УХВАЛА

м. Київ

24.09.2019Справа № 910/13024/19

Суддя Господарського суду міста Києва Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (01103, м. Київ, вул. Драгомирова, 10/10)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Майдан-Плаза" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 27-Б, оф. 52)

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Майдан-Плаза" про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 34 (групи приміщень № 52) (в літ. А), загальною площею 535,00 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 27б, що належать іпотекодавцю Товариства з обмеженою відповідальністю "Майдан-Плаза".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29.12.2010, який укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Майдан-Плаза", в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 017/2-2011/840 від 09.09.2011, який укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" та боржником за основним зобов`язанням - ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", суд встановив наступне.

Відповідно до відомостей, розміщених у базі даних суду "Діловодство господарського суду" вбачається, що 02.09.2019 Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо" вже зверталось до Господарського суду міста Києва з аналогічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Майдан-Плаза" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва №910/11871/19 від 05.09.2019 суд відмовив Публічному акціонерному товариству "Банк Камбіо" у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Вичерпний перелік спорів, які відносяться до юрисдикції господарського суду, визначені у статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України в редакції, що набрала чинності 15.12.2017, передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

В свою чергу, Цивільний процесуальний кодекс України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що даний спір виник між позивачем як кредитором та відповідачем як іпотекодавцем при виконанні кредитного договору, укладеного з фізичною особою, яка не є підприємцем, -ОСОБА_1 .

Матеріалами позовної заяви та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює господарську діяльність.

Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, стороною якого є фізична особа, яка не є підприємцем, що не відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами Господарського процесуального кодексу України.

У даному випадку суд звертає увагу, що захист прав кредитора у межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності, оскільки не допускає роз`єднання вимог кредитора до сторін основного і забезпечувальних зобов`язань залежно від суб`єктного складу останніх. Вказане підтверджує і припис пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017.

Тобто, з дати набрання чинності нової редакції ГПК України господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Така юрисдикція визначається, враховуючи суб`єктний склад основного зобов`язання.

Такі висновки суду підтверджуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду щодо застосування вищезазначених норм процесуального права у подібних правовідносинах (постанови від 13.03.2018 у справі № 415/2542/15-ц (провадження № 14-40цс18), від 17.04.2018 у справі № 545/1014/15-ц (провадження № 14-54цс18), від 27.06.2018 № 534/1898/14-ц (провадження № 14-215цс18), від 07.11.2018 № 755/13532/15-ц (провадження № 14-319цс18), від 13.03.2019 у справі № 0417/12398/2012 (провадження № 14-553цс18)).

Приймаючи до уваги, що Публічному акціонерному товариству "Банк Камбіо" ухвалою Господарського суду міста Києва №910/11871/19 від 05.09.2019 вже було відмовлено у відкритті провадження за ідентичною позовною заявою, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, у суду відсутні правові підстави для повторного розгляду вказаної позовної заяви, й відповідно суд відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, на виконання вимоги частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд вчергове роз`яснює позивачу, що оскільки предметом позову є вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, який укладений з фізичною особою, яка не є підприємцем, то такий спір за суб`єктним складом сторін основного зобов`язання підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству "Банк Камбіо" у відкритті провадження у справі.

2. Позовну заяву та додані до неї документи повернути заявнику.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи на 68 аркушах.

Ухвала набирає законної сили 24.09.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л. Г. Пукшин