ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа№ 910/16303/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 (суддя Баранов Д.О., м. Київ, повний текст рішення складено та підписано 11.02.2019)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс", с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський р-н, Київська обл.

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг", м. Київ

про стягнення 34 780,82 грн.

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс" задоволено частково; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс" суму заборгованості з основного боргу в розмірі 29 377,69 грн., пені в розмірі 4 924,59 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 737,76 грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс" в повному обсязі.

Підстава апеляційної скарги обґрунтовується наступним.

Скаржник стверджує, що судом першої інстанції було прийнято рішення щодо того самого предмету позову, між тими ж сторонами та з тих же підстав, по якому вже є рішення що набуло законної сили (справа № 910/2768/18) в межах якої рішенням суду першої інстанції від 23.05.2018 і постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 було повністю відмовлено у задоволенні вимог ТОВ «Брайт Лондрі Сервіс», і ці рішення набрали законної сили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі № 910/16303/18 повернуто апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 та додані до неї документи без розгляду.

03.04.2019 скаржник повторно звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 у справі № 910/16303/18 апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 - залишено без руху.

23.04.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" надійшла заява б/н від 23.04.2019 про усунення недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху з додатком, а саме, оригінал платіжного доручення № 2714 від 18.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 910/16303/18 задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18; відмовлено у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/16303/18; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2019 у справі № 910/16303/18 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 до моменту перегляду касаційної товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі № 910/16303/18; справу № 910/16303/18 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

15.07.2019 матеріали справи № 910/16303/18 повернулись до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 24.07.2019 для розгляду справи № 910/16303/18 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 910/16303/18 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.

Частиною 1 ст. 230 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 поновлено провадження у справі № 910/16303/18. Ухвалено розглядати апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 у справі № 910/16303/18 задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18, яка зареєстрована за вх. № 09.1-04.1/1957/19 від 11.03.2019; об`єднано апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18, які зареєстровані за вх. № 09.1-04.1/2866/19 від 09.04.2019 та вх. № 09.1-04.1/1957/19 від 11.03.2019 в одне апеляційне провадження; розгляд апеляційних скарг товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18, які зареєстровані за вх. № 09.1-04.1/2866/19 від 09.04.2019 та вх. № 09.1-04.1/1957/19 від 11.03.2019 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 24.10.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір № 20/241017-Бр про надання послуг з прання за умовами якого позивач, договором виконавець, зобов`язується за завданням відповідача, за договором замовника, та відповідно до умов даного договору надати пральні послуги, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити позивачу зазначені послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Перелік, кількість, вартість, терміни надання пральних послуг сторони погоджують у додатку № 1 до дійсного договору.

В подальшому, сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 20/241017-Бр, якою сторони погодили: вид послуг, одиницю виміру, вартість за одиницю виміру та строк виконання замовлення.

Відповідно до п.п. 4.2, 4.3, 4.6 договору оплата пральних послуг здійснюється у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача. Оплата послуг наданих позивачем здійснюється за підсумками прання, за виставленими рахунками в термін 3 банківських дні з дня виставлення рахунку. Позивач надає рахунки для оплати в електронному вигляді у відповідності до чинного законодавства, а саме ч. 1, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 4 Закону України "Про електронноцифровий підпис", ст. 6 Закону України " Про електронні документи та електронний документообіг".

Згідно із п.п. 5.1-5.3 договору позивач вважається таким, що виконав свої обов`язки за цим договором з моменту підписання відповідачем акту приймання-передачі наданих послуг, а також у випадку п. 5.3 договору. Позивач надає відповідачу акт приймання-передачі наданих послуг. Відповідач зобов`язаний у 3 денний термін з моменту отримання акту приймання-передачі наданих послуг підписати і повернути його, або надати мотивовану відмову у його підписанні. У разі неповернення акта приймання-передачі наданих послуг чи відсутності мотивованої відмови у підписанні зазначеного акта у терміни, передбачені п. 5.2. цього договору, вважається, що відповідач прийняв надані послуги, надані відповідно до умов договору і відповідач не має претензій щодо якості наданих послуг.

Факт надання позивачем та прийняття відповідачем послуг підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт, а саме: № 219 від 27.12.2017 на суму 4 697,60 грн., 216 від 28.12.2017 на суму 9 216,00 грн., № 225 від 29.12.2017 на суму 6 093,00 грн., № 226 від 31.12.2017 на суму 709,00 грн., № 227 від 31.12.2017 на суму 3 150,00 грн., № 32 від 04.01.2018 на суму 2 859,86 грн., № 33 від 05.01.2018 на суму 5 637,00 грн. Зазначені акти підписані представниками сторін та скріплені печатками, що тим самим підтверджує факт надання позивачем послуг за договором та прийняття без зауважень таких послуг відповідачем, а відтак у відповідача виник обов`язок щодо сплати вартості останніх.

Також позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату, а саме: № 219 від 27.12.2017 на суму 4 697,60 грн., № 216 від 28.12.2017 на суму 9 216,00 грн., № 224 від 29.12.2017 на суму 6 093,00 грн., № 225 від 31.12.2017 на суму 709,00 грн., № 226 від 31.12.2017 на суму 3 150,00 грн., № 32 від 04.01.2018 на суму 2 859,86 грн., № 33 від 05.01.2018 на суму 5 637,00 грн.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач зазначає, що жодних претензій щодо якості, об`єму наданих послуг від відповідача не було, однак останній в порушення умов договору неповністю оплатив вартість наданих йому послуг в розмірі 29 377,69 грн.

Позивачем на адресу відповідача 06.02.2018 поштовим повідомленням № 267 направлено несплачені відповідачем рахунки та 13.02.2018 направлено претензію № 26 від 13.02.2018 (поштове повідомлення № 338) щодо несплаченої заборгованості.

Факт направлення зазначених вище поштових повідомлень підтверджується відповідними копіями описів вкладення в цінний лист та фіскальними чеками, які наявні в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи, а саме, копії опису вкладення № 338 від 13.02.2018, вбачається, що позивач разом з претензією № 26 від 13.02.2018 направляв на адресу відповідача акт звірки з якого вбачається, що позивачем було надано відповідачу послуг з прання на суму 134 135,29 грн., з яких 104 757,60 грн. були сплачені відповідачем, доказом чого слугують наявні в матеріалах справи платіжні доручення.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач надав відповідачу послуги з прання неналежної якості, кількості, тощо, а тому, позивачем належним чином виконано умови договору проте, відповідач оплатив отримані ним послуги не в повному обсязі.

Відповідачем не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання, в тому числі зауважень щодо наданих позивачем послуг та не спростовано заявлених позовних вимог.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані позивачем послуги згідно із договором у розмірі 29 377,69 грн., є такою, що підтверджена матеріалами справи та відповідає чинному законодавству.

Згідно із ч. 2 ст. 193, ч. 1. ст. 216 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч. 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.7. договору за недотримання строків сплати, зазначених в п. 4.3. договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок позивача суми пені, наведений позивачем, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що сума пені у розмірі 4 924,59 грн. є правильною та такою, що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи наступне.

Станом на 27.12.2017 заборгованість відповідача становила 11 712,83 грн., яка складалася із заборгованості за попередніми актами в сумі 7 015,23 грн. та заборгованості за актом № 219 від 27.12.2017 в розмірі 4 697,60 грн.

Відповідачем перераховано 22.01.2018 на рахунок позивача кошти в розмірі 10 000,00 грн. згідно із платіжним дорученням № 808 частково погасив існуючу заборгованість за договором.

У зв`язку з чим, внаслідок сплати відповідачем суми в розмірі 10 000,00 грн. станом на 09.02.2018 непогашеною за актом здачі-прийняття робіт № 219 від 27.12.2017 залишилася сума в розмірі 1 712,83 грн., а тому, нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за даним актом повинно здійснюватися саме на існуючу суму в розмірі 1 712,83 грн., а не на 4 697, 00 грн. яку зазначає позивач та відповідно, яка є частково погашеною.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновками господарського суду першої інстанції про те, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 4 924,59 грн. і яка складається з: 289,73 грн. - за актом здачі-прийняття робіт № 219 від 27.12.2017; 1 559,89 грн. - за актом здачі-прийняття робіт № 216 від 18.12.2017; 1 030,64 грн. - за актом здачі-прийняття робіт № 225 від 29.12.2017; 119,93 грн. - за актом здачі-прийняття робіт № 226 від 31.12.2017; 532,82 грн. - за актом здачі-прийняття робіт № 227 від 31.12.2017; 438,08 грн. - за актом здачі-прийняття робіт № 32 від 04.01.2018; 953,50 грн. - за актом здачі-прийняття робіт № 33 від 05.01.2018, тому, як вже зазначалось, враховуючи недотримання відповідачем строків оплати, вимога позивача про стягнення пені підлягає частковому задоволенню на суму у розмірі 4 924,59 грн.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Згідно із ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі № 910/2768/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018, в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що рахунки та акти здачі прийняття робіт позивачем були одночасно направлені відповідачу 06.02.2018 рекомендованою кореспонденцією за № 267 за адресою: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком № 5547 від 06.02.2018. Однак, з матеріалів справи вбачається, що відправлення за № 267 було повернуто на адресу позивача поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 23.02.2018 з позначкою «за закінченням терміну зберігання». З огляду на те, що умовами договору передбачено що відповідач має підписати акти приймання-передачі послуг або надати мотивовану відмову у його підписанні протягом 3-х дні з моменту їх отримання, належні докази чого відсутні, у суду відсутні підстави вважати, що послуги за вказаними вище актами прийнятими, таким чином, позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження надання послуг прання не подано, відповідно не підтверджено настання строку виконання зобов`язання у відповідача по сплаті цих послуг.

Натомість у матеріалах справи № 910/16303/18 наявні належним чином засвідчені копії актів здачі-приймання робіт № 219 від 27.12.2017, № 216 від 28.12.2017 на суму 9 216,00 грн., № 225 від 29.12.2017 на суму 6 093,00 грн., № 226 від 31.12.2017 на суму 709,00 грн., № 227 від 31.12.2017 на суму 3 150,00 грн., № 32 від 04.01.2018 на суму 2 859,86 грн., № 33 від 05.01.2018 на суму 5 637,00 грн.

У розумінні господарського процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Отже, не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за складом учасників господарського процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Таким чином, твердження скаржника, що судом першої інстанції було прийнято рішення щодо того самого предмету позову, між тими ж сторонами та з тих же підстав, по якому вже є рішення що набуло законної сили, не відповідає матеріалам справи № 910/16303/18.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ла Фамілья Кейтерінг», відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ла Фамілья Кейтерінг» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/16303/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/16303/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко