ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/15494/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Багай Н. О., Могила С. К.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

за участю представників:

позивача - Богдана С. В. (адвокат),

відповідача - Родіної Т. М. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 (Агрикова О. В. - головуючий, судді Чорна Л. В., Чорногуз М. Г.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання договору припиненим.

Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1. У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (далі - ПАТ "Житомиргаз") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") про визнання договору припиненим.

2. Позовні вимоги обґрунтовано положеннями статей 284, 291 Господарського кодексу України (далі - ГК України), а також тим, що договір оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1289/04 (далі - спірний договір) припинив дію внаслідок направлення ПАТ "Житомиргаз" відповідачеві листа про припинення договору у строк, передбачений у пункті 10.5 спірного договору, однак АТ "НАК "Нафтогаз України" факту припинення договору не визнало.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі № 910/15494/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. Місцевий господарський суд установив, що строк дії спірного договору становить 360 днів. Ураховуючи неодноразове продовження строку дії спірного договору, у зв`язку із відсутністю заяв сторін про його припинення, поданих у строк, передбачений у пункті 10.5 цього договору, місцевий господарський суд дійшов висновку, що остання пролонгація строку дії спірного договору відбулася на строк з 21.07.2017 по 25.07.2018, тому заява позивача про припинення спірного договору відповідно до умов його пункту 10.5 мала бути подана протягом одного місяця з 25.07.2018. Установивши, що заява ПАТ "Житомиргаз" про припинення спірного договору була направлена засобами поштового зв`язку лише 26.09.2018, тобто із пропуском строку, погодженого у пункті 10.5 спірного договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний договір продовжено на той самий строк, тобто на 360 днів, до 20.07.2019 включно.

5. Переглянувши в апеляційному порядку зазначене судове рішення, Північний апеляційний господарський суд постановою від 06.06.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі № 910/15494/18 скасував і прийняв нове рішення, яким задовольнив позовні вимоги в повному обсязі; визнав припиненим спірний договір із 26.09.2018.

6. Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний господарський суд виходив із того, що у спірному договорі визначено певний період часу (строк), протягом якого діє укладений договір - 360 днів, проте зазначена кінцева дата до настання якої діє договір - 25.09.2005, із застереженням про пролонгацію договору на той самий термін і на тих же умовах. Отже, посилаючись на положення статті 252 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та пункту 10.1 спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що сторони фактично встановили строк, на який укладається договір, але не довше ніж до 25 вересня відповідного року.

З`ясувавши, що позивач звернувся до відповідача із заявою № Zh007-Сл-14656-0918 про припинення дії спірного договору 26.09.2018, тобто на наступний день після закінчення дії договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що такий договір припинив дію у зв`язку із заявою позивача про припинення дії договору, надісланою у межах строків, визначених у пункті 10.5 договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись із постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 у справі № 910/15494/18, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Підставами для скасування постанови скаржник вважає порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, зокрема статей 252, 793, 794 ЦК України.

9. Скаржник зауважує, що за змістом статей 793 - 794 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один і більше рік підлягає нотаріальному посвідченню. Спірний договір було укладено відповідно до статей 793-794 ЦК України, без нотаріального посвідчення та державної реєстрації, строком саме на 360 днів. Проте суд апеляційної інстанції хибно пролонгує спірний договір строком на 365 днів.

10. Крім цього, заявник касаційної скарги зазначає, що відповідно до пункту 10.1 спірного договору його укладено строком саме на 360 днів та сторони конкретизували дату закінчення дії договору - 25.09.2005. Скаржник вважає, що положення пункту 10.1 слід тлумачити так, що спірний договір продовжується на той самий строк, тобто на 360 днів, із 26.05.2005.

11. Скаржник також звертає увагу, що у пункті 10.5 спірного договору поняття "термін" вжито як синонім поняття "строк".

12. Заявник касаційної інстанції наголошує на ненаданні судом апеляційної інстанції належної оцінки тому, що як після надсилання заяви від 26.09.2018, так і на теперішній час позивач продовжує користуватися орендованим майном.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

13. Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята із додержанням положень чинного законодавства України, а також із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

14. Відповідач у відповіді на відзив наголосив на відсутності підстав для припинення правовідносин сторін за спірним договором і навів доводи, аналогічні викладеним у касаційній скарзі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15. Як убачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 01.10.2004 між АТ "НАК "Нафтогаз України" (орендодавець) і ПАТ "Житомиргаз" (орендар) укладено спірний договір за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведено у додатку, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів і становить 3 351 952,82 грн. Майно передається в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Житомирської області та отримання на цій основі прибутку.

16. Цей договір укладений строком на 360 днів, що діє з 01.10.2004 до 25.09.2005 включно (пункт 10.1 спірного договору).

17. За умовами пункту 10.5 договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

18. 26.09.2018 ПАТ "Житомиргаз" звернулося до відповідача із заявою № Zh007-Сл-14656-0918 про припинення дії спірного договору, в якій зазначило, що беручи до уваги зміст пункту 10.5 цього договору, він припинив дію з 26.09.2018 включно і не продовжується (пролонгується на майбутнє, незалежно від моменту отримання цієї заяви), долучивши до зазначеного листа додаткову угоду про припинення договору та акт приймання-передачі підвідного газопроводу.

19. У подальшому позивач направив відповідачеві додаток від 12.10.2018 № Zh007-Сл-15490-1018 до заяви про припинення дії спірного договору, в якому зазначено, що наявність договору робить неможливим його виконання зі сторони ПАТ "Житомиргаз", оскільки основний дохід, який отримує компанія формується за рахунок коштів, отриманих відповідно до встановленого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг тарифу, однак у структурі тарифу на розподіл природного газу не передбачено витрат на оплатне користування (оренду) газорозподільних трубопроводів.

20. Відповідач надав відповідь (лист від 19.10.2018 № 50/05-944), в якій зазначив, що оскільки ПАТ "Житомиргаз" протягом місяця після закінчення строку дії спірного договору із заявою про припинення договору не зверталося, такий правочин вважається продовженим на новий строк, тому правових підстав для визнання спірного договору припиненим немає.

Позиція Верховного Суду

21. Заслухавши суддю-доповідача, присутніх представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити з огляду на таке.

22. За змістом частини 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

23. Згідно з частиною 6 статті 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

24. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

25. У статті 759 та частині 1 статті 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

26. Відповідно до статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов.

27. Згідно з частиною 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

28. За змістом частини 4 статті 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

29. Отже, із наведеного вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови відсутності заяви однієї із сторін.

30. Так, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення сторін щодо поновлення договору на новий строк, такий договір припиняється.

31. Предметом позову у цій справі є визнання припиненим спірного договору, беручи до уваги заперечення сторони щодо поновлення цього договору на новий строк після закінчення строку його дії.

32. Статтею 20 ГК України та статтею 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

33. Відповідно до положень статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

34. Зазначеними правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору.

(Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17).

35. Ураховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає, що оскільки такий спосіб захисту як визнання договору припиненим не є належним, та таким, що не призведе до реального відновлення порушеного права позивача, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі з мотивів, викладених у цій постанові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

37. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

38. Згідно з частиною 4 статті 311 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

39. Оскільки висновки у постанові апеляційного суду про існування підстав для задоволення позову зроблені з неправильним застосуванням положень статті 16 ЦК України, порушенням статті 2 ГПК України, тому з урахуванням положень пункту 4 частини 1 статті 308 та статті 312 ГПК України оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а скасоване нею рішення суду першої інстанції - залишенню в силі, однак з мотивів, викладених в цій постанові.

Розподіл судових витрат

40. Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 129 ГПК України, колегія суддів убачає підстави для здійснення розподілу судових витрат скаржника у виді сплаченого судового збору у сумі 3 524,00 грн, пов`язаних із розглядом справи у суді касаційної інстанції, шляхом покладання обов`язку із відшкодування цих витрат на Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз".

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 у справі № 910/15494/18 скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 залишити в силі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" () на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" () 3 524,00 грн (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні 00 копійок) судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді Н. О. Багай

С. К. Могил