РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.09.2019Справа № 910/8851/19
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом доПриватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре"
про стягнення 66 885,76 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ-РЕ" (надалі - відповідач) про стягнення 66 885, 76 грн., що включає в себе 51 850,01 грн. страхового відшкодування, 11 131,42 грн. пені, 2 971,04 інфляційного збільшення суми боргу та 933.30 грн. 3 % річних.

Позов мотивований тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 відкрито провадження у справі №910/8851/19. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив, а також зобов`язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/5989944.

29.07.2019 від Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду надійшла інформація про страхове покриття згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5989944.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі -ГПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем, як страховиком та ОСОБА_1 , як страхувальником, укладено договір № AZ11-805569 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5989944 терміном дії з 07.04.2018 по 06.04.2019, за умовами яких страховик зобов`язався в разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну страхувальника лімітом в 100 000,00 грн. Предметом страхування є автомобіль "Mazda 6", державний номерний знак НОМЕР_1 .

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідки Управління патрульної поліції у Кіровоградській області № 622549 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.06.2018 у справі № 404/3027/18, 10.05.2018 о 01 год. 45 хв. гр. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "ВАЗ111940", державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Кропивницькому по вул. Декабристів, 20, не дотримався безпечної дистанції руху та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб "Mazda 6", державний номерний знак НОМЕР_1 . Наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до вищезазначеної постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.06.2018 у справі № 404/3027/18, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з ремонтної калькуляції №06840_11 здійсненої за допомогою системи "AUDATEX", копія якої міститься в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Mazda 6", державний номерний знак НОМЕР_1 склала 76 012,96 грн.

Так, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та страхового акту № 13759В/11/2018 від 17.05.2018, позивачем здійснено розрахунок страхового відшкодування в розмірі 51 850,01 грн. та сплачено страхове відшкодування на вказану суму, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 76803 від 21.05.2018, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 - водія транспортного засобу "ВАЗ111940", державний номерний знак НОМЕР_2 , який є винною особою у скоєнні ДТП, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре" на підставі полісу № АК/3038039 зі строком дії з 19.01.2018 по 18.01.2019, цим полісом встановлено ліміт по майну у розмірі 100 000,00 грн. франшизу в розмірі 2 000,00 грн.

Отже, в даному випадку відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності водія автомобіля "ВАЗ111940", державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 74, 76 ГПК України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд враховує, що Закони України "Про страхування" та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачають зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, на що також вказує Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 р. у справі № 3-50гс15, проте, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при здійсненні відшкодування обов`язковим є врахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, оскільки страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах спеціального нормативно-правого акта, а саме Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то в даному випадку застосовуються норми цього Закону, а саме статті 29.

Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) (надалі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 7.38 Методики, значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Так, оскільки ДТП сталося у 2018 році, а як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль "Mazda 6", державний номерний знак НОМЕР_1 - 2013 року випуску, тобто на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації автомобіля "Mazda 6", державний номерний знак НОМЕР_1 не перевищував 7 років, слід дійти висновку, що коефіцієнт фізичного зносу не має враховуватися при розрахунку розміру страхового відшкодування.

Таким чином, у зв`язку із настанням страхового випадку, у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля "Mazda 6", державний номерний знак НОМЕР_1 у розмірі фактичних витрат на суму 51 850,01 грн. та за вирахуванням франшизи в сумі 2 000,00 грн. згідно полісу № АК/3038039, тобто стягненню з відповідача на користь позивача підлягає страхове відшкодування в сумі 49 850,01 грн.

Окрім того, суд враховує положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Закріплене зазначеним положенням право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18).

Так, в матеріалах справи міститься копія заяви позивача про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) № 06840/11/2018/96 (вих. № Г 0401/3002 від 09.08.2018) про виплату страхового відшкодування на суму 51 850,01 грн., яка 15.08.2018 була отримана відповідачем, а тому суд приходить до висновку, що звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування виплаченого ним у із настанням описаної вище дорожньо-транспортної пригоди здійснено протягом однорічного терміну, тобто з дотриманням терміну, що визначений приписами статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за захистом яких він звернувся до суду - порушені відповідачем частково, на суму 49 850, 01 грн., а отже - позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в сумі 51 850,01 грн. є обґрунтованими частково - на суму 49 850, 01 грн. (за вирахуванням франшизи згідно полісу № АК/3038039).

Окрім того, позивач просив стягнути також 2 971, 04 інфляційного збільшення суми боргу та 933, 30 грн. 3 % річних.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а тому правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням.

Здійснивши перерахунок сум інфляційних втрат та 3 % річних за визначений позивачем період - з 06.11.2018 по 12.06.2019, з урахуванням обґрунтованості вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в сумі 49 850,01 грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині вимог про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі - в сумі 2 971,03 грн. (в межах розміру заявлених позовних вимог) та 3 % річних частково - в сумі 897,30 грн., за розрахунком суду, який здійснено згідно вимог Закону та відповідно до обставин у даній справі.

Також, позивач просив стягнути з відповідача 11 131,42 грн. пені.

Однак, правові підстави для стягнення суми пені відсутні, оскільки розмір пені договором або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах суброгації сторін не визначено.

Відповідно до частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 551 ЦК України предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Крім того, відповідно до статті 992 ЦК України страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати.

Враховуючи викладене, чинним законодавством не встановлено, що виконання зобов`язання за суброгацією відповідальної особи перед страховиком забезпечується неустойкою (пенею), а договірні відносини між сторонами з цього приводу відсутні, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 11 131,42 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на Сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч.18 ст. 9 та ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 12, 28, 29, 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре" (03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, будинок 13-Б; ідентифікаційний ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (01054, м. Київ, 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65; ідентифікаційний ) страхове відшкодування в сумі 49 850, 01 грн., інфляційні втрати в сумі 2 971, 03 грн., 3 % річних в сумі 897,30 грн. та судовий збір в сумі 1 542, 82 грн. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 16.09.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко