.Марганці від 01.07.2019, укладений Виконкомом Марганецької міської ради та ТОВ "ТК "Експрес-Логістик", є нікчемним правочином, а саме: в частині терміну роботи товариства до 01.07.2024 року починаючи з 01.07.2019 року та право перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті: назва маршруту "Міська лікарня - Городище 1-А", номер маршруту маршрут № 1, дозволений режим руху (звичайний, експресний, маршрутне таксі) звичайний, довжина маршруту у прямому/зворотному напрямках, км 12,0/16,5, періодичність виконання перевезень щоденно, кількість графіків руху (автобусів), од 1 графік, клас, категорія автобусів категорія М2 клас І та (або) категорія М3 клас І, та (або) М3 клас II.

ТОВ "ТК "Експрес-Логістик" незаконно заволоділо автобусним маршрутом № 1 "Міська лікарня - Городище 1-А", графік № 1. Господарська діяльність цього товариства на цьому маршруті є неправомірною та незаконною.

Заявник обґрунтовує заяву тим, що невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, дослідивши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Положенням статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої - третьої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Приписами частин першої, другої статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За своєю правовою природою забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та законних інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя.

Отже, питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З урахуванням загальних вимог, передбачених ст.73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними і адекватними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, а також можливість реального і ефективного виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши зміст позовних вимог та характер спірних правовідносин, та з огляду на обґрунтування наведені у заяві про забезпечення позову, прийшов до висновку, що заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними та допустимими засобами доказування, у розумінні норм Господарського процесуального кодексу, доцільність вжиття обраного виду забезпечення.

Наведені у заяві обставини не є достатніми для застосування визначеного заявником виду забезпечення позову.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм частин третьої та четвертої ст.140 Господарського процесуального кодексу України, оскільки виклик особи, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, а також розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом сторін, є правом, а не обов`язком суду, тому не може вважатися порушенням норм процесуального права, які б давали підстави для скасування ухвали.

з викликом сторін, є правом, а не обов`язком суду, тому не може вважатися порушенням норм процесуального права, які б давали підстави для скасування ухвали. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції має бути залишене без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів покладає витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги приватного підприємства "Ремсервіс-АТП 11211" відмовити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 у справі №904/3377/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 23.09.2019.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Чус

І.О.Вечірко