ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" вересня 2019 р. Cправа № 902/464/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,
за участю:

секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представника відповідача: Зільберта О.Є.,

присутнього Мандера М.О.,

у відсутності позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100)

до: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21001)

про стягнення 123 453, 78 грн заборгованості за теплову енергію,

В С Т А Н О В И В :

11.06.2019 Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" подано позов до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця про стягнення 367 766, 46 грн заборгованості з яких 202 260, 18 грн заборгованості за надані послуги з теплопостачання, 2 432, 97 грн - інфляційних втрат, 2403, 72 - 3% річних та 160 669, 59 грн пені за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 938 від 26.02.2019.

Ухвалою суду від 14.06.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/464/19 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 25.06.2019.

Через канцелярію суду 24.06.2019 надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог.

В судове засідання 25.06.2019 представники сторін не з`явилися, не зважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином ухвалою суду, яка надсилалася рекомендованою кореспонденцією.

Ухвалою суду від 25.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів з власної ініціативи суду та відкладено підготовче засідання на 13.08.2019.

12.08.2019 через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

У судовому засіданні 13.08.2019 за участю представника відповідача суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (вих. №3203 від 23.07.2019), відтак ціна позову з урахуванням прийняття вказаної заяви становить 123 453, 78 грн, з яких: 102985, 44 грн - заборгованість за надані послуги з теплопостачання; 2432, 97 грн - втрати від інфляції; 2403, 72 грн - 3% річних; 15631, 65 грн - пеня.

За наслідками проведеного судового засідання 13.08.2019 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі на 03.09.2019, яку зафіксовано у протоколі судового засідання.

03.09.2019 через канцелярію суду надійшло клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

У судове засідання 03.09.2019 з`явилися представник відповідача та присутній Мандер М.О., позивач явки уповноваженого представника не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення відповідної ухвали суду, яке наявне у матеріалах справи.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання на іншу дату та в усному порядку просив залишити позов без розгляду.

Суд, дослідивши клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання, дійшов висновку про його відхилення як необґрунтованого. Окрім того, судом відхилено усне клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, про що постановлено відповідні ухвали, які зафіксовані у протоколі судового засідання.

За результатами проведення судового засідання 03.09.2019 суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та про призначення справи до судового розгляду по суті на 12.09.2019, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

12.09.2019 через канцелярію суду надійшло клопотання №34/7357 від 12.09.2019 Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про розгляд справи 12.09.2019 за відсутності представника останнього, у якому позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог.

У судове засідання 12.09.2019 з`явився представник відповідача та присутній Мандер М.О., позивач правом участі у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ухвалою суду, яка направлена рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Факт обізнаності позивача про дату час та місце розгляду справи підтверджується клопотанням останнього про розгляд справи за відсутності представника №34/7357 від 12.09.2019. При цьому неявка представника позивача не є перешкодою для розгляду справи в силу вимог ст.202 ГПК України.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення з відповідачем договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 938 від 26.02.2019, відповідно до умов якого Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (Постачальник) бере на себе зобов`язання постачати Квартирно-експлуатаційному відділу м. Вінниця (Споживач) теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах, а Споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в установлені договором терміни.

На виконання умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 938 від 26.02.2019 позивачем відповідачу з січня 2019 року по квітень 2019 року поставлено теплову енергію на загальну суму 388 782, 42 грн, за яку останній розрахувався частково в сумі 186 522, 24 грн.

Як стверджує позивач, в результаті порушення відповідачем умов розрахунків за укладеним договором станом на 06.06.2019 заборгованість відповідача становить 202 260, 18 грн.

З огляду на вказане, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 202 260, 18 грн заборгованості за надані послуги з теплопостачання, 2 432, 97 грн - інфляційних втрат, 2403, 72 грн - 3% річних та 160 669, 59 грн пені.

У зв`язку з частковим погашенням відповідачем 12.06.2019 заборгованості з теплопостачання в сумі 99 274, 74 грн та з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог на вказану суму ціна позову склала 123 453, 78 грн, з яких: 102985, 44 грн - заборгованість за надані послуги з теплопостачання; 2432, 97 грн - втрати від інфляції; 2403, 72 грн - 3% річних; 15631, 65 грн - пеня.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.09.2019 щодо позовних вимог заперечив, посилаючись на підстави та обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Згідно відзиву відповідача № 3203 від 23.07.2019 (вх. №02.1-34/6357/19 від 12.08.2019, який судом прийнято до розгляду, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця вважає безпідставним та необґрунтованим нарахування плати позивачем за хімічно-очищену воду, що не є предметом договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 938 від 26.02.2019. Окрім того, відповідач зазначає, що факту забруднення води в мережі встановлено не було та обрахування позивачем втрат хімічно-очищеної води здійснено невірно.

Також відповідач вважає безпідставним нарахування пені в розмірі 160 699, 59 грн, оскільки вона обрахована із розрахунку 1% за кожний день прострочення, без урахування вимог ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", згідно якого розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Також, відповідач вказує, що позивачем не додержано вимог ст.164 ГПК України при поданні позовної заяви, оскільки позовну заяву підписано генеральним директором та при цьому не надано установчого документа, у якому визначаються повноваження генерального директора.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

26.02.2019 між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (Постачальник, позивач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця (Споживач, відповідач) укладено договір №938 про закупівлю-продаж теплової енергії (далі - Договір), відповідно до умов п.1.1. якого Постачальник зобов`язався постачати Споживачеві теплову енергію (згідно ДК 021:20-8 "Пара, гаряча вода та пов`язана продукція" Лот 2 - теплова енергія для потреб військової частини НОМЕР_1 (казарма) м. Вінниці) в договірних обсягах, а Споживач, в свою чергу, зобов`язався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Розділом 12 Договору передбачено наступні додатки до Договору:

- Додаток 1 - Обсяги постачання теплової енергії Споживачу (п.12.1 Договору);

- Додаток 4 - Тарифи на теплову енергію (п.12.2 Договору);

- Додаток 5 - Порядок постачання, припинення подачі та обліку теплової енергії (п. 12.3 Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору оплата за теплову енергію проводиться виключно в грошовій формі згідно з діючими тарифами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 4.4. Договору розрахунки по договору виконуються в наступному порядку:

- Споживач не пізніше 25 числа розрахункового місяця вносить плату за приєднане навантаження, визначене в додатку №1 до Договору та сплачує 70 відсотків вартості від обсягу теплової енергії та гарячого водопостачання, який передбачений на наступний розрахунковий період;

- остаточні розрахунки за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання споживач проводить до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі не підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт Споживачем, без надання Постачальнику викладених в письмовій формі обґрунтованих заперечень по акту або неповернення Споживачем підписаного акту здачі-прийняття виконаних робіт у 5-ти денний термін, акт вважається визнаним Споживачем та є доказом кількості спожитої Споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості (п. 4.4. Договору).

Пунктом 4.7. Договору сторони погодили, що в платіжних дорученнях Споживач повинен обов`язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Споживача за надану теплову енергію та гаряче водопостачання. Постачальник має право зарахувати кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за теплову енергію та гаряче водопостачання за минулі періоди, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості з урахуванням черговості визначеної ст. 534 ЦК України.

При виникненні потреби, але не менше одного разу на рік сторони проводять звірку розрахунків за надану теплову енергію та гаряче водопостачання з відповідним оформленням акту звірки взаємних розрахунків (п. 4.8. Договору).

Договір набуває чинності з 26.02.2019 і діє до 31.12.2019. Даний Договір відповідно до ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України поширює свою дію на відносини, що склались між Постачальником та Споживачем послуг, які були між ними до його заключення з 01.01.2019, а в частині проведення розрахунків Договір діє до повного їх проведення (п. 10.1. Договору).

Як слідує з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору оформлено ряд актів здачі-прийняття виконаних робіт за період з січня по квітень 2019 року на загальну суму 388782, 43 грн, з яких акт за лютий місяць підписаний обома сторонами, решта підписано з лише позивачем та надіслано на адресу відповідача. При цьому відповідачем не в повному обсязі сплачено заборгованість згідно вказаних актів, що підтверджується актом звірки розрахунків між сторонами від 01.04.2019, відповідно до якого заборгованість відповідача за надану теплову енергію станом на 01.04.2019 склала 156 578, 64 грн (а.с. 22, том 1).

З урахуванням суми вказаної заборгованості, акту здачі-прийняття виконаних робіт (надання-послуг) від 30.04.2019 загальною вартістю 45681,59 грн та здійсненої відповідачем проплати 12.06.2019 в сумі 99 274, 74 грн (згідно виписки по рахунку а.с. 33, том 1) заборгованість відповідача перед позивачем за надану теплову енергію становить 102 985,45 грн (156156 578, 64 грн + 45681,59 грн - 99 274, 74 грн).

При цьому, згідно прохальної частини заяви про зменшення розміру позовних вимог, яку прийнято судом, позивачем заявлено до стягнення 102 985,44 грн заборгованості за надані послуги з теплопостачання. Поряд з цим позивачем нараховано до стягнення 2432, 97 грн - втрати від інфляції; 2403, 72 грн - 3% річних; 15631, 65 грн - пеня.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.627 ЦК України, ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст. 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши укладений між позивачем та відповідачем договір №938 про закупівлю-продаж теплової енергії від 26.02.2019 суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу з елементами договору про надання послуг (змішаний договір).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

В силу приписів ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно умов Договору Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги (п. 6.2.1. Договору).

Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно сплачувати теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За умовами ч. 6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Пунктом 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. №1198, визначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показань вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. П. 40 Правил користування тепловою енергією передбачає, що споживач зобов`язаний дотримуватися вимог договору, а саме вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором не було здійснено остаточної оплати вартості поставленої теплової енергії.

Проте, як слідує з актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання-послуг) за період з січня по квітень 2019 року на загальну суму 388782, 43 грн, до вартості теплової енергії відповідачу нараховано вартість приєднаного навантаження в кількості 0,408 Гк/год та хімічне очищення води. При цьому вартість приєднаного навантаження в кількості 0,408 Гк/год передбачено п. 1.2.1 Договору, відповідно до якого, теплова енергія постачається Споживачеві в обсягах згідно з додатком 1 до Договору на потреби опалення 371,27067 Гкал. в опалювальний період 2019 рік з тепловим навантаженням 0,408 Гк/год в місяць впродовж року.

Разом із тим щодо нарахувань позивача за хімічне очищення води, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 6.2.25 Договору Споживач зобов`язаний у випадку забруднення зворотної мережної води з вини Споживача та допущення її подачі в мережі Постачальника з показниками якості, які перевищують показники якості подавальної мережної води:

- негайно зупинити водопідігрівач до усунення причин забруднення та повідомити про це Постачальника;

- сплатити Постачальнику вартість хімічно очищеної води (та тепла в ній), яка йде на заміщення забрудненої згідно розрахунку Постачальника.

Водночас відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує щодо нарахування плати за хімічно-очищену воду з підстав зазначених вище.

Що стосується доданих до відзиву в якості доказів документів, суд зазначає, що вони не приймаються як належні та допустимі докази, так як є фотокопіями документів, що не містять підтвердження з боку відповідача їх відповідності оригіналам (є незасвідченими фотокопіями).

Враховуючи те, що норми статей 182, 183 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень. При цьому позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив відповідача на позовну заяву.

Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту забруднення з вини споживача мережної води та підтверджуючих доказів щодо фактично здійсненого хімічного очищення води. Більше того, позивачем не обґрунтовано обсягів хімічного очищення води за жодним із актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання-послуг) за період з січня по квітень 2019 року.

Таким чином, позовна вимога про стягнення 102 985,44 грн вартості поставленої теплової енергії підлягає частковому задоволенню в сумі 30754, 96 грн, враховуючи виключення сум нарахувань за хімічне очищення води, оскільки позивачем не доведено обґрунтованість такого нарахування. Як наслідок, в задоволенні позову в частині стягнення 72 230, 48 грн витрат за хімічне очищення води, яку позивачем включено у вартість поставленої теплової енергії слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.4.3. Договору сторони погодили, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, якщо інше не передбачене законодавством.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

При цьому в силу приписів ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних, інфляційних втрат та пені за допомогою програми "ЛІГА.ЗАКОН". Відтак судом:

- враховано зменшення суми прострочення, у зв`язку з частковим задоволенням позову щодо стягнення суми основного боргу за поставлену теплову енергію;

- вірно визначено періоди нарахування, враховуючи умови Договору;

- нарахування пені здійснено з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума до стягнення 3% річних підтверджується у розмірі 948, 67 грн, відтак у задоволенні позову в частині стягнення 1455, 05 грн 3% річних слід відмовити. Частковому задоволенню також підлягає заявлена до стягнення сума пені в розмірі 7719, 64 грн, тобто позов підлягає відмові у задоволенні в частині стягнення 7912,01 грн пені. Інфляційні втрати підлягають задоволенню повністю в розмірі 2432, 97 грн.

Щодо твердження відповідача, що позивачем не додержано вимог ст.164 ГПК України при поданні позовної заяви, оскільки позовну заяву підписано генеральним директором та при цьому не надано установчого документа, у якому визначаються повноваження генерального директора, суд врахував таке.

Згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підписант позовної заяви - Бульбас Сергій Валерійович є керівником Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", відтак у суду немає сумнівів що наявних повноважень останнього на вчинення відповідної процесуальної дії, виходячи зі змісту посадового становища керівника.

Дані відомості є відкритими і загальнодоступними, безкоштовний пошук відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснюється відповідно до статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню з мотивів наведених вище.

В силу приписів ст.129 ГПК України витрати на судовий збір підлягають віднесенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21001, ) на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100, ) 30754,96 грн - основного боргу за надані послуги з теплопостачання; 2432,97 грн - втрат від інфляції; 948,67 грн - 3 % річних; 7719,64 грн - пені та 651,28 грн витрат на сплату судового збору.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 72230,48 грн за послуги з хімічного очищення води, 1455,05 грн - 3% річних та 7912,01 грн. - пені відмовити.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 23 вересня 2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. 3 прим.:
1 - до справи;
2 - позивачу - вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100;
3 - відповідачу - вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21001.