ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" вересня 2019 р. Cправа № 902/472/19

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайленд-Груп" (вул. Михайла Грушевського,5, м. Калинівка, Калинівський р-н, Вінницька обл., 22400)

про стягнення 19869796,08 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представників:

позивача: Севастьянова І.А.

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

14.06.2019 р. до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайленд-Груп" про стягнення 19869796,08 грн.

Ухвалою суду від 18.06.2019 р. відкрито провадження у справі № 902/472/19. Визначено, що розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 01.07.2019 р.

Ухвалою суду від 01.07.2019 р. підготовче засідання у справі відкладено на 16.08.2019 р.

За результатами проведеного судового засідання 16.08.2019 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 16.08.2019 р. повідомлено учасників судового процесу про розгляд справи по суті, що відбудеться 13.09.2019 р.

На визначену дату судом 13.09.2019 р. з`явився представник позивача, який підтримав позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, при цьому направлена кореспонденція суду повернута з поштовою відміткою: "Відправлення не вручене під час доставки: інші причини".

Зважаючи на вищевикладене, судом при неявці відповідача в судове засідання враховується наступне.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Судове засідання проводилось в режимі відеоконференції з Господарським судом Полтавської області.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" є учасником Договору № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 (надалі - Договір № 999/97 про спільну діяльність), що укладений з Компанією «Моментум Ентерпрайзис (Східна Європа) Лтд.».

01.02.2016 р. між позивачем (Постачальник, позивач) та відповідачем (Покупець, відповідач) було укладено договір поставки нафтопродуктів № НП-0143, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов Договору. Номенклатура, кількість, ціна товару визначаються сторонами у додаткових угодах до Договору, які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п.п. 2.1.1, 2.2.1 Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього Договору за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невід`ємною частиною цього Договору. Покупець зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплатити вартість товару.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.5 Договору поставка товару здійснюється на підставі підписаної сторонами додаткової угоди до договору протягом місяця з дати підписання даної додаткової угоди. Сторони укладають акти приймання-передачі товару або інші документи, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного у такому акті часу.

Умовами п. п. 5.1, 6.1 Договору визначено, що Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника до 31.12.2016 р. Покупець здійснює приймання товару за кількість та якістю згідно з діючим законодавством України, а також згідно умов даного договору та додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016 р., а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

01.02.2016 р. між сторонами по справі було підписано додаткову угоду №1 до договору поставки нафтопродуктів № НП-0143 від 01.02.2016 р., відповідно до якої сторонами було узгоджено кількість та ціну товару, який НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" зобов`язалося поставити ТОВ "Сайленд-Груп".

Відповідно до підписаного між сторонами по справі акту приймання-передачі нафтопродуктів №1 до договору № НП-0143 від 01.02.2016 р., НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" було передано, а ТОВ "Сайленд-Груп" прийнято нафтопродукти, загальна вартість яких становить 6 443 509,32 грн в тому числі ПДВ.

В подальшому 29.02.2016 р. між позивачем (Постачальник, позивач) та відповідачем (Покупець, відповідач) було укладено договір поставки нафтопродуктів № НП-0292, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов Договору. Номенклатура, кількість, ціна товару визначаються сторонами у додаткових угодах до Договору, які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п.п. 2.1.1, 2.2.1 Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього Договору за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невід`ємною частиною цього Договору. Покупець зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплатити вартість товару.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.5 Договору поставка товару здійснюється на підставі підписаної сторонами додаткової угоди до договору протягом місяця з дати підписання даної додаткової угоди. Сторони укладають акти приймання-передачі товару або інші документи, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного у такому акті часу.

Умовами п. п. 5.1, 6.1 Договору визначено, що Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника до 31.12.2016 р. Покупець здійснює приймання товару за кількість та якістю згідно з діючим законодавством України, а також згідно умов даного договору та додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016 р., а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

29.02.2016 р. між сторонами по справі було підписано додаткову угоду №1 до договору поставки нафтопродуктів №НП-0292 від 29.02.2016 р., відповідно до якої сторонами було узгоджено кількість та ціну товару, який НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" зобов`язалося поставити ТОВ "Сайленд-Груп".

Відповідно до підписаного між сторонами по справі акту приймання-передачі нафтопродуктів №1 до договору №НП-0292 від 29.02.2016 р., НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" було передано, а ТОВ "Сайленд-Груп" прийнято нафтопродукти, загальна вартість яких становить 8 159 711,96 грн в тому числі ПДВ.

Таким чином, протягом січня-лютого 2016 року позивачем було передано відповідачу нафтопродуктів на загальну суму 14 603 221,28 грн.

18.07.2017 р. ПАТ "Укрнафта" звернулось до відповідача із претензією №08-2946, відповідно до якої вимагало сплатити заборгованість в тому рахунку за договорами поставки нафтопродуктів НП-0143 від 01.02.2016 р та №НП-0292 від 29.02.2016 р. у загальному розмірі 14 603 221, 28 грн.

Відповідач відповіді на претензію не надав, оплату заборгованості не здійснив, позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 14 603 221,28 грн в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів). З огляду на викладене позов в частині стягнення 14 603 221,28 грн підлягає задоволенню.

Судом також розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 1 020 225,05 грн 3 % річних та 4 246 349,75 грн інфляційних втрат за період з 01.01.2017 р. по 30.04.2019 р.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат в системі «Ліга Закон» за договорами поставки нафтопродуктів, господарський суд зазначає про його правильність та обґрунтованість, що має наслідком необхідність задоволення позовних вимог у названій частині.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ТОВ "Сайленд-Груп" перед НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" в загальній сумі 19 869 796,08 грн. витікає з умов укладених між сторонами по справі угод, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З врахуванням викладеного позов підлягає задоволенню повністю, а саме з відповідача підлягає задоволенню шляхом присудження до стягнення на користь позивача основного боргу у розмірі 14 603 221,28 грн, 1 020 225,05 грн 3 % річних та 4 246 349,75 грн інфляційних втрат за періоди з 01.01.2017 р. по 30.04.2019 р.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 42, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 120, 129, 165, 178, 219, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайленд-Груп" (вул. Михайла Грушевського, 5, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька обл., 22400, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053, ) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (вул. Монастирська, 12, м. Полтава, 36000, ) 14 603 221,28 грн сума основного боргу, 1 020 225,05 грн 3 % річних, 4 246 349,75 грн інфляційних втрат та 298 046,94 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 18 вересня 2019 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим

1 - до справи

2,3 - позивачу (пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053) (вул. Монастирська,12, м. Полтава, 36000)

4 - відповідачу (вул. Михайла Грушевського,5, м. Калинівка, Калинівський р-н, Вінницька обл., 22400)