ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2019 р. Справа №914/2376/16

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

Суддів Зварич О.В.

Кордюк Г.Т.

за участю секретаря судового засідання Кіри М.С.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця (далі ФОП) Гулки Ореста Ярославовича б/н від 11.03.2019 (вх. № 01-05/933/19 від 12.03.2019)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 08.02.2019 (суддя Козак І.Б., повний текст складено 11.02.2019)

за скаргою: ФОП Гулки Ореста Ярославовича, м. Львів,

на дії Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, м. Львів,

про визнання неправомірною та скасування постанови ВП №58053395 про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2019 з примусового виконання наказу №914/2376/16, виданого 16.12.2016,

у справі № 914/2376/16

за позовом: Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: ФОП Гулки Ореста Ярославовича, м. Львів

про стягнення заборгованості та зобов`язання звільнити земельну ділянку.

Представники:

Від позивача (стягувача) - не з`явився (належно повідомлений);

Від відповідача (боржника) - Сокальський Д.А.- адвокат (довіреність у матеріалах справи);

Від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича - не з явився (належно повідомлений).

1.Розгляд справи.

Секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України відводів не заявлялось. Заява ФОП ОСОБА_1 про відвід суддів Дубник О.П. та Скрипчук О.С. розглянуті, про що постановлено ухвалу 04.06.2019. Повторна заява ФОП ОСОБА_1 про відвід судді Дубник О. П. з інших підстав розглянута, про що постановлено ухвалу від 26.07.2019 (знаходяться в матеріалах оскарження ухвали).

Судове засідання фіксувалось за допомогою технічних засобів звукозапису, згідно з ст. 222 ГПК України.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2019 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді доповідача) Дубник О.П., суддів Скрипчук О.С., Галушко Н.А.

У зв`язку з перебуванням у відрядженні суддів-членів колегії: Скрипчук О.С. та Галушко Н.А. розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 298 від 18.04.2019 призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2019 до складу колегії входять: головуючий суддя (суддя-доповідач) Дубник О.П., судді: Зварич О.В., Кордюк Г.Т.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Кордюк Г.Т. розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 330 від 03.05.2019 призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2019 до складу колегії входять: головуючий суддя (суддя-доповідач) Дубник О.П., судді: Зварич О.В., Скрипчук О.С.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Скрипчук О.С. розпорядженням в.о.керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 388 від 05.06.2019 призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2019 до складу колегії входять: головуючий суддя (суддя-доповідач) Дубник О.П., судді: Кордюк Г.Т., Зварич О.В.

Судом застосовано принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що постановлено ухвалу від 04.07.2019.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Стягувач та приватний виконавець участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих відправлень від 02.08.2019 року (вх. №01-16/15981/19 від 07.08.2019; №01-16/15983/19 від 07.08.2019).

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3. Короткий зміст скарги боржника.

25.01.2019 р. в Господарський суд Львівської області ФОП Гулкою Орестом Ярославовичем подано скаргу від 24.01.2019 р. на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, у якій він просить суд

визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №58053395 про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2019 р. з примусового виконання наказу №914/2376/16, виданого 13.12.2016 р.(а.с.63-74, т.3).

Про оскаржувану постанову боржник, як він зазначає, довідався 17.01.2019, отримавши її по пошті. Незаконність постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем заявник вбачає в перевищенні компетенції останнього, оскільки в силу приписів п.п.4 та 6 ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець не мав законного права вчиняти дії щодо майна комунальної власності. Крім того, боржник зазначає, що виконавчий документ не містить точної адреси земельної ділянки та її кадастрового номера, покликаючись як на преюдиційний факт на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 у даній справі.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2019 відмовлено ФОП Гулці Оресту ОСОБА_2 у задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича (а.с.118-125, т.3).

Судом першої інстанції з врахуванням встановлених обставин у даній справи, в результаті розгляду якої прийнято рішення від 28.11.2016, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, щодо дефекту виконавчого листа констатовано, що в останньому не потрібно зазначати кадастровий номер земельної ділянки, оскільки предметом договору № 132 П/Т є майданчик для паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. В. Стуса (транспортна розв`язка) площею 598,00 кв.м.

Також місцевий господарський суд не погодився з твердженнями заявника щодо перевищення компетенції приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження з посиланням на ст.63, ч.3 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в даному випадку приватним виконавцем вчинялись дії виключно щодо майна боржника і суть примусового виконання наказу у даній справі полягає у примусовому звільненні паркувального автомайданчика від майна боржника на ньому та не стосується вчинення виконавчих дій щодо майна комунальної власності.

Заперечуючи доводи стягувача про пропуск строку боржником для звернення з цією скаргою, суд першої інстанції за наявних у справі доказів констатував, що останній строк для звернення зі скаргою у боржника припадав на 30.01.2019, однак той її подав 25.01.2019, тобто в межах строку, визначеного законом.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. Боржник просить скасувати оскаржувану ухвалу, а його скаргу задоволити в силу вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено зазначати місце вчинення боржником певних дій, а саме: точну адресу та кадастровий номер земельної ділянки. Відсутність останніх даних покладало обов`язок приватного виконавця повернути виконавчий лист без прийняття його до виконання протягом трьох днів з дня його пред явлення. Апелянт наполягає на тому, приватний виконавець порушив вимоги п.п.4, 6 ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження боржника зобов`язано звільнити земельну ділянку, яка є майном комунальної власності. Заперечує правомірність застосування до даних правовідносин місцевим господарським судом висновків Верховного Суду по справі № 914/1754/17, викладених у постанові від 11.09.2018, і наполягає на застосуванні ч.4 ст.75 ГПК України, оскільки суди уже зробили висновок, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

5.2. У відзиві на апеляційну скаргу стягувач вважає таку безпідставною, оскільки приватний виконавець діяв відповідно до наданих йому законом повноважень. Предметом звільнення по виконавчому листу є майданчик для паркування та його конструктивні елементи, які відповідно до умов Договору № 132П/Т від 01.04.2011 не передавалися у власність територіальної громади з підстав неможливості демонтажу, а тому майно не є комунальним.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 р., залишеним без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 р. та Вищого господарського суду України від 16.08.2017 р., зобов`язано Фізичну особу-підприємця Гулку Ореста Ярославовича звільнити земельну ділянку спеціально визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. В. Стуса (транспортна розв`язка) площею 598,00 кв.м (а.с.190-198, т.1, а.с.39-49, 105-110, т.2).

За заявою стягувача 13.12.2016 р. Господарським судом Львівської області видано наказ на примусове виконання рішення (а.с.203, 207, т.1).

03.07.2017 р. Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради звернувся до Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою №25/вих.-2169 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу від 13.12.2016 р. з долученням копії Договору від 01.04.2011 року №132 «Про використання земельної ділянки спеціально зазначеної для забезпечення паркування транспортних засобів» та рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 р. у справі №914/2376/16.

Листом від 18.07.2017 р. №22454 Сихівським відділом державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, мотивуючи тим, що відсутня дата народження боржника у заяві про відкриття виконавчого провадження.

25.10.2017 стягувач повторно звернувся до Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою № 2901/вих.-849 про відкриття виконавчого провадження із зазначенням дати народження боржника.

Листом від 31.10.2017 року №36373 Сихівським відділом державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області стягувачу надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у виконавчому документі адреси земельної ділянки (а.с.125-149, т.2).

11.01.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. винесено постанову ВП №58053395 про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу Господарського суду Львівської області від 13.12.2019 (а.с.66, т.3).

ФОП Гулка О.Я. 25.01.2019 р. подано скаргу на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, у якій він просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову ВП №58053395 про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2019 р. з примусового виконання наказу №914/2376/16, виданого 13.12.2016.

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Згідно з ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Процесуальним законом регламентовано судовий контроль за виконанням судових рішень (розділ УІ ГПК України). Зокрема, ст.339 ГПК визначає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Така скарга повинна бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права (п.а) ч.1 ст.341 ГПК України).

Судами встановлено, що боржнику 17.01.2019 р. вперше стало відомо про оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження; скарга же самим боржником надіслана до суду 25.01.2019 р, що підтверджується поштовою експрес-накладною відділення поштового зв`язку. Останній день строку припадає на 30.01.2019 р., тому боржником не пропущено строк звернення до суду, як вірно зроблено висновок судом першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Цим же Законом передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст.3).

Вимоги до виконавчого документа визначені ч.1 ст.4 вищезазначеного Закону - у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виходячи з обставин справи, по результатах якої прийнято рішення, яке набрало законної сили, і в даному випадку перебуває виданий для його примусового виконання виконавчий лист суду, боржник згідно Договору № 132П/Т від 01.04.2011 отримав в користування спеціально визначену земельну ділянку для забезпечення паркування транспортних засобів на вул. Стуса (транспортна розв`язка) площею 598,00 кв.м у м. Львові згідно з планом майданчика для паркування, що долучається до Договору.

Боржник стверджує, що неможливо виконати наказ суду, оскільки невідомо точну адресу та кадастрового номера земельної ділянки.

З такими доводами не погодився місцевий господарський суд, а також і не згідний суд апеляційної інстанції.

Зокрема, подаючи касаційну скаргу на судові акти, ФОП Гулка О.Я. також доводив, що земельна ділянка набуває ознак об`єкта цивільних прав після присвоєння їй кадастрового номера . Проте, саме у правовідносинах з оренди землі в силу вимог ч.1 ст.15 Закону «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є кадастровий номер земельної ділянки. В даному випадку, з чим і погодився суд апеляційної інстанції, предметом Договору є майданчик для паркування автотранспорту.

Про те, що боржник добре обізнаний яку саме земельну ділянку йому слід звільнити від свого майна, свідчать також його позови до судів щодо зобов`язання укласти з ним додаткові угоди до Договору № 132П/Т та про визнання цього Договору продовженим (справа № 914/1390/14 господарської юрисдикції та № 876/195/16 адміністративної юрисдикції).

Що стосується тверджень апелянта про перевищення приватним виконавцем своїх повноважень в частині вчинення виконавчих дій щодо комунального майна, слід врахувати наступне.

Згідно з ч.2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, з місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з ч.3 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що наведені норми матеріального права не забороняють приватному виконавцю вчиняти виконавчі дії на користь органів місцевого самоврядування, який є стягувачем у даній справі оскільки виконавчі дії приватного виконавця Пиць А.А. стосуються примусового звільнення паркувального автомайданчика, встановлення факту відсутності боржника та його майна на цьому майданчику, та не стосуються вчинення виконавчих дій щодо майна комунальної власності. Вчинені приватним виконавцем Пиць А.А. виконавчі дії щодо примусового виконання наказу господарського суду стосуються виключно боржника і його майна, а не стосуються нерухомого майна, яке належить територіальній громаді м. Львова.

За практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Як висновок Суд визнає, що хоча можна погодитися з тим, що Договірні Сторони мають право за виняткових обставин і, як це має місце в цій справі, користуючись свободою розсуду, контролювати використання власності, втручатися у судові провадження з виконання судових рішень, таке втручання не повинне спричиняти перешкоди виконанню судового рішення, позбавляти його чинності, безпідставно його відстрочувати або, ще гірше, підривати суть цього рішення (рішення ЄСПЛ від 28.07.1999р. у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" N 22774/93, п. 74).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм процесуального та матеріального права, судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта, а оскаржувану ухвалу законною.

Керуючись ст.ст. 233, 236, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 08.02.2019 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ФОП Гулку Ореста Ярославовича.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.09.2019р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Судді Зварич О.В.

Кордюк Г.Т.