РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019Справа № 910/8495/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Пінішкевич Людмили Петрівни

до Фізичної особи-підприємця Кролевецької Єлізавети Анатоліївни

про стягнення 240 684, 61 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва звернулась Фізична особа-підприємець Пінішкевич Людмила Петрівна (далі - ФОП Пінішкевич Л.П., позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця Кролевецької Єлізавети Анатоліївни (далі - ФОП Кролевецька Є.А., відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 240 684,61 грн.

Позов обгрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 02/18 від 23.02.2018 р. в частині повної та своєчасної сплати вартості товару. У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 193 428,70 грн., пеню у сумі 34 499,20 грн., інфляційні втрати у сумі 9 671,75 грн. та 3 % річних у сумі 3 084,96 грн., а всього у сумі 240 684,61 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.07.2019 р. за вказаним позовом було відкрите провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків, який судом встановлено до 01.08.2019 р.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву на позов не надав. Проте, 02.08.2019 р. разом з позивачем подав на затвердження мирову угоду, розглянувши яку суд ухвалою від 10.09.2019 р. відмовив сторонам у її затвердженні, оскільки та суперечила закону та порушувала права та інтереси інших осіб, тому розгляд справи був продовжений.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 23.02.2018 р. між ФОП Пінішкевич Л.П. (постачальник) та ФОП Кролевецькою Є .А. (покупець) був укладений договір поставки № 02/18 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язаний передати у власність покупця продукцію у кількості, асортименті, за цінами, зазначеними сторонами у видаткових накладних, на умовах і у порядку, передбачених цим договором, а покупець прийняти та сплатити цей товар (п. 1.1).

Поставка товару постачальником покупцю здійснюється окремими партіями на підставі заявки покупця у строк 3 днів, з моменту отримання заявки, виходячи з наявного товару на складі постачальника. Покупець має право повернути товар постачальнику у випадку погодження між сторонами. Повернення здійснюється по кількості, якості та ціні поставки, по якій був прийнятий товар у присутності представників сторін (п.п. 3.1, 3.6, 3.7 договору).

Ціни на товар вказані у видаткових накладних. Покупець зобов`язаний здійснити розрахунок за товар у наступному порядку: 30 % від загального обсягу поставки, протягом 16 робочих днів з моменту передачі товару покупцеві за видатковою накладною; - 70 % від загального обсягу поставки, протягом 26 робочих днів з моменту передачі товару (п.п. 4.1, 4.2).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 23.02.2019 р. (п. 7.1).

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання своїх зобов`язань позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 268 839,00 грн., що підтверджується наявними у справі копіями видаткових накладних № УТ 11179 від 30.10.2018 р., № УТ 11461 від 19.11.2018 р., № УТ 11683 від 20.11.2018 р., № УТ 11950 від 12.12.2018 р., підписаних сторонами.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання, зі свого боку, виконав неналежним чином, вартість поставленого товару оплатив частково - на суму 1 017,00 грн. Також частково повернув позивачу товар на суму 74 393,28 грн.

Таким чином, у відповідача (ФОП Кролевецької Є.А.) виникла заборгованість перед позивачем за несплачений товар у сумі 193 428,72 грн., що підтверджується копією акту звірки взаємних розрахунків № УТ-1 від 12.06.2018 р., підписаного сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 1 ст. 202 ГК України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги ФОП Пінішкевич Л.П. про стягнення заборгованості в сумі 193 428,70 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 34 499,20 грн., нараховану за прострочення грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так, у пункті 5.3 договору сторони домовились, що у випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника штраф (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (п. 2.5 Постанови Пленуму від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши розрахунок штрафних санкцій відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України, вимог ч. 6 ст. 232 ГК України та умов договору, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 34 499,20 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Крім того, ФОП Пінішкевич Л.П. просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 9 671,75 грн. та 3 % річних у сумі 3 084,96 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши власний перерахунок сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 9 671,75 грн. та 3 % річних у сумі 3 084,96 грн., як просив позивач.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Пінішкевич Людмили Петрівни до Фізичної особи-підприємця Кролевецької Єлізавети Анатоліївни про стягнення заборгованості у сумі 240 684,61 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кролевецької Єлізавети Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Пінішкевич Людмили Петрівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) основний борг у сумі 193 428 (сто дев`яносто три тисячі чотириста двадцять вісім) грн. 70 коп., пеню у сумі 34 499 (тридцять чотири тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 20 коп., інфляційне збільшення боргу у сумі 9 671 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 75 коп., 3 % річних у сумі 3 084 (три тисячі вісімдесят чотири) грн. 96 коп., судовий збір у сумі 3 610 (три тисячі шістсот десять) грн. 27 коп.

Повне судове рішення складене 16 вересня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.