СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р. Справа № 922/2751/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Сіверін В.І. , суддя Склярук О.І.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Лисенко В.С., довіреність, адвокат

від відповідача: Квіцінська А.І., довіреність, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків (вх. № 2141 Х/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019р., повний текст складено 01.07.2019р. (суддя Калантай М.В.)

у справі №922/2751/17,

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків,

до Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків,

про стягнення 1 526 834,76 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго" про стягнення 1 526 834,76 грн., з яких: 623 875,32 грн. - збитків та 902 959,44 грн. - двократної вартості недовідпущеної електричної енергії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем в період з 18.08.2016 по 31.10.2016 було протиправно припинено електропостачання об`єкту позивача, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр.Ювілейний, 28 А, чим порушено умови договору про постачання електричної енергії №4 від 07.05.2004, а також вимоги чинного законодавства, що спричинило позивачеві збитки. Крім того, на підставі ч.13 ст. 24 Закону України "Про електроенергетику" просив стягнути з відповідача двократну вартість недовідпущеної електричної енергії.

В межах розгляду справи судом призначалася судова експертиза, у зв`язку з чим провадження у справі зупинялося.

АТ «Харківобленерго» надані пояснення, що на виконання Закону України «Про акціонерні товариства» 07.06.2018р. Акціонерною компанією «Харківобленерго» проведено державну реєстрацію змін до Статуту стосовно зміни назви на Акціонерне товариство «Харківобленерго», та додано відповідний витяг зі Статуту та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.06.2019 року у справі №922/2751/17 у задоволенні позову Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків до Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків про стягнення 623 875,32 грн. - збитків та 902 959,44 грн. - двократної вартості недовідпущеної електричної енергії відмовлено.

Суд дійшов висновку про недоведеність позивачем порушення його прав та наявності в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Щодо вимог позивача про стягнення двократної вартості недовідпущеної електричної енергії в розмірі 902959,44грн., судом враховано відсутність вини відповідача як обов`язкової умови для застосування частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику", та часткову втрату (з 11.06.2017року) чинності Законом України від 16.10.1997 №575/97-ВР "Про електроенергетику" (залишені в силі абз.1,2 ч. 2 ст. 12, ст.ст.15,15-1,17), тобто до моменту звернення позивача з позовом.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019 р. у справі №922/2751/17 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та процесуального права. Наголошує на порушенні судом першої інстанції правил оцінки доказів та ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України; невірності визначення судом юридичної природи правовідносин, що склалися між сторонами.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано неправомірність виставлених відповідачем рахунків, які містять у собі неправильне визначення грошового зобов`язання позивача, що визначає обов`язок з проведення перерахунку та пред`явлення до сплати рахунків з правильним розрахунком суми, що чітко випливає з приписів п. 10 додатку № 2 до Договору №4 та не узалежнюється від наявності додаткових умов.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність на момент припинення електропостачання правомочностей відповідача на реалізацію оперативно-господарської санкції у вигляді припинення електропостачання, поклавши в підставу недостовірний та неналежний, на думку позивача доказ, акт звірки взаємних розрахунків. Судом залишено поза увагою і той факт, що жодного акту про порушення споживачем умов договору та Рішення комісії з цього приводу матеріали справи не містять.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Сіверін В.І., Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/2751/17, встановлено строк для подання Акціонерним товариством "Харківобленерго" відзиву на апеляційну скаргу.

Акціонерне товариство «Харківобленерго» проти вимог апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги КП «Харківводоканал», рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019 р. у справі № 922/2751/17 залишити без змін; зазначає про наявність у АК «Харківобленерго» права на відключення об`єктів підприємства позивача у зв`язку з наявністю у останнього на час відключення заборгованості зі сплати спожитої електроенергії, а також через не допуск персоналу відповідача. Факт недопуску персоналу АК «Харківобленерго» відображений у повідомленні про припинення подачі електроенергії від 12.08.2016р. Послався на те, що положення частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику", на підставі якої позивач просив стягнути двократну вартість недовідпущеної електричної енергії, з 11.06.2017 втратили чинність.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 р. у справі №922/2751/17 призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/2751/17 на 12.09.2019 р. о 12:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства "Харківводоканал", рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019 у справі №922/2751/17 - залишити без змін.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

07.05.2004 року між Акціонерною компанією «Харківобленерго» (далі -постачальник електричної енергії) та Державним комунальним підприємством каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод», в подальшому перейменоване на КП «Харківводоканал» (далі-споживач), укладено договір про постачання електричної енергії №4, за умовами п.1 якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку(п.2 договору).

Пунктом 1 Додатку №2 від 07.05.2015 до Договору передбачено, що розрахунковий період встановлено споживачу з 1 числа місяця до 1 числа наступного місяця.

На підставі показів розрахункових засобів обліку електричної енергії (у відповідності до додатку 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію") оформлюється звіт про обсяг спожитої електричної енергії у формі додатку № 9 до цього Договору (п. 7.3 Договору).

Звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період споживач зобов`язаний щомісяця у встановлений договором строк надавати постачальнику (п.2.2.4 Договору).

Згідно з умовами п. 2.2.5. Договору споживач зобов`язується здійснювати оплату вартості електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку №2 "Порядок розрахунку".

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом) (п. 5 додатку №2 до Договору).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "Звіт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Право постачальника одержувати від споживача плату за поставлену електричну енергію та інші платежі, обумовлене цим договором (п. 3.1.1 Договору).

Положеннями п. 6.1.3 Договору, сторонами обумовлено, що електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем вартості електроенергії у терміни, встановлені додатком № 2 "Порядок розрахунків", та /або недотримання погодженого графіка погашення заборгованості (рахунків за перевищення договірних (граничних) величин споживання електроенергії та потужності) з дотриманням процедури, передбаченої ПКЕЕ.

Відповідно до умов п. 9.11 Договору, він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2004 року, а в частині розрахунків до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В матеріалах справи відсутні докази подання сторонами заяв про припинення дії Договору або перегляд його умов, а тому Договір був продовжений, у тому числі на 2016 рік.

Відповідно до умов договору та п. 10.2 Правил користування електричною енергією, ст. 193, п. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, споживач зобов`язаний своєчасно проводити оплату усієї використаної електричної енергії відповідно до чинних тарифів.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2016 року позивачем отримано повідомлення ( вх.№ 7572) про припинення подачі електроенергії (том 1,а.с. 48), в якому відповідачем зазначено про недопуск 11.08.2016 персоналу АК "Харківобленерго" до вибіркового обмеження електроспоживання адміністративних будівель; наявність станом на 12.08.2016 заборгованості КП "Харківводоканал" перед АК "Харківобленерго" в сумі 636696 тис. грн., у тому числі 633078 тис. грн. - за електроенергію. Зазначено, що за недопуск, заборгованість та несплату рахунків, відповідно до пункту 7.5 Правил користування електричною енергією енергопостачання буде припинено до рівня екологічної броні з 08-00 18.08.2016року.

На підставі даного повідомлення відповідачем у період з 18.08.2016 по 31.10.2016 здійснено припинення енергопостачання на об`єкті КП "Харківводоканал", який знаходиться за адресою пр.Ювілейний 28А.

Вважаючи свої права порушеними, а дії відповідача з припинення електропостачання протиправними, оскільки заборгованість за спожиту електричну енергію, за несплату якої відповідач припинив енергопостачання, на час таких відключень була недоведеною, а відповідні спори розглядались в господарських судах, наголошуючи, що умови договору та пункту 7.1 ПКЕЕ передбачають обов`язок відповідача здійснювати безперервну подачу електричної енергії на об`єкти підприємства позивача, - позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення 1 526 834,76 грн., з яких: 623 875,32 грн. - збитків та 902 959,44 грн. - двократної вартості недовідпущеної електроенергії.

Крім того, позивач наголошує на порушенні відповідачем вимог пункту 6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28 (надалі - ПКЕЕ), який забороняє відключення споживача від електричної енергії на період розгляду спірних питань щодо порушення споживачем ПКЕЕ. Зазначає, що протиправна поведінка відповідача встановлена у рішеннях судів у справах №922/2763/16, №922/470/16, №922/4198/17, №922/741/16, тощо.

Зауважує, що внаслідок відключення даного об`єкту позивача від енергопостачання в період з 18.08.2016 по 31.10.2016, позивач був змушений придбавати паливно-мастильні матеріали для дизелів-генераторів, за допомогою яких він забезпечував самостійну подачу електричної енергії на відключені від електропостачання об`єкти. За розрахунком позивача сума вказаних додаткових витрат складає 623875,32 грн., у тому числі витрати у сумі 340207,36грн.(дизель-генератор ДЕС Крюгер II); у сумі 283667,96грн.(дизель-генератор 5KJR 75ASB). Позивач вважає вказану суму витрат на самостійну подачу електричної енергії своїми збитками.

Крім того, на підставі частини 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику" позивачем здійснено нарахування відповідачу 902959,44грн. двократної вартості недопоставленої електричної енергії.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом статей 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондується з положеннями статей 224, 225 Господарського кодексу України, за змістом яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Статтею 24 Закону України "Про електроенергетику" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Взаємовідносини, що виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами на час спірних правовідносин регулювалися також Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28 (надалі - ПКЕЕ), згідно з п.п.13 п.8.1 яких, постачальник електричної енергії має право припиняти постачання електричної енергії споживачу у випадках та порядку, передбачених положеннями законодавства України та цих Правил.

За положеннями п.7.5 Правил користування електричною енергією, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі, на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі: недопущення до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів обліку електричної енергії уповноважених посадових осіб органів виконавчої влади та/або електропередавальної організації, на яких покладено згідно з законодавством України та/або договором відповідні обов`язки; несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 №93 затверджено Порядок обмеження електроспоживання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання.

Порядок обмеження та припинення електропостачання сторони узгодили в розділі 6 договору на постачання електричної №4 від 07.05.2004.

Відповідно до п. 6.1.3 Договору електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати споживачем вартості електроенергії у терміни, встановлені додатком № 2 "Порядок розрахунків".

Таким чином, наведеними правовими нормами та умовами договору передбачено право відповідача обмежити або припинити енергопостачання позивачу у разі несплати ним своєчасно вартості спожитої електричної енергії.

Судом першої інстанції вірно зауважено на безпідставності посилання позивача на порушенні відповідачем п.6.42 ПКЕЕ.

Так, відповідно до п.6.42. ПКЕЕ, на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку. На період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил обмеження та відключення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється.

Як вбачається з наведеної норми, право не оплачувати за спожиту електричну енергію надається споживачу до вирішення в судовому порядку спорів про оскарження рішень комісії з розгляду актів про порушення, проте докази наявності на момент відключення об`єктів позивача судових проваджень за позовами КП "Харківводоканал" на рішення комісії АК "Харківобленерго" щодо розгляду актів про порушення, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи свідчать, що саме відповідач, у зв`язку із порушенням позивачем зобов`язань зі сплати вартості спожитої електричної енергії, звертався до суду із позовами про стягнення з КП "Харківводоканал" заборгованості за поставлену електроенергію за Договором, що не спростовано позивачем та підтверджується судовими рішеннями у справах №922/4927/15 (досліджуваний період наявності боргу: травень 2015 - липень 2015р.), №922/741/16 (досліджуваний період: серпень 2015 - січень 2016), №922/635/15 (досліджуваний період: вересень 2013 - грудень 2014), №922/3890/16 (досліджуваний період: лютий 2016 - листопад 2016).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ "Харківобленерго", суди виходили виключно з тієї обставини, що останнім було невірно визначено розмір заборгованості через невірне застосування до КП "Харківводоканал" тарифів, встановлених для споживачів 2-го класу напруги.

Однак, дана обставина встановлена лише у 2018 році при розгляді справи №922/4198/17. Так, рішенням господарського суду Харківської області від 16.05.2018 у цій справі було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок вартості спожитої позивачем електричної енергії за жовтень 2014 року - жовтень 2017 року відповідно до договору від 07.05.2004 №4 шляхом застосування тарифів для 1 класу напруги за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги та відобразити його в рахунках за листопад, грудень 2014 року, січень-грудень 2015 та 2016 років, січень-жовтень 2017 року.

Проте, у судових рішеннях не встановлено факту належного виконання КП "Харківводоканал" прийнятих на себе зобов`язань за договором шляхом здійснення повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії.

Позивачем не надано до справи доказів відсутності у нього заборгованості станом на час відключення його об`єкта від енергопостачання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у період припинення постачання електроенергії з 18.08.2016 по 31.10.2016 жодного судового рішення, яке б вказувало на помилковість застосованих відповідачем тарифів та зобов`язувало його здійснити перерахунок, не існувало. Не існувало і рішень, які б підтверджували відсутність заборгованості позивача.

Крім того, КП «Харківводоканал» листом від 05.12.2016 №6994 повідомило АК «Харківобленерго» про відсутність претензій до АК «Харківобленерго» щодо відключення об`єктів КП «Харківводоканал» від системи електропостачання станом на 05.12.2016 року.

До того ж, актом звірки розрахунків за електроенергію, підписаним уповноваженими особами сторін, підтверджується визнання позивачем наявності у нього, станом на 01.08.2016 року, заборгованості за договором №4 від 07.05.2004 в розмірі 140 320 038,91грн.

Щодо посилання апелянта на відсутність в Акті підписів перших керівників підприємств або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін у тому числі визнавати боргове зобов`язання перед іншими суб`єктами господарювання (чим головний бухгалтер позивача не наділений), колегія зазначає, що відповідно до положень частини 7 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній станом на дату підписання акту звірки, головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер), зокрема забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, станом на момент припинення постачання електроенергії відповідач мав у своєму розпорядженні дані щодо наявної заборгованості позивача, що відповідно до умов пункту 6.1.3 Договору та пункту 7.5 ПКЕЕ було підставою для припинення подачі електроенергії на об`єкт позивача.

Щодо посилань позивача на судові рішення у справі №922/470/16, якими на його думку встановлено протиправну поведінку відповідача та зобов`язано АК "Харківобленерго" припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання відносно об`єктів єдиної технологічної системи КП "Харківводоканал", як такого, що може порушити права інших осіб та завдавати шкоди довкіллю.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 31.10.2016 (залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 18.04.2017) у справі №922/470/16 позовні вимоги задоволено. Зобов`язано Акціонерну компанію "Харківобленерго" припинити зловживання правом на відключення від енергопостачання відносно об`єктів єдиної технологічної системи Комунального підприємства "Харківводоканал", як такого, що може порушити права інших осіб та завдавати шкоди довкіллю.

Разом із тим, судами під час розгляду даної справи встановлено, що дії АК "Харківобленерго" характеризуються формальною правомірністю, оскільки має місце відсутність порушення конкретних юридичних заборон. Зазначено про порушення загальних правових принципів, які покликані спрямовувати поведінку АК "Харківобленерго" в межах соціального призначення наданих йому правомочностей.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2016 у справі №922/2763/16, на яке також посилався позивач, відмовлено в задоволенні позову КП "Харківводоканал" до АК "Харківобленерго" про зобов`язання останнього вчинити певні дії, а саме, погодити дії з обмеження або припинення електропостачання об`єктів системи централізованого водопостачання та водовідведення КП "Харківводоканал" з підстав зазначених в повідомленні про відключення з Харківською міською радою на виконання повноважень з забезпечення реалізації вимог техногенної та пожежної безпеки на суб`єктах господарювання, що належать до сфери їх управління, які можуть створити реальну загрозу виникнення аварії.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 у справі №922/2763/16 вказане рішення скасовано в частині відмови в зобов`язанні АК "Харківобленерго" поновити електропостачання відключеним об`єктам КП "Харківводоканал" та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено.

Однак, постановою від 02.08.2017 у справі №922/2763/16 Вищого господарського суду України скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 та вказано, що за наявності правових умов, які надають право енергопостачальника припиняти енергопостачання, висновки апеляційного суду про задоволення позову є помилковими. У зв`язку з цим, рішення господарського суду Харківської області від 03.10.2016 у справі №922/2763/16 було залишено без змін судом касаційної інстанції.

Отже, судові рішення, на які посилався позивач, не підтверджують факту протиправної поведінки відповідача, навпаки вказуючи на формальну правомірність дій відповідача з відключення електричної енергії на об`єктах позивача.

Позиція позивача, що не зважаючи на законодавче закріплення правомочностей відповідача на припинення електропостачання позивачу у разі наявності боргових зобов`язань останнього, протиправність реалізації такого права відносно об`єктів єдиної технологічної системи водопостачання та водовідведення КП "Харківводоканал" випливає внаслідок преюдиціального факту зловживання ним, фактично ґрунтується на наданні висновкам суду, що викладені у рішенні, преюдиційного значення.

Разом із тим, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню саме обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.02.2018 у справі №910/31909/15, висновки викладені в рішенні суду не є преюдиційними, оскільки преюдиційними є встановлені судовим рішенням обставини, висновки суду викладені в рішенні є лише оціночними судженнями суду.

Щодо твердження позивача, що відключення мало місце в період дії ухвали господарського суду Харківської області від 19.08.2016 у справі №922/2763/16 про забезпечення позову, судовою колегією враховано, що спірний об`єкт був відключений відповідачем 18.08.2016, тобто до моменту набрання зазначеною ухвалою законної сили. Крім того, зміст ухвали свідчить про відсутність зобов`язання відповідача здійснити підключення вже відключеного об`єкту.

До того ж, постановою Вищого господарського суду України від 26.12.2016, ухвала господарського суду Харківської області від 19.08.2016 у справі №922/2763/16, скасована з підстав порушення господарським судом норм процесуального права, зокрема, ст.67 Господарського процесуального кодексу України щодо обрання заходів забезпечення позову.

Як вже зазначалося, пунктом 7.5 ПКЕЕ також встановлено зобов`язання постачальника електричної енергії припинити постачання електричної енергії споживачу у випадку недопущення до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів обліку електричної енергії уповноважених посадових осіб органів виконавчої влади та/або електропередавальної організації, на яких покладено згідно з законодавством України та/або договором відповідні обов`язки.

Такий факт (недопуск персоналу АК "Харківобленерго") відображений у повідомленні про припинення подачі електроенергії від 12.08.2016, що не спростовано позивачем, та є самостійною підставою для припинення електропостачання.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача, на час спірних правовідносин, права на відключення вищевказаного об`єкту підприємства позивача, в зв`язку з наявністю у останнього заборгованості зі сплати спожитої електроенергії, а також через недопуск персоналу відповідача, що свідчить про недоведеність позивачем порушення його прав.

Крім того, згідно з Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів, затвердженими Наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.07.2006 №258, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1143/13017 (зі змінами та доповненнями), а саме п. 9.6. перед уведенням в експлуатацію автономної електростанції споживач повинен розробити та узгодити з електропередавальною організацією інструкцію про порядок включення її в роботу та положення про взаємовідносини з електропередавальною організацією, що включатиме розділ «Оперативне керування».

Під час оформлення договору про постачання електричної енергії, акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності між електропередавальною організацією і споживачем повинні бути вказані наявність автономних електростанцій, схеми їх увімкнень, їх установлена потужність і значення номінальної напруги, у відповідності до вимог п. 9.19 вищенаведених Правил.

Проте, акт розмежування відповідальності сторін, копія якого міститься в матеріалах справи, складений при укладанні договору про постачання електричної енергії з КП "Харківводоканал", не містить інформації щодо автономних електростанцій, схеми їх увімкнення, їх установленої потужності і значення номінальної напруги, на експлуатацію автономних електростанцій в електроустановках, що розташовані за адресою: пр-т Ювілейний , 28А.

Тому, зауваження позивача, що внаслідок припинення електропостачання, він був вимушений використовувати автономні електростанції, не приймається судом в якості підстав понесення збитків.

Наведене вище свідчить про недоведеність наявності в діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, отже, судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачеві у задоволенні вимог про стягнення з відповідача збитків у сумі 623875,32грн.

Судом обґрунтовано відмовлено позивачеві і у задоволенні вимоги про стягнення двократної вартості недовідпущеної електричної енергії в розмірі 902959,44грн.

Так, згідно з частиною 13 статті 24 Закону України "Про електроенергетику" (втратила чинність 11.06.2017), енергопостачальники несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно з умовами договору на постачання електричної енергії).

Санкція у вигляді відшкодування розміру двократної вартості недовідпущеної електричної енергії є господарсько-правовою відповідальністю за порушення у сфері господарювання, у зв`язку з чим для її застосування позивач повинен довести наявність вини відповідача, що не доведено позивачем.

Відповідно до п.23 Розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок електричної енергії» визнано такими, що втратили чинність, зокрема Закон України «Про електроенергетику», крім: визначення термінів "енергогенеруючі компанії", "енергопостачальники", "оптовий ринок електричної енергії України", "учасники оптового ринку електричної енергії України", "граничні показники", "поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії", "алгоритм оптового ринку електричної енергії", "оптове постачання електричної енергії", "уповноважений банк", передбачених статтею 1, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; статті 9, яка втрачає чинність через 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом; абзаців першого і другого частини другої статті 12, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; статей 15, 151, 17, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії. Вказаний Закон набрав чинності 11.06.2017р.

Зазначене свідчить, що на час подання позову у даній справі (16.08.2017), Закон України від 16.10.1997 №575/97-ВР "Про електроенергетику" частково втратив чинність (залишені в силі абз.1,2 ч. 2 ст. 12, ст.ст.15,15-1,17 Закону).

Частиною 2 статті 5 Цивільного кодексу України передбачено, що акт цивільного законодавства не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Оскільки частина 13 статті 24 Закон України "Про електроенергетику", на підставі якої позивач просить стягнути двократну вартість недовідпущеної електричної енергії, втратила чинність 11.06.2017, виходячи з положень ч. 2 ст.5 ЦК України, підстави для застосування до відповідача вищевказаної відповідальності відсутні.

Отже, судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у задоволенні позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/2751/17.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/2751/17 покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/2751/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019р.( повний текст складено 01.07.2019р.) у справі №922/2751/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 12.09.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 17.09.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Склярук