ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1139/19

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Савченко А.В.

За участю представників сторін:

За участю представників сторін:

Від позивача: Заверюха В.О. за довіреністю від 02.01.2019р.;

Від відповідача: Беліогло А.В. на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства „Морський торговельний порт „Южний до комунального підприємства „Готельно-житловий комплекс про повернення майна та стягнення 60 522,77 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Морський торговельний порт „Южний (далі по тексту ДП „Морський торговельний порт „Южний) звернулось до господарського суду із позовною заявою до комунального підприємства „Готельно-житловий комплекс (далі по тексту КП „Готельно-житловий комплекс) про вилучення у відповідача та передання на користь позивача частини державного окремого індивідуально визначеного майна, наданого в строкове платне користування згідно з переліком: інвентарний №12187, назва об`єкту оренди - плита електрична 6-ти комфор.; інвентарний №12188, назва об`єкту оренди - плита електрична 6-ти комфор.; інвентарний №16436, назва об`єкту оренди - привід універс. для нарізання овочів; інвентарний №16487, назва об`єкту оренди - облицювальна панель „Ресора, інвентарний №16488, назва об`єкту оренди - направляючі трубчасті; інвентарний №16490, назва об`єкту оренди - полиця однорівнева з 1-ю підвіскою; інвентарний №18258, назва об`єкту оренди - піч паро-конвекційна; інвентарний №19303, назва об`єкту оренди - пательня електрична з електромеханізмом; та стягнення неустойки у подвійному розмірі орендної плати за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 60 522,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р., в частині своєчасного повернення орендованого майна після розірвання договору та в частині сплати орендних платежів за користування орендованим майном.

КП „Готельно-житловий комплекс повністю заперечувало проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідачем було наголошено про намагання відповідача повернути частину орендованого майна після розірвання договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р., оскільки відповідач неодноразово звертався до позивача із листами про погодження дати та часу приймання-передачі майна, відповідь на які з боку ДП „Морський торговельний порт „Южний надані так і не були. Крім того, відповідачем було наголошено, що орендоване майно на момент його передання в оренду знаходилось за адресою: м. Южне, вул. Будівельників, 7, де і було фактично передано у користування КП „Готельно-житловий комплекс. При цьому, як було зауважено відповідачем, умовами договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. не встановлено обов`язку відповідача доставити майно за власний рахунок на адресу, відмінну від адреси за якою таке майно було передано в оренду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

02.07.2015р. між ДП „Морський торговельний порт „Южний (Орендодавець) та КП „Готельно-житловий комплекс (Орендар) було укладено договір оренди окремого індивідуально визначеного майна №КХ-62, відповідно до п. п. 1, 2.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно згідно з переліком об`єктів оренди за вартістю, яка визначена за незалежною експертною оцінкою, та наведена у додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору. Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання - передачі майна, що наведений у додатку № 3 та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. п. 2.4, 2.5 договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. у разі припинення або закінчення строку дії цього договору майно повертається Орендарем Орендодавцю в тижневий термін після письмового повідомлення Орендаря, з оформленням акту приймання-передачі майна. У разі не повернення Орендарем майна з оренди після закінчення тижневого терміну після повідомлення орендна плата нараховується Орендодавцем та сплачується Орендарем в подвійному обсязі від розміру щомісячної орендної плати з урахуванням індексу інфляції. Орендар повертає майно Орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна Орендарю цим договором. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

Умовами п. 3.1 договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786, і становить 1277,46 грн. без ПДВ за базовий місяць оренди лютий 2015р., що наведена у додатку №2 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 5.7 договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. Орендар зобов`язується у разі припинення, закінчення або розірвання договору повернути Орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в .оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Положеннями п. 8.2 договору №КХ-62 від 02.07.2015р. визначено, що Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання в разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання орендарем умов цього договору.

Відповідно до п. п. 10.1, 10.7 договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. цей договір діє з моменту його підписання сторонами, але не раніше підписання акту приймання-передачі майна в оренду по 31 грудня 2015р., але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір може бути розірваний достроково в однобічному порядку: у разі невиконання стороною умов цього договору; невиконання стороною вимог страхування державного майна згідно чинного законодавства; загрози пошкодження та псування об`єкту, невиконання протипожежної безпеки; затримання Орендарем орендної плати в розмірах і в строк, передбачених цим договором; у разі виробничої необхідності Підприємства - Орендодавця, протягом двох тижнів з дати письмового попередження Орендаря; у інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Шляхом підписання додатку №1 до договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. сторонами по справі було визначено перелік переданого в оренду державного окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває на балансі ДП „Морський торговельний порт „Южний, до якого було включено 129 одиниць. Крім того, між сторонами по справі було підписано акт приймання-передачі орендованого майна (додаток №3 до договору), з якого вбачається, що майно у кількості 129 одиниць було передано відповідачу у користування. При цьому, у додатку №2 до договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. сторонами було визначено розмір орендної плати за майно, передане відповідачу у користування.

Варто зазначити, що між сторонами по справі також було укладено договір оренди №КХ-109п від 30.12.2015р., за умовами якого відповідачеві також було передано у користування окреме індивідуально визначене майно.

02.06.2016р. між ДП „Морський торговельний порт „Южний та КП „Готельно-житловий комплекс було підписано акти приймання-передачі державного індивідуального майна, відповідно до яких відповідачем було повернуто позивачеві 125 одиниць майна, переданого відповідачу у користування відповідно до умов договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. та договору оренди №КХ-109п від 30.12.2015р.

14.07.2016р. КП „Готельно-житловий комплекс звернулось до ДП „Морський торговельний порт „Южний із листом №148/01-08, відповідно до якого просило прийняти кухонне обладнання, яке не використовується відповідачем. При цьому, відповідач просив узгодити час та дату доставки майна.

У відповідь на лист відповідача листом №4240/02/312/16 від 19.07.2016р. позивачем було повідомлено про готовність прийняти майно, яке позивач просив доставити на базу постачання порту. Листом №5170/01/312/16 від 09.09.2016р. ДП „Морський торговельний порт „Южний повторно просило доставити кухонне обладнання та підписати додаткові угоди до договору №КХ-62 від 02.07.2015р.

Листом №201/01-08 від 28.09.2016р. КП „Готельно-житловий комплекс було повернуто позивачеві не підписані додаткові угоди до договору №КХ-62 від 02.07.2015р., у зв`язку з завищенням позивачем ставки орендної плати за користування майном.

З матеріалів справи вбачається, що додаткова угода №1 від 30.06.2016р. до договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р., якою було викладено п. п. 2.3, 3.1 договору, а також додатки №1, 2, 3 у новій редакції з боку КП „Готельно-житловий комплекс підписана так і не була.

27.12.2016р. ДП „Морський торговельний порт „Южний звернулось до КП „Готельно-житловий комплекс із повідомленням про розірвання договорів оренди, відповідно до якого посилаючись на положення п. п. 8.2, 10.7 договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. та з огляду на неналежне виконання Орендарем зобов`язань за таким договором, повідомило про розірвання договору оренди починаючи з 01.01.2017р. При цьому, позивачем було повідомлено відповідача про необхідність повернення орендованого майна за актом приймання-передачі.

Листом №1407/04/309/17 від 20.03.2017р. ДП „Морський торговельний порт „Южний просило КП „Готельно-житловий комплекс прискорити демонтаж кухонного обладнання для подальшого повернення на користь порту.

22.03.2017р. між ДП „Морський торговельний порт „Южний та КП „Готельно-житловий комплекс було підписано акт приймання-передачі державного індивідуального майно, з якого вбачається, що відповідачем було повернуто позивачеві 7 одиниць майна, переданого у користування на підставі договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р.

Листом №1807/01/309/17 від 07.04.2017р. ДП „Морський торговельний порт „Южний повторно просило КП „Готельно-житловий комплекс прискорити демонтаж кухонного обладнання для подальшого повернення на користь порту.

30.05.2017р. між ДП „Морський торговельний порт „Южний та КП „Готельно-житловий комплекс було підписано акт приймання-передачі державного індивідуального майно, з якого вбачається, що відповідачем було повернуто позивачеві 1 одиницю майна, переданого у користування на підставі договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р.

Листом №84/01-02 від 07.06.2017р. КП „Готельно-житловий комплекс повідомляло про готовність повернути майно за договорами №КХ-62 від 02.07.2015р. та №КХ-109п від 30.12.2015р. При цьому, відповідач просив посприяти у вирішенні питання транспортування майна та узгодити дату та час його передачі.

20.12.2017р. комісією ДП „Морський торговельний порт „Южний було проведено інвентаризацію майна, переданого відповідачу у користування, про що складено акт, з якого вбачається відсутність окремого майна.

Листами від 07.06.2018р., від 09.07.2018р. ДП „Морський торговельний порт „Южний просило відповідача повернути на склади порту орендоване на підставі договорів оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. та №КХ-109п від 30.12.2015р. майно у кількості 13 одиниць.

Листом №95/01-02 від 12.07.2018р. КП „Готельно-житловий комплекс повторно повідомляло про готовність повернути майно за договорами №КХ-62 від 02.07.2015р. та №КХ-109п від 30.12.2015р. При цьому, відповідач просив посприяти у вирішенні питання транспортування майна та узгодити дату та час його передачі.

Листом №103/01-02 від 30.07.2018р. КП „Готельно-житловий комплекс було повідомлено позивача, що орендоване майно у кількості 13 одиниць буде повернуто відповідачем на склади ДП „Морський торговельний порт „Южний в найкоротший термін.

21.08.2018р. КП „Готельно-житловий комплекс було складено акт огляду та перевірки технічного стану індивідуально визначеного майна, відповідно до якого комісією відповідача було встановлено, що майно у кількості 13 одиниць є непридатним для експлуатації.

Листом №56/01-02 від 24.05.2019р. КП „Готельно-житловий комплекс в черговий раз повідомляло позивача про готовність повернути майно за договорами №КХ-62 від 02.07.2015р. та №КХ-109п від 30.12.2015р. на вимогу ДП „Морський торговельний порт „Южний.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до КП „Готельно-житловий комплекс, позивачем було наголошено, що відповідачем у порушення прийнятих на себе за умовами договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. зобов`язань не було повернуто орендоване майно у тижневий термін після розірвання договору за ініціативою позивача. Наведене, за переконанням позивача, свідчить про наявність підстав для вилучення майна у відповідача та стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 761 цього Кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Положеннями ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна від 10 квітня 1992 року за N 2269-XII (з наступними змінами і доповненнями) передбачено, що цей закон регулює: організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Згідно зі ст. ст. 782, 783 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

В силу приписів ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як зазначалось вище по тексту рішення, ДП „Морський торговельний порт „Южний листом від 27.12.2016р. було повідомлено КП „Готельно-житловий комплекс про розірвання договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р., що, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 651 ЦК України, дозволяє суду дійти висновку, що вказаний договір є розірваним з 01.01.2017р. При цьому, з огляду на умови п. п. 2.4, 2.5 договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р., КП „Готельно-житловий комплекс зобов`язано у тижневий термін після отримання вказаного повідомлення повернути майно за актом приймання - передачі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини. У разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов`язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Положеннями п. 5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна від 29 травня 2013 року N 12 передбачено наступне. Застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язань з повернення об`єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов`язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу положень ч. 1-2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Так, з висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України, за II півріччя 2014 р. (лист від 01.04.2015р.) вбачається, що для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно не виконав цього обов`язку (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі N 3-70гс14). Положеннями ч. 2 ст. 785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі за час прострочення у разі невиконання наймачем обов`язку з повернення речі. Обов`язковою умовою нарахування подвійної плати за користування річчю і необхідною умовою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України є наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 2 вересня 2014 р. у справі N 3-85гс14).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

З огляду на вищенаведені положення чинного законодавства, господарський суд доходить висновку, що для вирішення питання щодо наявності правових підстав як для вилучення майна у відповідача, так і для стягнення неустойки суду необхідно дослідити питання неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо повернення майна, тобто наявність у діях КП „Готельно-житловий комплекс вини.

Як зазначалось вище по тексту рішення, ДП „Морський торговельний порт „Южний на виконання договору №КХ-62 від 02.07.2015р. було передано у користування відповідача 129 одиниць індивідуально визначеного майна. При цьому, протягом періоду з 02.06.2016р. по 30.05.2017р. відповідачем було повернуто частину орендованого майна. Проте, решта майна у кількості 8 одиниць після розірвання договору №КХ-62 від 02.07.2015р. на вимогу позивача відповідачем так і не була повернута.

Необхідно зауважити, що п. 2.5 договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. передбачено обов`язок КП „Готельно-житловий комплекс повернути майно Орендодавцю у порядку, який є аналогічним порядку, встановленому при передачі майна у користування. Варто зауважити, що положеннями договору не визначено порядку передачі майна у користування, а також не зазначено фактичного місця знаходження майна на момент його передачі. Поряд з цим, з акту приймання передачі майна (додаток №3 до договору №КХ-62 від 02.07.2015р.), а також актів приймання повернення майна вбачається, що вказані акти були складені на території ДП „Морський торговельний порт „Южний, що дозволяє суду дійти висновку про необхідність повернення відповідачем майна у порядку, аналогічному порядку, встановленому для передачі майна в оренду, тобто шляхом повернення його на територію ДП „Морський торговельний порт „Южний. Про обізнаність відповідача щодо необхідності повернення майна саме на територію порту свідчить лист №103/01-02 від 30.07.2018р., відповідно до якого КП „Готельно-житловий комплекс було повідомлено позивача про повернення орендованого майна на склади порту.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вжиття КП „Готельно-житловий комплекс необхідних та достатніх дій щодо повернення майна на територію ДП „Морський торговельний порт „Южний. При цьому, лише надсилання відповідачем листів на адресу позивача про готовність повернути майно не є достатнім доказом на підтвердження реального вжиття КП „Готельно-житловий комплекс заходів щодо повернення майна. За таких обставин господарський суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо повернення майна після розірвання договору №КХ-62 від 02.07.2015р.

Господарський суд відхиляє доводи КП „Готельно-житловий комплекс, яким було наголошено, що на момент передання майна в оренду таке майно знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 , де і було фактично передано у користування, оскільки будь-яких доказів на підтвердження наведених доводів відповідачем суду надано не було. Крім того, господарським судом критично оцінюються доводи відповідача про відсутність у останнього обов`язку за власний рахунок доставити майно на адресу порту, оскільки положеннями чинного законодавства та умовами договору №КХ-62 від 02.07.2015р. саме на орендаря покладено обов`язок повернути майно орендодавцю після припинення договірних правовідносин, заходів щодо повернення якого з боку КП „Готельно-житловий комплекс вжито не було.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна.

Господарським судом також відхиляються доводи КП „Готельно-житловий комплекс щодо необхідності застосування при вирішенні даного спору п. 1 ч. 1 ст. 532 ЦК України, оскільки вказаними положеннями цивільного законодавства визначено порядок виконання зобов`язання щодо нерухомого майна. Проте, як зазначалось вище по тексту рішення, відповідачеві на умовах договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р. було передано у користування окреме індивідуально визначене рухоме майно.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019р. по справі №910/16744/17 вказала, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа має виконати зобов`язання на користь позивача, але відмовляється від виконання останнього чи уникає його. Примусове виконання обов`язку в натурі має наслідком імперативне присудження за рішенням суду (стягнення, витребування тощо), і не спрямоване на підсилення існуючого зобов`язання, яке не виконується, способом його відтворення в резолютивній частині рішення суду аналогічно тому, як воно було унормовано сторонами у договорі.

Господарський суд зазначає, що ДП „Морський торговельний порт „Южний, виходячи зі змісту правовідносин, було обрано ефективний спосіб поновлення порушеного права. Поряд з цим, господарський суд зазначає про некоректне формулювання позивачем позовних вимог про вилучення майна у відповідача, оскільки спірні правовідносини виникли з договірних орендних зобов`язань неналежне виконання яких з боку відповідача призвело до порушення прав позивача як орендодавця, за захистом яких останній і звернувся до суду з даними позовними вимогами.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ДП „Морський торговельний порт „Южний позовних вимог у названій частині шляхом зобов`язання відповідача передати на користь позивача частину державного окремого індивідуально визначеного майна, наданого у строкове платне користування, згідно з переліком у кількості 8 одиниць.

З огляду на викладене, враховуючи висновки суду щодо неналежного виконання КП „Готельно-житловий комплекс обов`язку щодо повернення майна після розірвання договору оренди №КХ-62 від 02.07.2015р, приймаючи до уваги ненадання відповідачем доказів на підтвердження існування виключних обставин, які б унеможливлювали повернення орендованого майна, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача неустойки у подвійному розмірі орендної плати за прострочення повернення об`єкта оренди.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок неустойки, яка була нарахована позивачем за несвоєчасне повернення відповідачем 8 одиниць орендованого майна протягом періоду з січня 2017р. по лютий 2019р., у розмірі 60 522,77 грн., господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість. Наведене має наслідком необхідність задоволення заявлених ДП „Морський торговельний порт „Южний позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення із КП „Готельно-житловий комплекс неустойки у розмірі 60 522,77 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених державним підприємством „Морський торговельний порт „Южний до комунального підприємства „Готельно-житловий комплекс позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повернути майно та стягнення неустойки у розмірі 60 522,77 грн. відповідно до ст. ст. ст. 15, 16, 509, 525, 526, 530, 532, 610 612, 614, 617, 651, 759, 782, 783, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 17, 26, 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви розподіляються відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати комунальне підприємство „Готельно-житловий комплекс /65481, Одеська область, м. Южне, вул. Будівельників, 7, ідентифікаційний код 23215909/ передати на користь державного підприємства „Морський торговельний порт „Южний /65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 13, ідентифікаційний код 04704790/ частину державного окремого індивідуально визначеного майна, наданого у строкове платне користування, згідно з переліком

№Інв. № об`єкту орендиНазва об`єкту оренди (марка обладнання) .
1.12187плита електрична 6-ти комфор.
2.12188плита електрична 6-ти комфор.
3.16436привід універс. для нарізання овочів
4.16487облицювальна панель «Ресора»*
5.16488направляючі трубчасті
6.16490 полиця однорівнева з 1-ю подвіскою
7.18258піч паро-конвекційна
8.19303пательня електрична з електромеханізмом

3. Стягнути з комунального підприємства „Готельно-житловий комплекс /65481, Одеська область, м. Южне, вул. Будівельників, 7, ідентифікаційний код 23215909/ на користь державного підприємства „Морський торговельний порт „Южний /65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 13, ідентифікаційний код 04704790/ неустойку у розмірі 60 522,77 грн. /шістдесят тисяч п`ятсот двадцять дві грн. 77 коп./, судовий збір у розмірі 3 842,00 грн. /три тисячі вісімсот сорок дві грн. 00 коп./

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.09.2019р.

Суддя С.П. Желєзна