ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2019 р. Справа№ 910/1512/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Жупінас Романа Анатолійовича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 про залишення позовної заяви без розгляду

у справі № 910/1512/19 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Жупінас Романа Анатолійовича

до Публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА»

про стягнення заборгованості

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Жупінас Роман Анатолійович (далі - ФОП Жупінас Р.А., позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА» (далі - ПАТ «СК «КРАЇНА», відповідач) про стягнення 31 059,45 грн пені, 28 466,33 грн інфляційних втрат та 7 864,11 грн 3% річних, посилаючись на прострочення відповідачем виконання зобов`язань зі сплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності експедитора №УА146844 від 01.10.2016 у сумі 230 000,00 грн, стягнутого рішенням Господарського суду міста Києва від 07.05.2018 у справі №910/22139/17, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 та постановою Верховного Суду від 03.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі №910/1512/19 позов ФОП Жупінас Р.А. залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Залишаючи позов без розгляду, суд виходив з того, що позов підписаний адвокатом Ясинецьким О.А., яким на підтвердження повноважень на здійснення представництва інтересів позивача надано, зокрема, копію ордеру, який не може вважатися належним документом на здійснення представництва, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів (далі - Положення про ордер) та типовою формою ордеру, затвердженою Радою адвокатів України відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а саме, відомостей щодо договору про надання правової допомоги, його номеру та дати; в матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували повноваження адвоката на представництво інтересів ФОП Жупінас Р.А. згідно вимог чинного законодавства; за змістом наявного в матеріалах справи договору про надання правової (правничої) допомоги судом не встановлено повноважень на подання адвокатом Ясинецьким О.А. від імені ФОП Жупінас Р.А. даного позову, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про підписання даної позовної заяви особою, яка не має права підписувати її, що встановлено вже після відкриття провадження у справі, а тому наявні підстави для залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ФОП Жупінас Р.А. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки викладені в ній висновки суду суперечать Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та Положенню про ордер, в якому відсутня інформація про обов`язковість заповнення номеру і дати договору, хоча п. 16 цього Положення не забороняє здійснювати в ордері виправлення і дописки; договір про правову допомогу може вчинятися усно у відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»; посилання на постанову Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №905/2497/17 є необґрунтованим, оскільки в такій зазначається про відсутність в ордері даних щодо номеру посвідчення адвоката, назви установи, якою від видавався та дати його видачі, відтак суд невірно застосував аналогію позиції Верховного Суду; суд штучно створив умови для винесення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з чим було позбавлено позивача права на справедливий суд; до позовної заяви було надано посвідчену копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.02.2019, що є достатнім для встановлення повноважень адвоката на представництво.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 поновлено ФОП Жупінас Р.А. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі № 910/1512/19, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд її призначено у судове засідання на 11.09.2019, ПАТ «СК «КРАЇНА» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

15.07.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява, в якій останній повідомив суд про неможливість надати відзив на апеляційну скаргу, оскільки копія такої апеляційної скарги йому не надходила.

У судове засідання відповідач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Частиною 2 ст. 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, з огляду на наявність в матеріалах справи доказів направлення відповідачеві копії апеляційної скарги з додатками та доказів отримання останнім ухвали суду про відкриття апеляційного провадження у справі, зважаючи на встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності відповідача.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

11.09.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 позовну заяву ФОП Жупінас Р.А. залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

22.02.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання).

21.03.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив ПАТ «СК «КРАЇНА» на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також зазначив про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ст. 226 ГПК України, оскільки ордер, на підставі якого діє адвокат Ясинецький О.А. оформлений з порушенням вимог Положення про ордер, а договором про надання правової (правничої) допомоги від 04.02.2019 адвоката Ясинецького О.А. не уповноважено на подання позову про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи викладені у відзиві заперечення відповідача проти позовної заяви, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, з огляду на наступне.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті заявленого спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

При цьому, визначальною умовою залишення позову без розгляду на підставі вищевказаної норми є встановлення вже після відкриття провадження у справі, зокрема, відсутності повноважень на підписання позовної заяви в особи, яка таку позовну заяву підписала.

У відповідності до ч. 2 ст. 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позов ФОП Жупінас Р.А. підписаний адвокатом Ясинецьким О.А., яким на підтвердження повноважень на здійснення представництва інтересів позивача надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію ордеру серії КВ №415849 від 04.02.2019.

Колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що ордер серії КВ №415849 від 04.02.2019 не може вважатися належним документом на здійснення представництва, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

За приписами частини 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17.12.2012, яке було чинним станом на час звернення з позовом до суду, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Пунктом 5 зазначеного вище Положення встановлено, що в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

У відповідності до п. 15 Положення про ордер, ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера (15.1.); прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога (15.2.); посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа (15.3.); назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (15.4.); прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане (15.5.); ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро / адвокатського об`єднання та його місцезнаходження) (15.6.); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, яке видає ордер (15.7.); дату видачі ордера (15.8.); підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат») (15.9.); Підпис адвоката, який правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат») (15.10.); підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро / адвокатського об`єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об`єднанням (15.11.).

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ордер повинен містити посилання на договір про надання правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату.

Посилання апелянта на ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у визначених випадках, а також на п. 13 Положення про ордер, відповідно до якого ордер, що видається адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, обов`язково має містити підпис адвоката, який надає правову допомогу на підставі цього ордера, та підпис керівника адвокатського бюро, адвокатського об`єднання і скріплений печаткою юридичної особи, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані норми не спростовують вимог до ордеру, що встановлені п. 15 вказаного Положення.

Проте, як вбачається з доданої до позовної заяви копії ордеру серії КВ №415849 від 04.02.2019, адвокатом Ясинецьким О.А. не зазначено відомостей щодо договору про надання правової допомоги, його номеру та дати.

За таких обставин, враховуючи, що ордер на надання правової допомоги серії КВ №415849 не містить обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням та типовою формою ордеру, затвердженою Радою адвокатів України відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такий ордер не може посвідчувати повноваження адвоката Ясинецького О.А. на надання правової допомоги ФОП Жупінас Р.А. у випадку і порядку, встановлених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому, доводи апелянта про те, що у даному випадку місцевий господарський суд неправомірно послався на правові висновки Верховного Суду, які наведені в ухвалах від 23.05.2018 у справі №905/2497/17, від 04.02.2019 у справі №907/648/17, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що в силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, такі висновки мають бути враховані при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, а саме, щодо того, що ордер на надання правової допомоги, який не містить обов`язкових реквізитів, передбачених, зокрема, п. 15 Положення про ордер, не може посвідчувати повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, будь-які інші докази, які б підтверджували повноваження адвоката Ясинецького О.А на представництво інтересів ФОП Жупінас Р.А. згідно з вимогами чинного законодавства в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на надану адвокатом копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.02.2019, оскільки, як правильно зауважив місцевий господарський суд, за змістом вказаного договору адвокатом прийнято від ФОП Жупінас Р.А. доручення щодо надання правової допомоги, пов`язаної з розглядом справи за позовною заявою ФОП Жупінас Р .А . до ПАТ «СК «КРАЇНА» про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи за позовною заявою ФОП Жупінас Р.А. про стягнення 230 000,00 грн. Водночас, повноважень на подання адвокатом Ясинецьким О.А. від імені ФОП Жупінас Р.А. позову про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості у розмірі 230 000,00 грн, що є предметом позову у даній справі, договором про надання правової (правничої) допомоги від 04.02.2019 не передбачено.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що вищевказані обставини щодо відсутності повноважень адвоката Ясинецького О.А. на надання правової допомоги ФОП Жупінас Р.А . щодо звернення до суду з даним позовом встановлено вже після відкриття провадження у справі №910/1512/19, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість викладених у відзиві доводів відповідача про залишення позову без розгляду та про наявність правових підстав для застосування у даному випадку положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийняття судом оскаржуваної ухвали у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарським судом міста Києва міста Києва від 25.04.2019 у справі №910/1512/19 прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ФОП Жупінас Р.А. - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Жупінас Романа Анатолійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі №910/1512/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі №910/1512/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/1512/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.09.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська