ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
23.09.2019 Справа № 905/3397/16
Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Биковій Я.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали заяви
за позовною заявою: Фізичної особи-підприємця Короченцева А.В., м. Слов`янськ, Донецька область
до відповідача 1: Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків
до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м.Слов`янськ, Донецька область
до відповідача 3: Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області, м. Слов`янськ, Донецька область
про: стягнення 220161,59грн.
за участю представників сторін:
від заявника: не з`явився;
від позивача: не з`явився;
від відповідачів: не з`явились
Рішенням господарського суду Донецької області від 31.01.2017 по справі №905/3397/16 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Короченцева А.В., м. Слов`янськ, Донецька область до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків, (відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м.Слов`янськ, Донецька область (відповідач 2), Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області, м. Слов`янськ, Донецька область (відповідач 3) про стягнення 220161,59грн. були задоволені частково.

Вказане рішення суду в апеляційному порядку сторонами оскаржене не було та набрало законної сили 17.02.2017р. згідно з приписами ст. 85 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до розпорядження №01-02/201 від 21.02.2017 щодо повторного автоматичного розподілу справи, у зв`язку з закінченням повноважень судді Огороднік Д.М. справу передано судді Левшиній Я.О.

21.02.2017 господарським судом Донецької області по справі №905/3397/16 були видані накази на примусове виконання рішення господарського суду від 31.01.2017.

13.09.2019 від Державної судової адміністрації України надійшла заява №10-22420/19 від 06.09.2019 про виправлення помилки в наказі від 21.02.2017 та поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання.

Ухвалою від 16.09.2019 призначено до розгляду заяву в судовому засіданні на 23.09.2019.

В судове засідання, що відбулось 23.09.2019, представники сторін не з`явились, про розгляд заяви повідомлені належним чином.

Згідно зі ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

За приписами ч.4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" до наказу слід внести додаткові відомості про стягувача ДСА України та чинні реквізити для зарахування стягнутих коштів з метою гарантування виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, заява Державної судової адміністрації України №10-22420/19 від 06.09.2019 в частині вимог про виправлення помилки в наказі суду від 21.02.2017 у справі №905/3397/16 підлягає задоволенню.

Також, заявник просив поновити строк для пред`явлення наказу до виконання, посилаючись на те, що ДСА України листом від 21.02.2018 №10-3516/18 направило наказ господарського суду Донецької області від 31.01.2017 у справі №905/3397/16 до Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області. Листом від 03.03.2018 №07-16/345 Управління ДКС повернуло зазначений наказ з огляду на те, що наказ, дійсний до пред`явлення до 18.05.2017, надійшов на адресу ДСА України 24.01.2018, тобто після закінчення тримісячного строку, визначеного для пред`явлення до виконання. На підтвердження викладених обставин надав лист Управління Державної казначейської служби України у м. Слов`янську Донецької області №07-16/345 від 03.03.2018.

Згідно ч.1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За приписами ст.129-1 Конституції України судове рішення ухвалюється іменем України та є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

В силу ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковим до виконання Україною. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00), від 27.07.2004 року у справі Ромашов проти України (заява № 67534/01), від 19.03.1997 року Горнсбі проти Греції зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.

Дослідивши доводи та надавши оцінку обставинам, викладеним у заяві Державної судової адміністрації України, суд, враховуючи встановлений Конституцією України принцип обов`язковості судового рішення, стислі терміни пред`явлення до виконання виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, а також невиконання боржником рішення суду, задоволення зазначеної заяви сприятиме відновленню порушених прав стягувача.

За таких обставин, заява стягувача в частині вимог про поновлення строку пред`явлення наказу до виконання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 328, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Державної судової адміністрації України №10-22420/19 від 06.09.2019 про виправлення помилки в наказі суду від 21.02.2017 у справі №905/3397/16 та поновлення строку пред`явлення його до виконання задовольнити.

Внести до наказу від 21.02.2017 про стягнення 2124,74грн. судового збору на користь Державного бюджету України додаткові відомості про стягувача:

Стягувач: Державна судова адміністрація України (, вул.Липська, 18/5, м. Київ, 01601).

Поновити строк для пред`явлення до виконання наказу господарського суд Донецької області від 21.02.2017 у справі №905/3397/16, встановивши можливість його пред`явлення до виконання впродовж трьох місяців, починаючи з 23.09.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в десятиденний строк в апеляційному порядку згідно розділу IV ГПК України.

Суддя Я.О. Левшина