ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.2019 Справа № 920/843/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи № 920/843/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін:

за позовом: Фізичної особи-підприємця Тукман Євгена Григоровича, м.Конотоп, Сумська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Червоний металіст", м. Конотоп, Сумська область,

про стягнення 176250,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 176250,86 грн., що складає 19 % винагороди від суми продукції, реалізованої в 2-му кварталі 2019 року продукції на суму 927636,17 грн. за 1-м - 6-м пунктами опису проекту акту виконаних робіт від 27.06.2019 на підставі консалтингового договору № 01КС від 01.02.2017, укладеного між сторонами, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2643,76 грн.

Ухвалою суду від 12.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

19.08.2019 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву від 15.08.2019 №01-15/08, в якому відповідач не заперечує проти позову. Відповідач підтверджує факт виконання позивачем робіт, зазначених в акті, про якій йде мова в позові. Також зазначає, що заборгованість буде погашена по мірі надходження коштів на банківські рахунки товариства від інших контрагентів.

22.08.2019 позивачем надано суду відповідь на відзив від 19.08.2019 № Т01-19/08, в якій позивач зазначає, що наведені у відзиві від 15.08.2019 № 01-15/08 намагання відповідача поставити виконання своїх зобов`язань по сплаті боргу в залежність від надходження коштів на банківські рахунки відповідача від його контрагентів є безпідставними. Оскільки жодних відкладальних умов, укладений між сторонами договір від 01.02.2017 № 01КС не передбачає. В зв`язку з чим позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Згідно ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи час, наданий сторонам подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне:

01.02.2017 між позивачем - фізичною особою ОСОБА_1 (Консультант) та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Червоний металіст» (Замовник) укладено договір № 01КС.

Предметом укладеного договору було виконання ряду фактичних дій з метою знаходження оптимальних контрагентів, готових купувати продукцію відповідача у відповідності до умов останнього, проводити аналіз українського ринку з метою правильної орієнтації відповідача в умовах конкурентоспроможності, реалізації укладених договорів, угод, інших правочинів на постачання продукції на території України (пункт 1 Договору).

Згідно з пунктом 6 Договору, договір укладено строком до 31 грудня 2022 р. Днем початку дії цього договору є день його підписання обома сторонами.

01.02.2019 між сторонами укладено Угоду до Консалтингового Договору від 01.02.17 № 01КС, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти підпункт а) пункту 5 Договору в такій редакції:

«Замовник визнає, що будь-який правочин (угода, договір) постачання (купівлі-продажу) предметом якого буде продукція Замовника, вважається укладеним за сприянням Консультанта (позивача), якщо він укладений протягом терміну дії даного договору. У цьому разі консультант має беззаперечне право на отримання винагороди в розмірі 20%, а починаючи з 01.05.2018 - в розмірі 14 % від ціни реалізованої продукції за кожним таким правочином, укладеним між замовником та покупцем (покупцями). Конкретний розмір передбачених даним пунктом відсотків визначається актом виконаних робіт, який підписується сторонами договору.

Відповідно до пп.б) п. 5 Договору оплата винагороди здійснюється протягом 2-х днів після підписання сторонами акту виконаних робіт згідно з Договором. По взаємному узгодженню сторін можлива попередня оплата в обумовленому розмірі. Виплата винагороди здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Консультанта.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним в рамках укладеного договору позивачем проведені маркетингові дослідження кон`юнктури ринку, знайдено потенційних покупців продукції та проведено роботу по реалізації продукції, проведена повна організаційна та технічна підготовка для встановлення договірних відносин з покупцями продукції, перевірені їх юридичні повноваження та платіжна спроможність.

У зв`язку з цим, у 2-му кварталі 2019 року встановлено договірні відносини з покупцями продукції відповідача та проведена поставка продукції на загальну суму 19601461 грн. 84 коп., оплату за яку відповідач отримав в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 27.062019 між сторонами підписано акт виконаних робіт. Відповідно до акту сторони зазначили, що проведена поставка продукції на загальну суму 19601461 грн. 84 коп., замовником отримана оплата в розмірі 19601461 грн. 84 коп., консультанту належить до виплати загальна сума в розмірі 3724277 грн. 75 коп., що складає 19% від вказаної ціни реалізованої продукції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач в повному обсязі розрахунки за надані послуги за договором від 01.02.2017 № 01КС не здійснив, в зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість у розмірі 176250 грн. 86 коп., що становить 19 % винагороди від суми продукції, реалізованої в 2-му кварталі 2019 року в розмірі 927636 грн. 17 коп. за 1-м - 6-м пунктом опису проекту акту виконаних робіт від 27.06.2019.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт надання та отримання наданих послу за Договором від 01.02.2017 № 01КС підтверджується матеріалами справи, а саме актом виконаних робіт від 27.06.2019.

Проте, в порушення умов укладеного договору та вимог статей 526, 629 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, відповідач не розрахувався в повному обсязі з позивачем за надані послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідач факт надання послуг та факт існування заборгованості в розмірі 176250 грн. 86 коп. визнав в повному обсязі, проте не здійснив оплата через відсутність коштів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб.

З огляду на викладене, враховуючи наявність в матеріалах справи доказів існування заборгованості відповідача перед позивачем та визнання відповідачем позову в повному обсязі суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 176250 грн. 86 коп., що становлять 19% винагороди від суми продукції, реалізованої в 2-му кварталі 2019 року в розмірі 927636 грн. 17 коп. за 1-м - 6-м пунктом опису акту виконаних робіт від 27.06.2019.

У відповідності до вимог статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов повністю, слід повернути позивачу ухвалою суду з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви відповідно до платіжного доручення від 31.07.2019 № 19 сплачено судовий збір в розмірі 2643 грн. 76 коп.

Отже, сплачена сума судового збору в розмірі 1321 грн. 88 коп. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету на підставі ч.1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, а 50% судового збору у сумі 1321 грн. 88 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 185, 232, 233, 236 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Червоний металіст» (41615, Сумська область, м. Конотоп, вул. Червонозаводська, 5, код 34880895) на користь фізичної особи - підприємця Тукман Євген Григорович ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 176250 грн. 86 коп. заборгованості; а також 50% витрат по сплаті судового збору у даній справі в сумі 1321 грн. 88 коп.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення складено та підписано 23.09.2019.

Суддя В.Л. Котельницька