ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року Справа № 923/172/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Мальцевій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м. Київ,

до відповідача-1: Фермерського господарства "Аделаїда" відокремлена садиба, с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області,

до відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Херсон,

про стягнення 8974524,54 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - адвокат Михайлик Л.Г., на підставі довіреності № 730 від 18.12.2018р.;

від відповідача-1 - адвокат Салата І.І., на підставі ордеру ХС № 136550;

від відповідача-2 - не з`явився.

Судове засідання відбувається в режимі відеоконференції з Касаційним господарським судом у складі Верховного суду.

У відповідності до ч.1 п.1статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть справи: 11 березня 2019 року Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (надалі - ПАТ «ДПЗК України») подано позов до відповідача-1 - Фермерського господарства "Аделаїда" відокремлена садиба (надалі - ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба, або Товариство) та відповідача-2 - ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) про стягнення солідарно 8974524,54 грн., з яких: 1152575,34 грн. відсотки річних за користування чужими грошовими коштами (30%) за період з 10.04.2018 по 24.09.2018 нарахованих на підставі п.5.4. Договору поставки майбутнього врожаю №ЖТМ0001П-Ф від 04.04.2018р. (надалі - Договір), 2175000,00 грн. штрафу нарахованого у розмірі 25% від суми попередньої оплати на підставі п.5.4. Договору; 600300,00 грн. неустойки нарахованої у розмірі 0,3% від суми недопоставленого товару за період з 02.09.2018р. по 24.09.2018р. у відповідності до умов п.6.3. Договору; 4350000,00 грн. штрафу нарахованого у розмірі 50% від суми попередньої оплати на підставі п.6.3. Договору та 696649,20 грн. курсової різниці, обрахованої за умовами п.5.5. Договору. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів.

Позов обґрунтовано порушенням ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба договірних зобов`язань за договором поставки майбутнього врожаю №ЖТМ0001П-Ф від 04.04.2018р. - не поставкою зерна пшениці третього класу в обсязі 2900,00 тонни у встановлений строк (надалі - Товар). З урахуванням наведеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом до ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба та ОСОБА_1 , оскільки за договором поруки б/н від 04.04.2018 остання виступила поручителем перед ПАТ «ДПЗК України» за виконання ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба зобов`язань за вказаним Договором.

Справу згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2019, розподілено судді ОСОБА_2

Ухвалою від 14.03.2019 позовну заяву, на підставі ст. 174 ГПК України, залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Після усунення позивачем недоліків, ухвалою від 02.04.2019 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

18 квітня 2019 року до суду від відповідача-1 у справі надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказувалося, що виконання зобов`язань за Договором було унеможливлено настанням обставин форс-мажору - несприятливими погодними умовами в липні 2018 року, що унеможливило виконання відповідачем-1 умов договору щодо поставки зерна. На підтвердження обставин непереборної сили (форс-мажору) надано Сертифікат №8225 від 03.09.2018 про форс-мажорні обставини, виданий Торгово-промисловою палатою України, який надсилався на адресу позивача листом №180 від 05.09.2018., в якому повідомлявся позивач про настання форс-мажорних обставин. До відзиву надано докази в обґрунтування, наведених у ньому обставин та докази надіслання відзиву з додатками іншим учасникам справи.

28 травня 2019 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив, в якій позивач спростовує доводи відповідача-1, викладені у відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Дану відповідь суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

04 червня 2019 року до суду від відповідача-1 у справі надійшло заперечення на відповідь позивача на відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Дане заперечення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 05.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом сторін.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 , 25.07.2019 року згідно розпорядження керівника апарату господарського суду Херсонської області № 300, призначено повторний авторозподіл справи, за результатами якого справу розподілено судді Нікітенко С.В.

Ухвалою від 26.07.2019р. суддя Нікітенко С.В. прийняв справу № 923/172/19 до провадження, розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 21 серпня 2019 року.

Представник відповідача-2 у судове засідання 21.08.2019р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на ті обставини, що належним чином та завчасно повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача-2 не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач-2 у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні 21.08.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та у відповіді на відзиви відповідача-1.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 21.08.2019 проти задоволення позову заперечував у повному обсязі посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 21.08.2019р. судом було оголошено перерву до 06.09.2019.

Представник відповідача-2 у судове засідання 06.09.2019р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 06.09.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 06.09.2019 проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

У судовому засіданні 06.09.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам позивача та відповідача-1 про дату складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріалами справи свідчать, що 04.04.2018, між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (надалі - покупець або позивач) і Фермерським господарством "Аделаїда" відокремлена садиба (надалі - постачальник або відповідач-1) був укладений договір поставки зерна майбутнього врожаю №ЖТМ0001П-Ф (надалі - Договір), у порядку та на умовах якого постачальник у визначений сторонами строк поставляє покупцю наступну сільськогосподарську продукцію українського походження: зерно пшениці третього класу; одиниця виміру Товару метрична тонна; кількість Товару 2900,00; Покупець, у свою чергу, зобов`язався прийняти Товар (поставлений насипом) та оплатити його (п.1.1. Договору).

Пунктом 1.1.1. Договору сторони визначили якісні показники Товару: вологість, макс. - 14%; натура, мін. - 760 г/л; білок, мін. - 11,5%; клейковина, мін. - 19%; число падіння, мін. - 220 сек.; сміттєва домішка, макс. - 2,0%; зернова домішка, макс. - 8%; сажкових зерен, макс. - 5%; зерна пошкоджені клопом-черепашкою, макс. - 2,0%; ріжки, фузаріоз - не допускається. Інші показники згідно ДСТУ 3768:2010.

Згідно п.6.6. Договору покупець має право приймати Товар іншої якості, ніж це передбачено п.1.1.1. Договору, про що укладається додаткова угода до Договору та відповідно корегується ціна та вартість Товару із застосуванням премії/дисконту в розмірі 50 грн. від закупівельної ціни за кожен клас Товару.

За умовами п.1.2. Договору строк поставки: по 01.09.2018 включно. При цьому сторони визначили, що поставка відповідної партії Товару вважається здійсненою в момент підписання між Покупцем та Постачальником акту приймання-передачі відповідної партії Товару на умовах поставки передбачених Договором (п.1.2.1.).

Пунктом 1.3. Договору погоджено умови поставки: ЕХW ДПЗКУ, ПАТ (філія Черняхівський елеватор", 12301, смт. Черняхів, вул. Індустріальна, буд. 42, Черняхівського рану Житомирської області), СРТ - Миколаївський портовий елеватор філія ПАТ ДПЗКУ. Фактична адреса: 54042, м. Миколаїв, вул. 1-Слобідська, буд. № 122, корпус 1М, Миколаївська область; СРТ - Одеський зерновий термінал філія ПАТ ДПЗКУ. Фактична адреса: 65003, м. Одеса, вул. Хлібна Гавань, буд. 4, Одеська область (згідно ІНКОТЕРМС 2010), якщо інший зерновий склад (зерносховище) не вказаний у листі Покупця, що направлений на адресу для листування Постачальника, який є невідною частиною Договору.

Необхідною умовою для приймання кожної окремої партії Товару є надання наступних, належним чином оформлених документів: договір складського зберігання між зерновим (товарним) складом та Покупцем; складські документи Постачальника на партію Товару; картка аналізу зерна (форма №47) на партію Товару.

Постачальник зобов`язаний надати одночасно з Товаром (кожною його партією) наступні документи: додаткову угоду на партію Товару; акт приймання-передачі партії Товару; видаткову накладну на партію Товару (п.2.3., п.2.3.1. Договору).

Відповідно п.1.5. Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання акту приймання-передачі Товару та оформлення складського документу на Товар на користь Покупця (при поставці на умовах EXW), або реєстр ТТН (при поставці Товару на умовах СРТ) та передачі Покупцю документів зазначених у п.2.3.1. Договору.

Виходячи з умов п.3.1., п.3.1.1. Договору, попередня оплата Товару здійснюється за умови прийняття страховою компанією майбутнього врожаю на страхування згідно Договору комплексного страхування, із розрахунку ціни одиниці виміру Товару (станом на момент укладення Договору), яка складає 2500,00 грн. за одиницю виміру Товару без ПДВ. Сума попередньої оплати за Товар становить 8700000,00грн, у тому числі ПДВ.

Пунктом 3.2. Договору сторони передбачили, що сума доплати (надалі - СД), з урахуванням ПДВ, визначається за формулою: СД=((ЦІНА пост на елеватор/КУРС2 ПО/КУРС1) х КУРС2- К х N) х кількість товару, де ПО сума попередньої оплати за 1 тонну Товару з ПДВ; КУРС1 курс долару США до української гривні (офіційний курс гривні) на дату здійснення попередньої оплати та оприлюднений в Інтернет на сайті http://www.bank.gov.ua. При цьому, якщо при здійсненні остаточного розрахунку КУРС2< КУРС1 тоді КУРС2=КУРС1. ЦІНА пост елеватор ціна в гривні, що склалась на момент поставки товару на умовах ЕХW (СРТ) відповідної філії ПАТ «ДПЗКУ», зернового складу, порту. КУРС2 курс долару США до української гривні (офіційний курс гривні) на дату здійснення поставки Товару та оприлюднений в Інтернет на сайті http://www.bank.gov.ua. К коефіцієнт зменшення ціни за кожен день з дати вчинення попередньої оплати до дати здійснення поставки товару, який дорівнює ПОх10,5%/365 (у разі поставки товару на філії ПАТ «ДПЗКУ») та ПОх11%/365 (у разі поставки Товару на зернові склади, що не належать ПАТ «ДПЗКУ»). N кількість днів з дати вчинення попередньої оплати до дати здійснення поставки товару.

При цьому, п.3.3. Договору сторони визначили, що ціна одиниці виміру Товару (відповідної партії), за якою здійснюються остаточні розрахунки (п.4.2. Договору) відображається в Додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною Договору.

У відповідності до п.4.1. та п.4.2. Договору Покупець протягом 15 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором зобов`язується перерахувати кошти (попередня оплата Товару), передбачені п.3.1.1. Договору на поточний рахунок Постачальника (на підставі рахунку-фактури останнього) за вирахуванням грошової суми передбаченої у п.4.2. Договору. Покупець утримує грошову суму із коштів, які належали до виплати Постачальнику у відповідності до п.4.1. Договору у розмірі, визначеному в Договорі комплексного страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур (надалі - Договір комплексного страхування) і сплачує її як страховий платіж на підставі виставленого рахунку-фактури.

Виходячи з умов п.2.4. та п.4.3. Договору остаточний розрахунок з Постачальником проводиться Покупцем на підставі наявності в останнього таких документів (належним чином оформлених): складські документи на Товар, виписані Покупцю (при поставці на умовах ЕХW) або реєстр ТТН (при поставці Товару на умовах СРТ); акт (акти) приймання-передачі всього обсягу товару, що підписаний(і) Покупцем та Постачальником і, за необхідності, Зернового складу; всі видаткові накладні на Товар; рахунок-фактура на весь Товар; всі податкові накладні, які мають бути зареєстровані у порядку та строки, що передбачені чинним законодавством, в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Остаточний розрахунок за поставлений Товар здійснюється Покупцем (на підставі рахунка-фактури Постачальника) протягом 10 робочих днів з моменту отримання Покупцем усіх документів (належним чином оформлених), передбачених у п.2.3., п.2.4. Договору із розрахунку ціни на одиницю виміру Товару з ПДВ (грн.), що визначена на підставі п.3.2. Договору.

За умовами п.9.2. Договір набуває чинності з моменту його укладення.

При цьому укладеним Договір вважається виключно з моменту підписання і погодження його умов уповноваженими особами Покупця, підписання Договору комплексного страхування та Договору застави майбутнього врожаю.

Строк дії Договору з дати набуття чинності у відповідності до п.9.2. Договору - до 01.09.2018 включно.

Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (п.9.6., п.9.6.1. Договору).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору, зокрема п. 2.2. та п.5.6., між ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба та Приватним акціонерним товариством «Українська Акціонерна Страхова Компанія АСКА» (надалі ПрАТ «УАСК АСКА», страховик) укладено договір комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур №3424845 від 02.04.2018 за умовами якого застрахований майбутній врожай сільськогосподарських культур (с/г культур) пшениця, площа посіву 1214 га, місцезнаходження: Брониківська с/р, с. Тупальці, Новоград-Волинський район.

04 квітня 2018 року у рахунок забезпечення виконання договірних зобов`язань ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба перед ПАТ «ДПЗКУ» за Договором, сторонами укладено договір застави майбутнього врожаю (1). Предметом застави є майно, яке стане власністю ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба, а саме: майбутній врожай пшениці третього класу врожаю 2018 року, що вирощений на полях загальною площею 1214,00 га.

Також, 04.04.2018р. в рахунок забезпечення виконання договірних зобов`язань ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба перед ПАТ «ДПЗКУ» за Договором, між фізичною собою - ОСОБА_1 (надалі - Поручитель або, відповідач-2), ПАТ «ДПЗКУ» (Кредитор) та ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба (Боржник) укладено договір поруки №б/н (3) за умовами якого Поручитель зобов`язався перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Боржником зобов`язань за Договором №ЖТМ0001П-Ф від 04.04.2018, укладеним між Кредитором та Боржником.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору, у строк погоджений п.4.1., позивачем 11.04.2018р. в якості попередньої оплати перераховано відповідачу-1 8700000,00 грн., що підтверджується відповідними банківським виписками (т.1 а.с. 62).

Обумовлений Договором Товар в обсязі 2900,00 тонни відповідачем-1 поставлений не був, що останнім не заперечується.

Оскільки відповідачем-1 не виконані договірні зобов`язання з поставки товару, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1152575,34 грн., штрафу у розмірі 2175000,00 грн. (25 % від суми передоплати), неустойки у розмірі 600300,00 грн., штрафу у розмірі 4350000,00 грн. (50 % від суми передоплати), курсової різниці у розмірі 696649,20 грн., а всього - 8974524,54 грн.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд, проаналізувавши умови Договору №ЖТМ0001П-Ф від 04.04.2018 дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем-1 склались відносини з поставки товару, які врегульовані §1 та 3 глави 54 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

За частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За частиною 2 вказаної статті, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Керуючись наведеною нормою, враховуючи що відповідачем-1 взагалі не поставлено позивачу обумовлений Договором Товар в обсязі 2900,00 тонни вартістю 8700000,00 грн. (з ПДВ), останньому, після закінчення граничного строку поставки Товару мала бути повернута сума попередньої оплати, сплачена у рахунок непоставленого Товару в сумі 8700000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що попередня оплата за Договором у сумі 8700000,00 грн. добровільно повернута позивачу відповідачем-1 у повному обсязі в період з 17.09.2018р. по 25.09.2018р., про що свідчать належним чином завірені копії банківських виписок (т.1 а.с. 63-66). Наведені обставини сторонами не спростовуються.

З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що сума попередньої оплати за Договором сплачена позивачем 11.04.2018 в рахунок непоставленого Товару повністю йому повернута станом на 25.09.2018, тобто по закінченню строку поставки Товару (17.09.2018 граничний строк поставки, з урахуванням п.1.2., п.7.4. Договору, Сертифікату №8225 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким встановлено період дії форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) - 12 днів (з 21.07.2018р. по 01.08.2018р. та приписів частини 5 статті 254 ЦК України).

Таким чином, за розрахунком суду, граничний строк поставки товару відповідачем-1 - є 17.09.2018р.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України та п. 5.4 Договору, позивач направив відповідачу-1 лист-вимогу від 14.01.2019 № 130-2-19/172 (т. 1 а.с. 69-73) щодо сплати на користь ПАТ «ДПЗКУ» штрафних санкцій та курсової різниці в загальній сумі 8974524,54 грн. Однак, відповідач-1 листом від 29.01.2019 №29 повідомив у сплаті штрафних санкцій у зв`язку з безпідставністю, оскільки виконання зобов`язань за Договором виявилося неможливим внаслідок дії форс-мажорних обставин (т. 1 а.с. 74-75).

В межах даного позову позивач, у відповідності до п.5.4. Договору, просить стягнути солідарно з відповідачів 1152575,34 грн. (30% річних за користування чужими грошовими коштами за період з 10.04.2018 по 24.09.2018), тобто, за період з дня одержання відпачем-1 суми попередньої оплати до дня її повернення.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зі змісту наведеної норми відсотки, право на одержання яких передбачено статтею 536 ЦК України, за своїм правовим змістом не є штрафною санкцією за порушення договірних зобов`язань, а є платою за користування боржником чужими грошовими коштами.

За частиною 3 статті 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Пунктом 5.4. Договору передбачено, що у разі невиконання постачальником своїх зобов`язань, останній, в тому числі, зобов`язаний сплатити покупцю проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30% річних за період з дня одержання попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому.

З урахуванням наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок, дійшов висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення з відповідачів відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми відсотків за користування чужими грошовими коштами, виявив наявність помилок у даному розрахунку, які виразились у тому, що позивач помилково рахує 10.04.2018р. - як день одержання відповідачем-1 суми попередньої оплати.

Суд звертає увагу, що попередня оплата була перерахована позивачем тільки 11.04.2018р., що підтверджується відповідними банківським виписками.

Таким чином, строк користування відповідачем-1 коштами позивача, слід обраховувати з 11.04.2018р.

Отже, за висновком суду, строк користування відповідачем-1 коштами позивача у розмірі 8700000,00 грн., слід обраховувати з 11.04.2018р. по 24.09.2018р., з урахуванням повернення відповідачем-1 у період з 17.09.2018р. по 25.09.2018р. суми отриманої попередньої оплати у розмірі 8700000,00 грн.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга", за період з 11.04.2018р. по 24.09.2018р. здійснив власний розрахунок суми відсотків за користування чужими грошовими коштами, який має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
870000011.04.2018 - 16.09.201815930 %1136958.90

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
240000017.09.2018 - 17.09.2018130 %1972.60

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
120000018.09.2018 - 23.09.2018630 %5917.81

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
70000024.09.2018 - 24.09.2018130 %575.34

Отже, за здійсненим розрахунком суду, сума відсотків за користування чужими грошовими коштами становить 1145424,65 грн.

Доказів сплати суми відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1145424,65 грн. відповідачем-1 суду не надано.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено невиконання постачальником договірних зобов`язань, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми відсотків за користування чужими грошовими коштами підлягають частковому задоволенню. Сума відсотків за користування чужими грошовими коштами підлягає до стягнення у розмірі 1145424,65 грн. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення суми відсотків за користування чужими грошовими коштами заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають.

Також у межах даного позову, позивач, у відповідності до п.5.5. Договору просить стягнути з відповідачів 696649,20 грн. курсової різниці.

Як зазначено у позовній заяві, дана сума курсової різниці визначена виходячи із співвідношення офіційного курсу долара США до національної грошової одиниці станом на 10.04.2018 у розмірі 2602.6968 (за даними сайту https:bank.gov.ua), тобто, на день перерахування суми попередньої оплати відповідачу-1 до офіційного курсу долара США до національної грошової одиниці станом на 25.09.2018 у розмірі 2811.1097 (за даними сайту https:bank.gov.ua), тобто на день кінцевого повернення відповідачем-1 суми попередньої оплати за Договором.

За умовами п.5.5. Договору в разі збільшення курсу долара США по відношенню до гривні більш ніж на 5% з дня одержання попередньої оплати від Покупця до дня її повернення останньому, Постачальник зобов`язаний окрім повернення Покупцю всіх коштів перерахованих на користь Постачальника та процентів у розмірі 30% річних за користування коштами, сплати курсову різницю, яка розраховується за формулою: КР= ((ПО/КУРС1) - (ПО/КУРС2))- КУРС2 , де ПО-сума попередньої оплати згідно п.3.1.1. цього Договору; КУРС1 офіційний курс долара США до гривні на момент здійснення переоплати; КУРС2 офіційний курс долара США до гривні на момент повернення коштів та/або виставлення вимоги. При цьому, сторони погодили, що належним джерелом інформації щодо офіційного курсу долара США є інтернет-ресурс https:bank.gov.ua.

Суд, перевіривши наведений позивачем розрахунок суми курсової різниці, виявив наявність помилок у даному розрахунку, які виразились у тому, що позивач помилково рахує 10.04.2018р. - як день одержання відповідачем-1 суми попередньої оплати.

Суд звертає увагу, що попередня оплата була перерахована позивачем тільки 11.04.2018р., що підтверджується відповідними банківським виписками.

Таким чином, курсову різницю слід обраховувати з 11.04.2018р. по 25.09.2019р.

Суд, здійснивши власний розрахунок суми курсової різниці за період з 11.04.2018р. по 25.09.2019р. за формулою наведеною у договорі, з урахуванням повернення відповідачем-1 у період з 17.09.2018р. по 25.09.2018р. суми отриманої попередньої оплати у розмірі 8700000,00 грн., встановив, що за розрахунком суду, сума курсової різниці є більшою, ніж та, яка заявлена позивачем.

Оскільки в даному випадку суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог, а тому сума курсової різниці, яка заявлена позивачем залишається судом незмінною.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача-1, перевіривши розрахунок наведений у позовній заяві, суд дійшов висновку про повне задоволення позову в частині стягнення з відповідача-1 курсової різниці в сумі 696649,20 грн. на підставі п.5.5. Договору.

Також у межах даної справи позивачем заявлено до стягнення з відповідачів 2175000,00 грн. штрафу у розмірі 25% від суми попередньої оплати згідно п.5.4. Договору.

Відповідно до п. 5.4 Договору постачальник зобов`язаний сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30 % річних за період з дня одержання попередньої оплати від Покупця до дня її повернення останньому та 25% штрафу від суми попередньої оплати.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право на нарахування штрафу у розмірі 25% від суми попередньої оплати сторони узгодили в п.5.4. Договору.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок суми штрафу, суд дійшов висновку про його правильність та відповідність умовам договору.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача-1 2175000,00 грн. штрафу у розмірі 25% від суми попередньої оплати, суд враховує наступне.

Зменшення штрафних санкцій судом вирішується з урахуванням матеріальних інтересів сторін, їх фінансованого стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, наявності інфляційних процесів в економіці держави та інших обставин справи, які б свідчили про можливість зменшення пені.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено право суду зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

За приписами ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 2 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд також враховує специфіку діяльності відповідача-1, яка полягає у тому, що підприємство є сільськогосподарським, діяльність підприємства носить сезонний характер та є ризикованою.

Крім того, сума нарахованих штрафних санкцій є надмірно великою в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням виконання зобов`язання. Також доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущення такого порушення, як і будь-яких посилань на можливість їх завдання, не надано.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій (пені та штрафу) за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Зменшення суми штрафу є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми, як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. № 7-рп/2013.

Враховуючи наведене, інтереси позивача, а також те, що відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, беручи до уваги те, що відповідачем-1 на протязі 8 днів повністю повернена сума попередньої оплати за Договором, беручи до уваги той факт, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань по Договору не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України правом та зменшити розмір нарахованого штрафу на 30% - до 1522500,00 грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

Таким чином, враховуючи те, що суд зменшив розмір нарахованої суми штрафу на 30%, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню, штраф стягується у розмірі 1522500,00 грн. В іншій частині вимог щодо стягнення штрафу суд відмовляє у задоволенні.

Також позивач, керуючись приписами абзацу 3 частини 2 статті 231 ГК України та п.6.3. Договору за порушення строків виконання зобов`язань щодо постави Товару нарахував та заявив до стягнення з відповідачів 600300,00 грн. пені, у розмірі 0,3% від вартості недопоставленого товару за період з 02.09.2018 по 24.09.2018, та 4350000,00 грн. штрафу (50% від суми попередньої оплати).

Судом встановлено, що підставою стягнення штрафних санкцій, обумовлених абзацом 3 частини 2 статті 231 ГК України та п.6.3. Договору є порушення відповідачем-1 строків по поставці Товару, зокрема, щодо штрафу у розмірі 50% від суми попередньої плати за Договором (7800000,00 грн.) за прострочення виконання зобов`язання понад 15 днів.

Суд, перевіривши розрахунок пені та штрафу, право на стягнення яких обумовлено п.6.3. Договору, встановив наступне.

Щодо штрафу у розмірі 50% від суми попередньої оплати, визначеної п.3.1.1.Договору, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки за розрахунком суду, граничний строк поставки відповідачем-1 товару - є 17.09.2018р. Сума попередньої плати за Договором у розмірі 7800000,00 грн. повністю була повернута відповідачем-1 25.09.2018р.

Отже, за здійсненим судом розрахунком, у відповідача-1 не відбулось прострочення виконання зобов`язання щодо поставки товару понад 15 днів.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджено прострочення виконання відповідачем-1 зобов`язання щодо поставки товару понад 15 днів, а тому позовні вимоги в частині стягнення 4350000,00 грн. штрафу (50% від суми попередньої оплати) заявлені безпідставно, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги в частині стягнення 600300,00 грн. пені, у розмірі 0,3% від вартості недопоставленого товару за період з 02.09.2018 по 24.09.2018, то суд, перевіривши наведений позивачем розрахунок вказаної суми, виявив наявність помилок у даному розрахунку, які виразились у тому, що позивач помилково вказує період прострочення з 02.09.2018р. - як перший день прострочення відповідачем-1 виконання зобов`язання щодо постави товару.

Як вже було вищезазначено судом, граничний строк поставки відповідачем-1 товару - є 17.09.2018р.

Таким чином, за розрахунком суду, період прострочення виконання відповідачем-1 зобов`язання щодо постави товари слід обраховувати з 18.09.2018р. по 24.09.2018р., з урахуванням повернення відповідачем-1 у період з 18.09.2018р. по 25.09.2018р. суми отриманої попередньої оплати.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга", за період з 18.09.2018р. по 24.09.2018р. здійснив власний розрахунок суми пені, у розмірі 0,3% від вартості недопоставленого товару, який має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення
120000018.09.2018 - 23.09.201860.3 %21600.00

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення
70000024.09.2018 - 24.09.201810.3 %2100.00

Отже, за здійсненим розрахунком суду, сума пені, у розмірі 0,3% від вартості недопоставленого товару становить 23700,00 грн.

Доказів сплати суми пені, у розмірі 0,3% від вартості недопоставленого товару у розмірі 23700,00 грн. відповідачем-1 суду не надано.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено порушення постачальником договірних зобов`язань, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми пені, у розмірі 0,3% від вартості недопоставленого товару, підлягають частковому задоволенню. Сума пені, у розмірі 0,3% від вартості недопоставленого товару підлягає до стягнення у розмірі 23700,00 грн. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення суми пені, у розмірі 0,3% від вартості недопоставленого товару заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають.

ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив проти задоволення позову заперечувало посилаючись на факт настання фарс-мажору, дія якого у липні 2018 року унеможливила виконання договірних зобов`язань по поставці обумовленого Договором Товару (зерна пшениці третього класу в обсязі 2900,00 тонни) у погоджений сторонами строк.

На підтвердження наведених обставин ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба надано до матеріалів справи сертифікат №8225 від 03.09.2018 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України за його зверненням №31/08-1 від 31.08.2018, яким підтверджено, що у період з 21.07.2018 по 01.08.2018 діяли форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що унеможливили виконання ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба обов`язку (зобов`язання) щодо поставки зерна пшениці третього класу в кількості 2900,00 тон, у термін до 01.09.2018 за договором поставки зерна майбутнього врожаю №ЖТМ1П-Ф від 04.04.2018.

За твердженням ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба зібраний у 2018 році врожай пшениці в переважній більшості не відповідав вимогам якості до Товару, які погоджені сторонами у п.1.1.1. Договору, що в свою чергу унеможливило виконання ним зобов`язань за Договором.

Відповідно до статті 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

За статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За частиною 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Визначення «форс-мажору» надається у Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997.

За частиною 2 статті 14-1 цього Закону форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина 1 статті 14-1 зазначеного Закону).

Виходячи з наведених норм, визначальними ознаками форс-мажору є надзвичайність їх характеру; невідворотність; незалежність від волі учасників господарських (цивільних) відносин; а також те, що їх дія унеможливлює виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

При цьому, з огляду на зміст частини 2 статті 218 ГК України на сторону, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань, покладено обов`язок доведення не тільки факту настання таких обставин, а й факту того, що зазначені обставини є форс-мажором саме для даного (конкретного) зобов`язання, наслідком дії яких є неможливість виконання стороною зазначеного зобов`язання.

Згідно частини 4 статті 219 ГК України сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

За умовами п.7.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених Договором, якщо воно сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, за умови, що сторона яка зазнала дії форс-мажорних обставин доведе, що вжила усіх належних заходів для уникнення дії форс-мажорних обставин та їх наслідків.

У п.7.2. Договору сторони погодили, що під форс-мажорними обставинами в цьому Договорі слід розуміти будь-які обставини зовнішнього щодо сторін характеру, що виникли без вини сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню сторін, і які не можна було ні передбачити, ні уникнути, включаючи стихійні явища природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки тощо), лиха техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід з ладу машин, обладнання тощо), обставини суспільного життя (воєнні дії, громадські хвилювання, епідемії, страйки, бойкоти тощо), а також видання актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонні заходи названих органів, які унеможливлюють виконання сторонами зобов`язань за цим Договором або перешкоджають такому виконанню тощо.

Як передбачено у п.7.3. Договору сторона, що не має можливості належним чином виконати свої зобов`язання за Договором внаслідок дії форс-мажору, повинна в короткий строк, але не пізніше 5 календарних днів повідомити іншу сторону про настання та припинення обставин, які перешкоджають виконанню договірних зобов`язань. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання або припинення даних обставин позбавляє сторону права посилатися на них.

Інформація про дію форс-мажорних обставин повинна бути підтверджена документом, виданим Торгово-промисловою палатою України.

Суд вважає за доцільне зазначити, що факт отримання ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба сертифікату №8225 про форс-мажорні обставини лише 03.09.2018 та враховуючи, що до відповідного органу Товариство звернулося лише 31.08.2018, не позбавляло його можливості у продовж розумного строку (починаючи з 21 липня 2018 року) у відповідності до умов п.7.3. Договору повідомити позивача про існування форс-мажорних обставин у період з 21.07.2018р. по 01.08.2018р., з зазначенням про те, що належний доказ на підтвердження наведених обставин буде надано невідкладно, з моменту його отримання.

Доводи відповідача-1 про те, що зібраний врожай пшениці у 2018 році не відповідав якісним характеристикам (класовості), погодженим у п.1.1.1. Договору, судом залишено поза увагою, оскільки за умовами п.6.6. Договору позивач має право приймати Товар іншої якості, ніж це передбачено п.1.1.1. Договору, про що укладається додаткова угода до Договору та відповідно сторонами корегується ціна та вартість Товару із застосуванням премії/дисконту в розмірі 50 грн. від закупівельної ціни за кожний клас Товару.

Крім того, згідно п. 7.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених Договором, якщо воно сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, за умови, що Сторона, яка зазнала дії форс-мажорних обставин доведе, що вжила усіх належних заходів для уникнення дії форс-мажорних обставин та їх наслідків.

За висновком суду, відповідач-1 не надав достатніх доказів на підтвердження факту вжиття усіх належних заходів для уникнення наслідків форс-мажорних обставин, на які він посилається у відзиві.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідачем-1 не надано належних доказів, які б свідчили, що дія форс-мажорних обставин у період з 21.07.2018р. по 01.08.2018р., є прямим причинно-наслідковим зв`язком, які своїм наслідком спричинили неможливість виконання відповідачем-1 зобов`язання з поставки товару в строк до 17.09.2018р.

Також згідно п. 6.5. Договору постачальник несе відповідальність за порушення умов Договору незалежно від наявності його вини.

Відповідно до п. 7.4. Договору, у випадку виникнення обставин непереборної сили, строк виконання зобов`язань продовжується на період, відповідний періоду дії форс-мажорних обставин та їх наслідків.

Таким чином, згідно сертифікату №8225 від 03.09.2018 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), період дії форс-мажорних обставин становить 12 днів, у зв`язку з чим зобов`язання відповідача-1 щодо поставки товару продовжились на 12 днів.

Враховуючи, що матеріалами справи спростовуються заперечення ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба в частині неможливості виконання зобов`язань за договором №ЖТМ0001П-Ф від 04.04.2018, а саме поставки позивачу Товару (зерна пшениці обсягом 2900,00 тонни третього класу врожаю 2018 року) внаслідок дії форс-мажору (оскільки сторонами передбачено можливість прийняття зерна в рахунок виконання зобов`язань незалежно від його якісних характеристик за п.6.6. Договору, за умови перегляду ціни) - суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача-1 від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань.

Щодо позовних вимог до відповідача-2 - ОСОБА_1, то матеріалами справи підтверджується, що зобов`язання ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба за договором №ЖТМ0001П-Ф від 04.04.2018 забезпечено в тому числі договором поруки б/н від 04.04.2018 укладеного між фізичною особою - ОСОБА_1 . (поручителем), ПАТ «ДПЗКУ» (кредитором) та ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба (боржником), за умовами якого (п.1.1.) поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання боржником зобов`язань за договором №ЖТМ0001П-Ф (надалі - основний договір) укладеним між кредитором та боржником.

За умовами п.2.1. та п.2.2. договору поруки від 04.04.2018 предметом основного договору є зерно пшениці третього класу в кількості 2900,00 метричних тонн. Строк виконання зобов`язання за основним договором 01.09.2018.

Виходячи зі змісту п.3.1.1. та п.3.5.1. договору поруки, кредитор має право письмово пред`явити вимогу щодо виконання поручителем своїх зобов`язань за цим Договором, якщо на момент настання терміну виконання зобов`язань боржника, таке зобов`язання не буде виконане. У свою чергу, поручитель зобов`язаний протягом 3 банківських днів від дати отримання письмової вимоги кредитора про невиконання боржником забезпеченого порукою зобов`язання виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування грошового зобов`язання на рахунок кредитора.

Судом встановлено, що лист-вимога від 21.02.2019 №130-2-19/1128 направлений позивачем до ОСОБА_1 21.02.2019 засобами поштового зв`язку. Згідно даного листа, позивач просив поручителя сплатити на користь ПАТ «ДПЗКУ» 8974524,54 грн. заборгованості, яка обліковується станом на 25.09.2018 за ФГ "Аделаїда" відокремлена садиба за Договором.

Право кредитора звернути стягнення на все майно поручителя та/або боржника, як солідарних боржників, кореспондується з обов`язком боржника та поручителя відповідати перед кредитором солідарно всім своїм майном, у разі невиконання ними забезпеченого порукою зобов`язання (п. п. 3.1.2, 3.3.1., 3.5.2. договору поруки).

У відповідності до п.6.1. договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками юридичних осіб і діє до повного виконання боржником або поручителем своїх зобов`язань перед кредитором згідно основного договору.

Згідно частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися в тому числі порукою.

За договором поруки відповідно до статті 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З наведеного слідує, що порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

За приписами статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено строки зі спливом яких порука вважає припиненою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №545/1014/15-ц (14-54цс18) зробила наступні правові висновки щодо визнання договору поруки припиненим (п. 44-54 Постанови від 17.04.2018):

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов`язання поруки. Право кредитора й обов`язок поручителя після спливу строку поруки припиняються. А тому, кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації його права, зокрема і застосування примусових заходів захисту в судовому порядку. Навіть якщо в межах строку поруки була пред`явлена претензія, і поручитель не виконав вказані у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку поруки, оскільки із його закінченням відповідне право припинилося.

Якщо у договорі поруки вказано, що порука припиняється лише у разі належного виконання забезпеченого нею основного зобов`язання, то ця умова договору поруки не встановлює у розумінні статті 251 ЦК України строк, зі спливом якого порука припиняться.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у договорі поруки б/н від 04.04.2018 сторонами не встановлено строк зі спливом якого порука вважається припиненою. Натомість, у п.6.1. вказано термін (а не строк) дії договору поруки: до повного виконання боржником або поручителем своїх зобов`язань перед кредитором згідно основного договору.

Водночас, у договорі поставки майбутнього врожаю від 04.04.2018 №ЖТМ0001П-Ф визначено граничний строк його виконання 01.09.2018. При цьому, враховуючи що зазначений день припадає на суботу, тобто на неробочий день тижня, то днем закінчення даного строку є 03.09.2018 (за правилами встановленими частиною 5 статті 254 ЦК України).

В той же час, відповідно до п. 7.4. Договору, у випадку виникнення обставин непереборної сили, строк виконання зобов`язань продовжується на період, відповідний періоду дії форс-мажорних обставин та їх наслідків.

Згідно сертифікату №8225 від 03.09.2018 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), визначено період дії форс-мажорних обставин - з 21.07.2018р. по 01.08.2018р., що становить 12 днів, у зв`язку з чим зобов`язання відповідача-1 щодо поставки товару продовжились на 12 днів, тобто ще до 15.09.2018р.

При цьому, враховуючи що зазначений день (15.09.2018р.) припадає на суботу, тобто на неробочий день тижня, то днем закінчення даного строку є 17.09.2018 (за правилами встановленими частиною 5 статті 254 ЦК України).

З огляду на зазначене, за висновком суду, що узгоджується з правовою позицією ВС у постанові від 17.04.2018 у справі №545/1014/15-ц (14-54цс18), оскільки у договорі поставки №ЖТМ0001П-Ф визначено строк виконання основного зобов`язання, то до спірних відносин необхідно застосовувати припис частини 4 статті 559 ЦК України, за яким порука є припиненою у разі, якщо у договорі не встановлений строк її дії і якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

За наведеною нормою після спливу строку виконання основного зобов`язання у позивача виникло право протягом наступних шести місяців пред`явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов`язання боржника. Після спливу цих шести місяців порука припинилася. Даний строк є преклюзивним (присікальним).

Кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку поруки, оскільки із його закінченням відповідне право кредитора припинилося.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою, що відповідала вимогам статей 162, 164, 172 ГПК України, 11.03.2019 (згідно фіскального чеку та накладної Укрпошти (т.1 а.с. 133-134)), пред`явивши в межах позову вимогу до поручителя фізичної особи - ОСОБА_1 за договором поруки б/н від 04.04.2018р., тобто в межах шестимісячного строку, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України. Порука ОСОБА_1 за договором поруки б/н від 04.04.2018 не припинила свою дію.

З урахуванням вищенаведеного суд частково (в розмірі, якому задоволені вимоги до відповідача-1) задовольняє позов в частині вимог до фізичної особи - ОСОБА_1

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

При ухвалені рішення в даній справі суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

У відповідності до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. При цьому, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору в частині неустойки (штрафу), розмір якого зменшено судом, відшкодовуються за рахунок відповідачів у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, за рахунок відповідачів позивачу має бути відшкодовано сплачений до Державного бюджету судовий збір у розмірі 60611,61 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Аделаїда" відокремлена садиба (75635, Херсонська область, Голопристанський район, с. Чулаківка, вул. Дорожна, 1-А, садиба "Аделаїда", ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ) суму процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1145424,65 грн., суму штрафу у розмірі 1522500,00 грн., суму неустойки у розмірі 23700,00 грн. та суму курсової різниці у розмірі 696649,20 грн.

3. Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Аделаїда" відокремлена садиба (75635, Херсонська область, Голопристанський район, с. Чулаківка, вул. Дорожна, 1-А, садиба "Аделаїда", ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 60611,61 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.09.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко