ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа №909/708/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

Секретар судового засідання Андреюк Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу в.о. керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області, вих. №01-1640вих19 від 18.07.2019 (вх. №ЗАГС 01-05/2747/19 від 22.08.2019)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 (ухвала підписана 10.07.2019)

про повернення позовної заяви

у справі № 909/708/19 (суддя Скапровська І.М.)

за позовом керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області, м. Івано-Франківськ,

в інтересах держави в особі Марковецької сільської ради, с. Марківці, Тисменицький р-н., Івано-Франківська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Полістар, м. Мукачево, Закарпатська область

про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 240 536,97 грн.

за участю представників:

прокурор Макогон Ю.І.;

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року керівник Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Марковецької сільської ради звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полістар" про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 240 536,97грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 у справі №909/708/19 позовну заяву повернуто прокурору.

Ухвала суду мотивована тим, що прокурор не довів необхідності захисту інтересів держави та підстав звернення до суду від імені Марковецької сільської ради, до компетенції якої віднесені відповідні повноваження, оскільки матеріали позовної заяви не містять відомостей стосовно того, які саме обставини перешкоджають захисту інтересів держави безпосередньо органом місцевого самоврядування, що є юридичною особою, наділений власними повноваженнями, в межах яких діє самостійно і несе відповідальність за свою діяльність відповідно до закону, має процесуальну правоздатність відповідно до ст. 44 ГПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою, в.о. керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 у справі №909/708/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги прокурор покликається на положення ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та зазначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Апелянт зазначає, що підставою для подачі місцевою прокуратурою позову у даній справі та представництва інтересів Марковецької сільської ради є тривале невжиття останньою заходів, спрямованих на стягнення безпідставно збережених коштів з відповідача, що суттєво порушує інтереси органу місцевого самоврядування, завдає значну шкоду державі та є виключним випадком, передбаченим ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Сторони відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №909/708/19 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Плотніцького Б.Д. та Кравчук Н.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою в.о. керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 у справі № 909/708/19.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 розгляду апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 16.09.2019.

В судове засідання 16.08.2019 прибув прокурор.

Сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 у справі №909/708/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

05.07.2019 на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Марковецької сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полістар" про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 240 536,97грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.02.2013 на підставі договору купівлі-продажу Товариства з обмеженою відповідальністю Полістар придбало приміщення автозаправної станції загальною площею 77,6 м.кв., що знаходиться у с. Марківці Тисменицького району Івано-Франківської області. Рішенням Марковецької сільської ради від 19.04.2013 Товариству з обмеженою відповідальністю Полістар надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою та дано дозвіл сільському голові укласти договір оренди земельної ділянки на 10 років після виготовлення технічної документації. Однак, відповідач у встановленому законом порядку не оформив право користування земельною ділянкою, а отже без законних підстав зберіг у себе майно кошти за оренду землі у розмірі 264 381, 80 грн. ( за період з 01.09.2015 по 31.05.2019).

Звертаючись із даним позовом до суду, прокурор визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах - Марковецьку сільську раду та зазначив, що орган місцевого самоврядування не вживає заходів щодо стягнення з ТОВ "Полістар" безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що порушує інтереси органу місцевого самоврядування, завдає значну шкоду державі, ускладнює фінансування програм і заходів

Відповідно до положень ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 цього Кодексу передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб`єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою зазначеної участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені у статті 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь у процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

За змістом частин 3 - 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 цієї норми прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

За змістом частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, передбачає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо). (правова позиція, викладена в ухвалах Верховного Суду від 07.05.2018 року у справі №910/18283/17, від 10.07.2018 року у справі №812/1689/16, постановах від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 року у справі №687/379/17-ц).

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Підстави представництва прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор, звертаючись із позовом про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 240 536,97 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю Полістар на користь Марковецької сільської ради зазначив, зокрема, що несплата таких коштів тягне за собою ненадходження коштів до місцевого бюджету, а, відтак, порушує інтереси держави.

При цьому, прокурор зазначив, що органом, уповноваженим здійснювати функції у спірних правовідносинах, є Марковецька сільська рада, яка не вживала заходів щодо стягнення вказаних коштів у судовому порядку, що, на думку прокурора, свідчить про неналежне виконання зазначеним органом своїх повноважень.

Колегія суддів зазначає, що позов у цій справі прокурором подано в інтересах держави в особі Марковецької сільської ради, яка є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів у спірних правовідносинах у судовому порядку; при зверненні із цим позовом прокурор не обґрунтував наявності обставин, що перешкоджають захисту інтересів держави безпосередньо органом місцевого самоврядування, а, відтак, і наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування у даній справі.

Як зазналось вище, саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є підставою для прийняття судом рішення у такому спорі по суті, оскільки за змістом статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи у разі відсутності підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурором не надано та, відповідно, матеріали справи не містять доказів того, що Марковецька сільська рада не має можливості самостійно захистити права у наведеному випадку, як і не доведено прокурором неналежності здійснення нею такого захисту.

Враховуючи наведені положення законодавства та зважаючи на обставини, встановлені судом першої інстанції і не спростовані скаржником, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви є обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Між тим, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 у справі №909/708/19 грунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281- 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 у справі №909/708/19 залишити без змін, апеляційну скаргу в.о. керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок і строк оскарження встановлені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено 24.09.2019