ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Справа № 903/131/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Янкевич Л.Д.

відповідача 1: не з`явився

відповідач 2: Драпак Д.А.

третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" на ухвалу господарського суду Волинської області, постановлену 25.07.19р. суддею Якушева І. О., повний текст складено 30.07.19р. у справі № 903/131/19

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз",

до відповідача-1: Фізичної особи - підприємця Дубинець Вікторії Леонідівни,

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Іствуд-Україна"

третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1

про стягнення 496 769,54 грн. шкоди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 11.07.2019 позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» до ФОП Дубинець Вікторії Леонідівни , ТОВ "Іствуд-Україна" про стягнення 496 769,54 грн. шкоди на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України залишено без розгляду.

ТОВ "Іствуд-Україна" звернулось в суд першої інстанції з заявою про стягнення з позивача судових витрат на підставі ч.ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України в сумі 25357,81 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 27.07.19 року заяву ТОВ "Іствуд-Україна" задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" на користь ТОВ "Іствуд-Україна" 22854 грн. 01 коп. судових витрат; у стягненні 2503 грн. 80 коп. судових витрат - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги відповідача про стягнення 22854,01 грн. судових витрат, які включають витрати на професійну правничу допомогу, витрати на проїзд адвоката та його проживання, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції зазначив, що включення ТОВ «ІСТВУД-УКРАЇНА» до складу судових витрат добових в розмірі 2503,80 грн. є безпідставним, оскільки виплата добових передбачає наявність трудових відносин між підприємством, установою, організацією та особою, якій виплачено добові.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивача звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 25.07.19 року та відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем не доведено, які саме необгрунтовані дії позивача були здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали. При цьому апелянт вказує на те, що звернення з позовом до суду не свідчить про необгрунтованість дій позивача, оскільки це є його правом позивача, визначеним ГПК України. Скаржник стверджує, що позов судом по суті не розглядався, а відтак, не встановлена його безпідставність.

Відповідач 2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Зокрема, зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні письмові обгрунтування усного клопотання позивача про необхідність залучення ТОВ «Іствуд-України» співвідповідачем, розрахунок шкоди, який підлягає стягненню з відповідача 2, що суперечить вимогам ст. 162 ГПК України.

Вважає, що дії позивача суперечать приписам ч. 3 ст. 177 ГПК України та не сприяють швидкому вирішенню справи.

В судове засідання представники відповідача 1 та третьої особи не з`явились. Про дату, час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін, оскільки останні не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовільнити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про розподіл судових витрат, якою суд стягнув з позивача на користь відповідача 2 витрати на правничу допомогу на підставі ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України.

Питання, яке розглядається, стосується наявності правових підстав для компенсації відповідачу 2 понесених ним судових витрат, у зв`язку із залишенням позову без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст.226 ГПК України.

За загальним правилом відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 5 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Оцінюючи заяву відповідача 2, колегія вважає, що обґрунтування жодної із наведених вище обставин заява ТОВ "Ісвуд-Україна" не містить, у зв`язку з наступним.

Стверджуючи про необґрунтованість дій позивача, відповідач посилається лише на те, що залучення ТОВ «Ісвуд-України» в якості відповідача, має формальний характер з метою затягування судового процесу, оскільки, відсутні належні письмові обгрунтування про необхідність залучення товариства в якості відповідача 2, не надано належного розрахунку завданої шкоди, яка повинна бути стягнута з відповідача 2; позивачем не надано докази того, що газопровід пошкоджено під час проведення землерийних робіт екскаватором відповідача 2.

Суд звертає увагу на те, що сам по собі факт звернення з позовом до суду не свідчить про необгрунтованість дій позивача, оскільки це право передбачене Конституцією, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації судових витрат, відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду є необгрунтованими та у чому вони виражені.

Суд вважає необґрунтованим твердження скаржника про те, що його безпідставно залучено в якості відповідача у даній справі без належного письмового обгрунтоування, оскільки, зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень.

Статтею 48 ГПК України, якою врегульовано питання залучення судом співвідповідача, як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не передбачено обов`язкової письмової форми клопотання про залучення співвідповідача у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в судовому засіданні 21.05.2019 заявив усне клопотання про залучення ТОВ «Ісвуд-України» в якості відповідача у даній справі. Суд, оцінивши його, обгрунтовуючи тим, що 21.08.2018 між ТОВ "Іствуд-Україна" та ФОП Дубинець В.Л, як підрядником, було укладено договір підряду № 210818-1, згідно п. 1.1 якого підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами виконати роботи екскаватора на території замовника: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Привокзальна, 14 відповідно до погодженої договірної ціни в обумовлений цим договором строк, а замовник зобов`язується надати підрядникові місце роботи, забезпечити своєчасне фінансування робіт, прийняти належним чином виконані роботи і повністю сплатити їх вартість, вважав за необхідне на підставі ч. 1 ст. 48 ГПК України, залучити до участі у справі співвідповідачем ТзОВ "Іствуд-Україна", яке є замовником виконання підрядних робіт за договором № 210818-1 від 21.08.18р.

При цьому договір підряду № 210818-1 від 21.08.18р. до матеріалів справи залучено відповідачем 1 - ФОП Дубинець В.Л. Пошкодження газопроводу, згідно акта аварійної ситуації від 29.08.18р. (т.1 а.с. 14) відбулося у м . Луцьку , вул. Привокзальна 14 .

А відтак, безпосередньо суд залучення ТОВ "Іствуд -Україна" співвідповідачем у справі визначив необхідним, у зв`язку з чим твердження представника товариства про безпідставність заявленого до нього позову, враховуючи факт відсутності розгляду справи по суті та визначеною судом доцільністю залучення товариства співвідповідачем, колегія суддів вважає необгрунтованим та недоведеним.

Твердження суду першої інстанції, що усне клопотання про залучення відповідача у даній справі суперечить вимогам ст. 162 ГПК України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, суд задовільнив клопотання, та не застосував вимоги ст. ст. 43, 174 ГПК України.

Разом з тим, твердження суду першої інстанції, що дії позивача щодо продовження строку розгляду підготовчого засідання не грунтуються на приписах ч.3 ст.177 ГПК України та не сприяли швидкому вирішенню спору, колегія суддів оцінює критично, виходячи з наступного.

В судовому засіданні 08.05.19 р. представник позивача дійсно звернувся до суду з клопотання про продовження строку розгляду підготовчого засідання, однак, суд першої інстанції не задовільнив вказане клопотання, покликаючись на те, що ухвалою від 17.04.19 р. за клопотанням відповідача 1 строк підготовчого провадження вже було продовжено на 30 днів, а повторне продовження строку підготовчого засідання ГПК України не передбачає.

Колегія суддів зазначає, що дії позивача в частині заявлення клопотань регламентовані ГПК України. При цьому до обов`язку суду належить здійснення оцінки таких клопотань та постановлення відповідних процесуальних рішень за результатами їх розгляду. Клопотання позивача про продовження строку підготовчого засідання, яке було відхилене судом, не може бути розцінене як затягування розгляду справи або несприяння швидкому її вирішенню, оскільки не призвело до будь-яких процесуальних наслідків. Окрім того, сам факт подання такого клопотання 08.05.2019 не може впливати на оцінку дій позивача в межах розгляду заяви про компенсацію витрат відповідачеві 2, оскільки станом на 08.05.2019 відповідач 2 (ТОВ "Іствуд-Україна" залучений 21.05.2019 ) не був залучений до справи та не міг нести жодних витрат, пов`язаних з її розглядом.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалами господарського суду розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі за клопотанням відповідача -1 та неявка в судове засідання третьої особи. Вказане на думку апеляційного суду підтверджує те, що дії інших учасників, а не позивача, сприяли продовженню строку підготовчого провадження понад встановлений ГПК України термін.

Щодо твердження скаржника про пошкодження газопровіду під час землерийних робіт, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Суд першої інстанції не вирішував питання про те, чи подано позивачем належні докази на підтвердження того факту, що підземний газопровід пошкоджено саме екскаватором-навантажувачем марки JCB3CX; належні докази про те, що сталевий підземний газопровід пошкоджено під час проведення землерийних робіт, оскільки, суд не вирішував спір по суті та не ухвалював рішення у справі № 903/131/19.

А тому наведені вище доводи не можуть свідчити про необґрунтованість дій позивача.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 09.07.2019 у справі №922/592/17; від 25.07.19 р. у справі № 910/11310/18.

Інших доказів необгрунтованих дій позивача при розгляді даної справи сторона заявника не навела, а суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вказав.

Водночас, колегія суддів зазначає, що аналіз обставин розгляду цієї справи у суді першої інстанції свідчить про добросовісність користування позивачем наданими йому процесуальними правами та відсутність з його сторони зловживань щодо них.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем2 не доведено необгрунтованості дій позивача при розгляді даної справи, що могло б бути підставою для звернення з вимогами про компенсацію здійснених ТОВ "Іствуд-Україна" витрат.

Таким чином, вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви про компенсацію судових витрат саме на підставі ч. 5 ст. 130 ГПК України, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про стягнення з позивача понесених витрат у цій справі, а тому, апеляційний суд скасовує оскаржувану ухвалу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід залишити за відповідачем 2.

Керуючись ст. ст. 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" на ухвалу господарського суду Волинської області від 25.07.19р. у справі № 903/131/19 задовільнити.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 25.07.19р. у справі № 903/131/19 скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмкженою відповідальністю "Іствуд-Україна" про стягнення з позивача судових витрат в порядку ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/131/19 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "17" вересня 2019 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.