ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

23 вересня 2019 року Справа № 918/471/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Босна"

на рішення господарського суду Рівненської області від 03.07.2019 р.

(ухвалене о 11:05 год. у м. Рівне, повний текст складено 11.07.2019 р.)

у справі №918/471/17 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

до відповідача Приватного підприємства "Босна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про звернення стягання на предмет іпотеки

за участю представників сторін:

від позивача - Чупіль Р.Р. ;

від відповідача - Мосійчук А.П.;

від третьої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось з позовом до Приватного підприємства "Босна" про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , що належать Приватному підприємству "Босна", за договором іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року в сумі 102 336 доларів 77 центів США.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № 0 від 25 квітня 2008 року позивач надав третій особі кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у формі поновлюваної кредитної лінії, з лімітом у розмірі 145000 доларів США.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання по вищевказаному зобов`язанні між ПАТ "УкрСиббанк" та ПП "Босна" укладено договір іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року.

Вказує, що станом на день подачі позову зобов`язання третьої особи перед банком не виконуються, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості останнього по поверненню кредитних коштів та становить 102336,77 доларів США , з яких: 91724,80 доларів США - кредитна заборгованість та 10611,97 доларів США - заборгованість по процентам. Окрім того позивач відповідно до умов кредитного договору нарахував пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, яка складає 46875 грн. 42 коп., з яких: 20681 грн. 39 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та 26194 грн. 03 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Також позивач зазначає, що згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, відповідачем зроблено реконструкцію предмету іпотеки, а саме: добудована рампа з навісом, змінилась назва об`єкту на склад продтоварів - літ. "А-1", рампа з навісом - літ. "а2", загальною площею 622,3 кв.м.; на земельній ділянці, що знаходиться в іпотеці добудовано адміністративне приміщення, площею - 117,2 кв.м. та холодильна камера, площею - 58,1 кв.м. На вказані об`єкти отримано нову технічну документацію.

Посилається на пункт 1.5. договору іпотеки та зазначає, що всі приналежності предмету іпотеки та на всі невід`ємні від нього поліпшення, складові частини, внутрішні системи, поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, переробки, тощо, автоматично стають предметом іпотеки і не потребують внесення змін до договору .

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.07.2019 р. у справі № 918/471/17 позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством "Укрсиббанк за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року за основним боргом, процентами в розмірі 102336,77 доларів США, з яких: 91724,80 доларів США - кредитна заборгованість та 10611,97 доларів США - заборгованість по процентам та пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредитом в розмірі 46875 грн. 42 коп., з яких: 20681 грн. 39 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та 26194 грн. 03 коп. - пеня за прострочення сплати процентів - звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року, що належить Приватному підприємству "Босна" (33016, м. Рівне, вул. Будівельників, 6в, код. 32745019) та знаходиться за адресою м . Рівне, вул. Будівельників, 6в, а саме: - нежитлове приміщення, склад продовольчих товарі, літ. "А-1", рампа з навісом - літ. "А-2", загальною площею 622,3 кв.м; - земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно, загальною площею 0,2267 га, кадастровий номер - :01:009:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Приватному підприємству "Босна" на підставі Державного акту на право власності серії ЯД № 657209 від 14 листопада 2006 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 19 лютого 2007 року за номером 07. Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки, а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з Приватного підприємства "Босна" на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк" 41081 грн. 91 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановляючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з наступного.

25 квітня 2008 року між Акціонерними комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту 0.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та Приватним підприємством "Босна" було укладено Договір іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. та зареєстрований в реєстрі № 1572. Іпотека зареєстрована в Держаному реєстрі іпотек 25 квітня 2008 року № 7101957.

Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки передано в іпотеку наступне нерухоме майно (далі - предмет іпотеки), що складається з:

- приміщення № 1 складу сировини (літ. "2У-1"), загальною площею 622,3 кв.м що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору про поділ нерухомого майна , що є в спільній частковій власності, посвідченого 23 травня 2005 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С., зареєстрованого в реєстрі №6184 та записано в реєстраційну книгу № 13, номер запису № 34- 1701, і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки;

- земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно, загальною площею 0,2267 га, кадастровий номер - :01:009:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності серії ЯД № 657209 від 14 листопада 2006 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 19 лютого 2007 року за номером 07.

Згідно п. 4.1. договору іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки: 4.1.1. у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, забезпечено іпотекою за цим договором.

Судом зазначено, що відповідно до Наказу управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської Ради № 46 від 12 березня 2007 року, поштову адресу АДРЕСА_1

Місцевий господарський суд прийняв в якості доказів у даній справі довідки-розрахунки заборгованості за кредитом, довідки-розрахунки заборгованості по процентам за користування кредитом, довідку-розрахунок фактично сплаченої пені, довідку-розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та на їх підставі встановлює факт виконання позивачем своїх договірних зобов`язань по кредитному договору, а саме надання кредиту для третьої особи на умовах та обсязі визначеному у вищевказаному договорі.

Судом вказано, що матеріалами справи стверджено та третьою особою не спростовано, що у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань останнім по належному виконанню умов кредитного договору виникла наступна заборгованість, а саме по поверненню кредитних коштів та становить 102 336,77 доларів США , з яких: 91 724,80 доларів США - кредитна заборгованість та 10 611,97 доларів США - заборгованість по процентам, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів яка складає 46 875 грн. 42 коп., з яких: 20 681 грн. 39 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та 26 194 грн. 03 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами своє порушене право, яке полягає у отриманні плати за кредит та процентів за користування кредитом, а тому судом позовні вимоги щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством "УкрСиббанк" за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року за основним боргом, процентами в розмірі 102 336, 77 доларів США та пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредитом в розмірі 46 875 грн. 42 коп. підлягають зверненню стягненню на предмет іпотеки за договором іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року, а саме:

- нежитлове приміщення, склад продовольчих товарі, літ. "А-1", рампа з навісом - літ. "А-2", загальною площею 622,3 кв.м;

- земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно, загальною площею 0,2267 га, кадастровий номер - :01:009:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Приватному підприємству "Босна" на підставі Державного акту на право власності серії ЯД № 657209 від 14 листопада 2006 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 19 лютого 2007 року за номером 07.

Відмовляючи в частині позовних вимог щодо звернення стягнення на нежитлове адміністративне приміщення, загальною площею 117,2 кв. м., нежитлове приміщення холодильна камера, загальною площею 58,1 кв. м., суд вказав, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами те, що вищевказані об`єкти нерухомості стали предметом іпотеки.

При ухвалені вказаного рішення судом було застосовано відповідні положення ст. ст. 509, 526, 530, 575, 610, 611, 626, 628, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 202 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 7, 33 Закону України "Про іпотеку".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач - Приватне підприємство "Босна" звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Рівненської області від 03.07.2019 р. у справі № 918/471/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

16 липня 2009 року позивач скористався свої правом наданим йому статтею 611 Цивільного кодексу України, пунктами 1.2.2. та 3.1; 6.1.2. кредитного договору та направив третій особі повідомлення (вимогу) за вихідним № 9 від 16 липня 2009 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та повернення прострочених процентів, однак третьою особою зазначена вимога виконана не була. За таких обставин, на думку відповідача змінив терміни повернення кредиту та плати за кредит.

Вказує, що зазначена обставина встановлена рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2017 року у справі № 569/6506/17 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області від 30 січня 2018 року, зокрема рішенням встановлено наступне: "Відповідно до вимоги за вих. № 9 від 16 липня 2009 року адресованої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідач Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" ставить до відома, що строк повернення кредиту вважається таким що настав, встановив строк виконання зобов`язань та просить в строк до 15 серпня 2009 року погасити: прострочку по кредиту в сумі 850,87 дол. США, прострочку по відсотках в сумі 551,54 дол. США, кредит в сумі 138452,20 дол. США."; "Відповідно порука по Договору поруки припинилася 15 лютого 2010 року, через шість місяців після 15 серпня 2009 року, яку встановив відповідач ПАТ "Укрсиббанк" як строк виконання основного зобов`язання." Крім того, рішенням у справі № 569/6912/18 від 06 березня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області визнав договір про надання споживчого кредиту №0, який укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" 25 квітня 2008 року припиненим з 15 серпня 2009 року.

На думку відповідача після направлення ОСОБА_1 вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості, та не виконання вимоги третьою особою, кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з третьої особи відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Третя особа зобов`язана була повернути позивачу борг у розмірі 139854,61 доларів США, а позивач при цьому не мав права на нарахування та стягнення процентів, пені після 15 серпня 2009 року.

ОСОБА_1 сплачувала борг 139854,61 доларів США в строк з 16 липня 2009 року по 05 липня 2016 року частинами та станом на 24 травня 2017 року остання повністю сплатила борг перед позивачем по кредитному договору, крім того здійснила переплату у розмірі 26 569,9 доларів США.

Отже зважаючи на викладені обставини відповідач вважає, що договір про надання споживчого кредиту №0 який укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" 25 квітня 2008 року припинив свою дію 15 серпня 2009 року, розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем станом на день припинення Кредитного договору становив 139 854,31 доларів США, станом на день звернення позивача до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі борг ОСОБА_1 який виник на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 25 квітня 2008 року погашений у повному обсязі та нарахування позивачем процентів є безпідставним.

Посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" вказує, що іпотечний договір має містити такі істотні умови як зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання.

Сторони визначили, що іпотекою забезпечується виконання ОСОБА_1 зобов`язань перед позивачем, зокрема в преамбулі Договору сторонами визначені правочини за якими встановлено основне зобов`язання:

- кредитний договір №0 від 25 квітня 2008 року укладений між ОСОБА_1 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 та Іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір;

- кредитний договір №0 від 25 квітня 2008 року укладений між ОСОБА_1 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 та Іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір.

Позивач звертаючись до суду із даним позовом посилався на Договір іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року, яким на думку позивача забезпечується виконання ОСОБА_1 зобов`язань по договору про надання споживчого кредиту №0 який укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" 25 квітня 2008 року.

До позовної заяви було долучено копію вищевказаного Договору іпотеки, в тексті якого номер кредитного договору 0 було перекреслено та кульковою ручкою зверху дописано номер 0, на четвертій сторінці Договору рукописним текстом написано: "Дописаному №0 - вірити. Закреслене не читати".

На підставі такої дописки позивач просить у суду звернути стягнення на майно Відповідача на підставі Договору, в рахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 укладеним між відповідачем та третьою особою.

Такі твердження та вимоги позивача суперечать чинному законодавству та не відповідають дійсним обставинам справи.

Договір іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року не забезпечує зобов`язання по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року посилаючись на те, що договір іпотеки № 14402, який був нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Киселюк Оксаною Василівною, в якому сторони визначили правочини за якими встановлено основне зобов`язання: кредитний договір №0 від 25 квітня 2008 року укладений між ОСОБА_1 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 та іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір; кредитний договір №0 від 25 квітня 2008 року укладений між ОСОБА_1 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 та іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір В подальшому, після того як всі три примірника договору були підписані сторонами договору та засвідченні нотаріусом, в примірник позивача без участі та згоди відповідача були внесенні зміни з порушенням порядку визначеного чинним законодавством для внесення змін в договори іпотеки та їх нотаріального посвідчення.

З огляду на наведене відповідач стверджує, що договір іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Киселюк Оксаною Василівною 25 квітня 2008 року, є таким, що не забезпечує виконання ОСОБА_1 зобов`язання по договору про надання споживчого кредиту №0 від 25 квітня 2008 року.

Позивач і третя особа встановили розмір процентів за користування кредитом (у тому числі за користування кредитом понад встановлений договором строк), право нараховувати які позивач втратив з 15 серпня 2009 року та не встановлювали інший розмір процентів які сплачуються при простроченні виконання грошового зобов`язання ніж встановлений статтею 625 Цивільного кодексу України - три проценти річних від простроченої суми.

Однак, відповідно до приписів статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, на вимогу кредитора.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до ОСОБА_1 із вимогою про сплату процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позовна заява не містить вимоги про стягнення процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, а містить лише вимогу про стягнення кредиту та процентів за користування кредитом.

Враховуючи вищевикладене, Приватне підприємство "Босна" вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого вказує наступне.

25.04.2008 р. між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. У зв`язку з невиконанням взятих, на себе зобов`язань 16.07.2009 року банком було скеровано вимогу про погашення простроченої суми заборгованості.

У вказаній вимозі банк просив позичальника погасити до 15.08.2009 р. прострочку по кредиту в сумі 850,87 дол. США, прострочку по відсотках в сумі 551,54 дол. США, весь кредит в сумі 138 452, 20 дол. США.

При цьому з змісту та формулювання вказаної вимоги вбачається, що банк просив погасити або прострочену заборгованість в сумі 850,87 дол. США, прострочку по відсотках в сумі 551,54 дол. США або всю суму кредиту - 138 452, 20 дол.США.

Відповідно до п. 6.2 Кредитного договору сторони узгодили порядок, згідно якого кредитор може визнати строк кредиту до повернення в цілому, не просто повідомивши про це позичальника, а попередньо скерувавши вимогу про усунення порушень оплати по кредиту (погашення простроченого боргу), і така вимога про погашения простроченого боргу у визначений сторонами строк не буде виконана позичальником.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.08.2009 р., після отримання вимоги, позичальник усунув порушення взятих на себе обов`язків за кредитним договором, погасив прострочену заборгованість, чим виконав вищезгадану вимогу (в частині прохань банку, що ґрунтувались на умовах кредитного договору, а інші не мали правового впливу на правовідносини сторін).

Як наслідок банк не набув права на дострокове повернення кредиту, відповідно банк термін повернення кредиту не змінював, жодних вимог про стягнення усієї суми заборгованості по кредиту позичальнику в подальшому не висував і не міг висувати, адже будь-які вимоги щодо повернення усієї суми заборгованості, враховуючи погашення позичальником простроченої заборгованості не ґрунтувались би на умовах узгодженого сторонами договору.

Також позивач зазначає, що не погоджується із твердженнями скаржника відносно того, що договір іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року не забезпечує зобов`язання по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року, з огляду на наступне.

Згідно Розділу 2 Кредитного договору №0 від 25.04.2008 р., сторони узгодили що в заставу передається майно на яке банк просить звернути стягнення у даній справі.

Також, майно на яке просить звернути стягнення у даній справі зазначене в Державному реєстрі іпотек , реєстраційний номер обтяження 7101499.

Зазначає, що у вказаному записі відображена сума основного зобов`язання 145000 дол. США та строк його виконання 24.04.2018 р., що відповідає умовам, узгодженим сторонами в кредитному договорі №0.

Щодо виправлень в іпотечному договорі, а саме перекреслення № 0 та зазначення № 0 позивач вказує, що такі виправлення засвідчені печаткою та підписом нотаріуса.

На думку позивача, вказаний договір іпотеки (з виправленнями) є чинним, у встановленому законом порядку не визнаний недійсним як в цілому, так і в частині внесених та засвідчених нотаріусом виправлень.

Також, зазначає, що відповідач не надав суду і примірник кредитного договору №0 від 24 квітня 2008 року, який нібито забезпечений договором іпотеки, по якому заявлені позовні вимоги.

З огляду на вищевикладене, Акціонерне товариство "УкрСиббанк" просить апеляційну скаргу Приватного підприємства "Босна" на рішення господарського суду Рівненської області від 03.07.2019 р. у справі № 918/471/17 залишити без задоволення.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просить задоволити апеляційну скаргу та повідомляє наступне.

ОСОБА_1 визнає, що сплачувала борг в розмірі 139854,61 доларів США за кредитним договором № 0, який укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" 25 квітня 2008 року в строк з 15 серпня 2009 року по 05 липня 2016 року частинами.

До позовної заяви позивач додав:

Довідку-розрахунок заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 24.05.2017 р. за кредитним договором №1 від 04.02.2009 р., з якої вбачається, що за період з 16 липня 2009 року по 05 липня 2016 року ОСОБА_1 сплатила на користь позивача 46727,40 доларів США;

Довідку-розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом ОСОБА_1 на 24.05.2017 р. за кредитним договором №1 від 04.02.2009 р., з якої вбачається, що за період з 16 липня 2009 року по 05 липня 2016 року ОСОБА_1 сплатила на користь позивача 112446,57 доларів США.

Тобто, за період із 15 серпня 2009 року по 24 травня 2017 року ОСОБА_1 було сплачено на користь ПАТ "УкрСиббанк" 166424,21 доларів США.

06 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою, в якій просила видати довідку про розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "УкрСиббанк" за наступними кредитними договорами:

№0 який укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" 25 квітня 2008 року;

№ 0 який укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" 25 квітня 2008 року;

№ 0 який укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" 25 квітня 2008 року;

У відповіді від 02 квітня 2018 року за вихідним № 17/63 позивач зазначив, що станом на 02 квітня 2018 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором № 0, тобто визнав, що за кредитними договорами № 0 та 0 заборгованість відсутня.

16 липня 2009 року Позивач скористався свої правом наданим йому статтею 611 Цивільного кодексу України, пунктами 1.2.2.; 3.1; 6.1.2. Кредитного договору та направив ОСОБА_1 повідомлення (вимогу) за вихідним № 9 від 16 липня 2009 року в якій вимагав дострокового повернення кредиту та плати за кредит.

Зокрема у вказаній вимозі позивач зазначив, що на підставі п. 6.1. кредитного договору ставить ОСОБА_1 до відома, що строк повернення кредиту, вважається таким що настав. Просив ОСОБА_1 в строк до 15.08.2009 року погасити прострочку по кредиту в сумі 850,87 дол. США, прострочку по відсотках в сумі 551,54 дол. США, кредит в сумі 138 452,20 дол. США.

ОСОБА_1 зазначена вимога виконана не була.

Зазначає, що у ОСОБА_1 відсутній примірник кредитного договору № 0 від 25 квітня 2008 року у зв`язку із тим, що зобов`язання по вказаному кредитному договору та договору № 0 від 25 квітня 2008 року ОСОБА_1 були виконанні більше п`яти років назад, що визнається АТ "УкрСиббанк" у відповіді від 02 квітня 2018 року за вихідним № 17/63. Враховуючи повне повернення кредитних коштів, відсутність будь-яких претензій від АТ "УкрСиббанк" стосовно вказаних договорів, сплив позовної давності, примірник кредитного договору №0 від 25 квітня 2008 року ОСОБА_1 збережений не був.

За наведеного вище, третя особа просить задоволити апеляційну скаргу.

В судових засіданнях Північно-західного апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. З огляду на вказане, вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 03.07.2019 р. у справі № 918/471/17 належить скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача - в судових засіданнях вказував, що з доводами скаржника не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 не забезпечила явку свого уповноваженого представника в судове засідання 23.09.2019 р.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що третя особа була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать копія реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції від 17.09.2019 р. та роздруківка з веб-сайту Укрпошта про відстеження поштового відправлення http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku (т. 3, а. с. 198-199), а також те, що явка представників сторін та третіх осіб в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе завершувати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 25 квітня 2008 року між Акціонерними комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - банк) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту 0 (далі - Кредитний договір) (т. 1, а. с. 20-26).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долар США, в сумі 145000, що дорівнює еквіваленту 732250 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах зазначених у даному договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

У пункті 1.2. договору сторони погодили строк кредитування, а саме надання кредиту здійснюється у наступний термі - 25 квітня 2008 року. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору , але в будь-якому випадку не пізніше 24 квітня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін проведення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Пунктом 1.3. Кредитного договору сторони погодили умови плати за кредит, а саме за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дня видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,35 %. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючи за цим договором в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості.

Згідно до п. 1.3.2. Кредитного договору сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки.

Відповідно до п. 1.3.4. Кредитного договору, строк сплати процентів з 01 по 10 число кожного місяця наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти. При цьому сторони також погодили, що в разі повернення до банку всієї суми кредиту: - банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснено повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а - позичальник згідно умов договору сплачує комісію на умовах, зазначених у цьому договорі.

Розділом 2 Кредитного договору сторони погодили умови забезпечення кредиту, а саме виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком приймається: застава нерухомості, а саме: приміщення № 1 складу сировини (літ. "2У-1"), загальною площею 622, 3 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та є власністю Приватного підприємства "Босна"; порука, а саме: порука ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 3.1.3 Кредитного договору банк має право, а саме керуючись чинним законодавством України, зокрема, ст. 611 Цивільного кодексу України, відмовити позичальнику в наданні кредиту та/або вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 цього договору, у разі порушення позичальником умов цього договору та/або настання будь-якої події, що може погіршити фінансовий стан позичальника та/або вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов`язання за цим договором.

За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування (п. 4.1. Кредитного договору).

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору процентна ставка за цим договором може бути змінена в порядку і на умовах, визначених договором.

Пунктом 6.1. Кредитного договору передбачено, що сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525, 611 Цивільного кодексу України, погодили, що банк має право:

6.1.1. відмовити позичальнику в надання кредиту; та/або

6.1.2. визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п. 6.2. Кредитного договору, в разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2. Договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати за кредит є наступним, а саме: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомлення про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту сплати плати за кредит вважаються таким, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення вимоги банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а б) позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань позичальника за договором протягом 31 календарних днів з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плати за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку; не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов`язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання передбачені договором; в разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну поверхня всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати плати за кредит за договором, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк встановлений договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями.

04 лютого 2009 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, відповідно до умов якої, змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануїтетний платіж в розмірі 1821,02 доларів США, зі строком сплати 05-го числа кожного місяця. Сторони домовились, що для ідентифікації договору може застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні № 0, так і реєстраційний номер в системі обліку банку, а саме № 1 (т. 1, а. с. 35-36).

Додатковою угодою № 3 від 04 лютого 2009 року, банком та позичальником перенесено строки виконання зобов`язань зі сплати прострочених процентів. Змінено кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 24 квітня 2023 року (т. 1, а. с. 43).

24 квітня 2009 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до умов якої, перенесено строки виконання зобов`язань зі сплати прострочених процентів нарахованих за період з 01 лютого 2009 року по 03 лютого 2009 року (т. 1, а. с. 44).

25 квітня 2008 року, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком (далі - іпотекодержатель) та Приватним підприємством "Босна" (далі - іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року (далі - Договір іпотеки), що посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. та зареєстрований в реєстрі № 1572 (т. 1, а. с. 45-48).

Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки передано в іпотеку наступне нерухоме майно (далі - предмет іпотеки), що складається з:

- приміщення № 1 складу сировини (літ. "2У-1"), загальною площею 622,3 кв. м що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору про поділ нерухомого майна , що є в спільній частковій власності, посвідченого 23 травня 2005 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С., зареєстрованого в реєстрі №6184 та записано в реєстраційну книгу № 13, номер запису № 34- 1701, і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки;

- земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно, загальною площею 0,2267 га, кадастровий номер - :01:009:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності серії ЯД № 657209 від 14 листопада 2006 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 19 лютого 2007 року за номером 07.

Відповідно до Наказу управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської Ради № 46 від 12 березня 2007 року, поштову адресу АДРЕСА_1

Відповідно до п. 1.5. Договору іпотеки, іпотека розповсюджується на всі приналежності предмету іпотеки та на всі невід`ємні від поліпшення, складові частини, внутрішні системи що існують на момент укладання договору та виникнуть в майбутньому. Всі зроблені в період дії цього договору всілякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки тощо автоматично стають предметом договору - предметом іпотеки і не потребують внесення змін до договору.

Згідно п. 4.1. Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки: 4.1.1. у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, забезпечено іпотекою за цим договором.

Іпотека зареєстрована в Держаному реєстрі іпотек 25 квітня 2008 року № 7101957 (т. 3, а. с. 44).

В обґрунтування неналежного виконання взятих на себе зобов`язань третьою особою, позивач надав суду: довідки-розрахунки заборгованості за кредитом, довідки-розрахунки заборгованості по процентам за користування кредитом, довідку-розрахунок фактично сплаченої пені, довідку-розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (т. 1, а. с. 49-62).

Враховуючи неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, у третьої особи утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 102336,77 доларів США, з яких: 91724,80 доларів США - кредитна заборгованість та 10611,97 доларів США - заборгованість по процентам, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів яка складає 46875 грн. 42 коп., з яких: 20681 грн. 39 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та 26194 грн. 03 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За приписами ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Із наданих позивачем довідки-розрахунки заборгованості за кредитом, довідки-розрахунки заборгованості по процентам за користування кредитом, довідку-розрахунок фактично сплаченої пені, довідку-розрахунок пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом вбачається, що третя особа неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого в неї утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 91 724,80 доларів США - кредитна заборгованість, 10611,97 доларів США - заборгованість по процентам, 20681 грн. 39 коп. - пені за прострочення сплати кредиту, 26194 грн. 03 коп. - пені за прострочення сплати процентів.

Позивач та третя особа заперечуючи проти існування вказаної заборгованості, посилаються на той факт, що позивач направивши 16 липня 2009 повідомлення (вимогу) за № 9 від 16 липня 2009 року змінив терміни повернення кредиту та плати за кредит, а ОСОБА_1 сплачувала борг 139854,61 доларів США в строк з 16 липня 2009 року по 05 липня 2016 року частинами та станом на 24 травня 2017 року останньою було повністю оплачено борг перед позивачем по Кредитному договору.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із такими твердженнями скаржника та третьої особи, виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, п. 6.1. Кредитного договору передбачено, що сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525, 611 Цивільного кодексу України, погодили, що банк має право:

6.1.1. відмовити позичальнику в надання кредиту; та/або

6.1.2. визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п. 6.2. Кредитного договору передбачено, що в разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2. Договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати за кредит є наступним, а саме: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомлення про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту сплати плати за кредит вважаються таким, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення вимоги банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а б) позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань позичальника за договором протягом 31 календарних днів з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плати за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку; не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов`язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання передбачені договором; в разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну поверхня всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати плати за кредит за договором, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк встановлений договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями.

З аналізу вищевказаних положень Кредитного договору вбачається дві умови, котрі необхідні для зміни терміну повернення кредиту, а саме:

- письмова вимога банку;

- не усунення позичальником зазначених банком порушень.

Як вбачається із наданих позивачем Довідки-розрахунку заборгованості за кредитом та Довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, станом на 13.08.2009 р. позичальником (третьої особою) було здійснено в повному обсязі розрахунок за кредитом та процентами. Тобто, третя особа усунула зазначені у вищевказаній вимозі порушення.

За таких обставин апеляційний господарський суд приходить до висновку, що усунувши вказані у вимозі банку порушення, сторонами Кредитного договору не було змінено строк повернення кредиту, а тому твердження скаржника в цій частині спростовуються умовами Кредитного договору, Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом та Довідкою-розрахунком заборгованості по процентам за користування кредитом.

Поруч з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доводи суду першої інстанції щодо порядку надіслання вказаної вимоги безпідставними, оскільки фактично обставина порядку надіслання даної вимоги не впливає на спірні правовідносини, з огляду на вищевказане.

Посилання скаржника на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2017 року у справі № 569/6506/17 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою, встановлено припинення Договору про надання споживчого кредиту №0, який укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" від 25 квітня 2008 року з 15 серпня 2009 року, апеляційним господарським судом відхиляються, оскільки вищевказаним рішенням не встановлювалися обставини, а лише надавалася оцінка дій сторін та документів у справі, які в свою чергу не мають преюдиційного значення для вирішення справи № 918/471/17.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що в даному випадку, не можна застосувати висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, оскільки обставини справи № 444/9519/12 та справи № 918/471/17 є різними.

Відносно доводів скаржника, що Договір іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року не забезпечує зобов`язання по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 25 квітня 2008 року, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається, із копії Договору іпотеки № 14402 від 25.04.2008 р. (т. 1, а. с. 45-48) в його тексті здійснено виправлення, а перекреслено № 0 та зазначено № 0.

Дійсно, апеляційний господарський суд погоджується, що в даному випадку це є порушенням п. 23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5 (в редакції чинній на момент укладання Договору іпотеки), відповідно до якого дописки і виправлення повинні бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб (сторін правочинів та інших осіб, які підписали правочин, заяву та ін.) і повторені в кінці посвідчувального напису.

В той же час, як зазначалося вище, Розділом 2 Кредитного договору сторони погодили умови забезпечення кредиту, а саме виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком приймається: застава нерухомості, а саме: приміщення № 1 складу сировини (літ. "2У-1"), загальною площею 622, 3 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та є власністю Приватного підприємства "Босна".

Також, відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек (т. 3, а. с. 44) вбачається, що за реєстраційним № 710499 зареєстровано обтяження (тип обтяження - іпотека) на об`єкти: приміщення № 1 складу сировини (літ. "2У-1"), адреса: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для обслуговування частини складського приміщення, площею 0,2267 га, кадастровий номер: :01:009:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Розмір основного зобов`язання 145000 доларів США, строк виконання - 24.04.2018 р.

З наведеного вбачається, що Договір іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року направлений на забезпечення зобов`язання по Договору про надання споживчого кредиту №0 від 25 квітня 2008 року.

Поруч з тим судом зазначається, що інших Договорів, якими могло забезпечуватися виконання зобов`язань Договором іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року суду не надано.

Окрім того, суд не може залишити поза увагою те, що представник позивача в судовому засіданні 23.09.2019 р. подав суду апеляційної інстанції довідку АТ "УкрСиббанк", відповідно до якої зазначено, що з ОСОБА_1 кредитний договір №0 від 23.04.2008р. не укладався та не видавались кошти за даним кредитним договором. Даний номер кредиту заводився до укладення в системі АТ "УкрСиббанк", але у зв`язку з помилкою (неправильно вибраний в програмному забезпеченні сегмент кредитування), був виправлений в системі банку на кредитний договір 0 від 25.04.2008 р., по якому і були видані кошти.

Однак, в супереч положенням ч. 3 ст. 269 ГПК України не надав суду апеляційної інстанції доказів неможливості подання зазначеної довідки до суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції не приймає вказану довідку як доказ та не надає їй оцінку.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що порушення при внесені виправлень до Договору іпотеки було порушено положення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, однак в сукупності з іншими обставинами, котрі підтверджують забезпечення Договором іпотеки № 14402 від 25 квітня 2008 року Договору про надання споживчого кредиту №0 від 25 квітня 2008 року, не може бути підставою для відмови в позові.

Щодо поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідачем до суду першої інстанції була подана заява про застосування строків позовної давності (т. 1, а. с. 124).

Вказана заява мотивована тим, що пред`явивши вимогу № 9 від 16.07.2009 р., позивачем було змінено строк виконання основного зобов`язання, а як наслідок позивач міг звернутися до майнового поручителя в строк протягом трьох років, починаючи з 15.08.2009р., тобто до 15.08.2012 р.

За приписами ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Вище судом апеляційної інстанції було встановлено, що позивачем внаслідок направлення вимоги № 9 від 16.07.2009 р. не було змінено строк виконання зобов`язання, оскільки третя особа своїми діями (сплатою кредиту та процентів за кредитом) фактично усунула вказані в ній порушення.

Тобто, перебіг строку позовної давності не розпочався 15.08.2009 р. і не закінчився 2012 р., як на це вказує позивач.

Досліджуючи питання початку перебігу строку позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначає, що починаючи з 13.08.2019 р. і по травень 2017 року позичальник частково сплачувала кошти за Кредитним договором, а отже саме з травня 2017 року можна вважати право позивача порушеним.

Як вбачається із відбитку штампу поштового відділення (т. 1, а. с. 103), позивач звернувся до суду 16.06.2017 р., а тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності.

За таких обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано задоволені позовні вимоги в частині звернення стягнення на нежитлове приміщення (склад продовольчих товарі, літ. "А-1", рампа з навісом - літ. "А-2", загальною площею 622,3 кв. м.) та земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно (площею 0,2267 га, кадастровий номер :01:009:004).

Щодо рішення Господарського суду Рівненської області від 03.07.2019 р. у справі № 918/471/17 відмови в задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на нежитлове адміністративне приміщення, загальною площею 117,2 кв. м., нежитлове приміщення холодильна камера, загальною площею 58,1 кв. м., то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що скаржником не наведено доводів незаконності чи не обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на нежитлове адміністративне приміщення, загальною площею 117,2 кв. м., нежитлове приміщення холодильна камера, загальною площею 58,1 кв. м., то суд апеляційної інстанції не переглядає оскаржуване рішення суду першої інстанції у зазначеній частині.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

В той же час, відсутні підстави передбачені ст.277 ГПК України для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Рівненської області від 03.07.2019 р. у справі № 918/471/17 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "Босна" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Босна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 03.07.2019 р. у справі № 918/471/17 - без змін.

2. Справу № 918/471/17 надіслати господарському суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "24" вересня 2019 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.