ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. Справа№ 904/5617/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Котенко О.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 09.09.2019 року

розглянувши апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 21.05.2019

у справі №904/5617/18 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Дніпровської міської ради

до 1) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

2) Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод"

про передачу гуртожитку до комунальної власності,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2019 закрито провадження у справі №904/5617/18.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Дніпровська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі №904/5617/18. Справу №904/5617/18 передати до господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що клопотанням від 21.05.2019 поданим до початку судовото засідання, позивач просив замінити первісного відповідача-2, Державне підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" на належного, Кабінет Міністрів України, - як такого, що має повноваження приймати рішення стосовно передачі державного майна до комунальної власності, зокрема, і спірний гуртожиток.

Апелянт обґрунтовує скаргу також тим, що позовна вимога заявлена до двох відповідачів, а не тільки до відповідача-2, виходячи з чого слід дійти висновку про можливість закрити провадження в частині, лише стосовно відповідача-2.

Апелянт зазначає, що суд не врахував наявність нового складу відповідачів та той факт, що гуртожиток не знаходиться у власності відповідача-2.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2019 апеляційну скаргу Дніпровської міської ради передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Кравчука Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 поновлено Дніпровській міській раді строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі №904/5617/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі №904/5617/18; призначено справу до розгляду на 05.08.2019.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 у справі №904/5617/18 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №904/5617/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі №904/5617/18 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Хрипуна О.О. Продовжено строк розгляду апеляційної скарги Дніпровської міської ради на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі №904/5617/18. Призначено справу до розгляду на 09.09.2019.

Громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , згідно з поданим до суду 25.06.2019 спільною заявою просять іх залучити, як третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору до розгляду справи №904/5617/18. Вказана заява обґрунтована тим, що ці особи проживають у спірному гуртожитку, а також вони зацікавлені у передачі цього гуртожитку до комунальної власності з метою подальшої приватизації кімнат у гуртожитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Колегія суддів відхиляє клопотання про залучення третіх осіб, оскільки, по-перше, заявниками не вказано виключних обставин, що заважали їм заявити вказане клопотання до суду першої інстанції та, по-друге, не вказано яким саме чином рішення чи прийнята ухвала про закриття провадження по справі могли б вплинути чи вплинули на їх права та обов`язки.

Відповідач-1, згідно з поданим 16.07.2019 до суду апеляційної інстанції відзивом, вважає, що господарським судом міста Києва постановлено ухвалу від 21.05.2019 з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідач-1 у відзиві вказує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо вирішення питання стосовно передачі майна ДП «Дніпровський електровозобудівний завод», а саме гуртожитку, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Кобзарська , буд.1-А , має розглядатися в межах справи про банкрутство №910/3406/18 у господарському суді Дніпровської області.

В судове засідання 09.09.2019 з`явилися представники позивача та відповідача-1. Відповідач-2 до судового засідання, що відбулось 09.09.2019, не з`явився, свого представника не направив, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (штриховий кодовий ідентифікатор №04 9).

Відповідно до ч. 12ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Дніпровська міська рада звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" про передачу гуртожитку до комунальної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на норми Житлового кодексу УРСР, норми Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" зазначає, що гуртожиток за адресою: вул.Кобзарська, 1А, м.Дніпро має бути переданий до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Гуртожиток, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Кобзарська, буд.1-А перебуває на балансі Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод", Державне підприємство "Дніпровський електровозобудівний завод" є державним комерційним підприємством та належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, питання відчуження майна державних комерційних підприємств належить органу, до сфери управління якого належить підприємство (Міністерства економічного розвитку і торгівлі України).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.03.2014 №408-р "Деякі питання управління Міністерством економічного розвитку і торгівлі об`єктами державної власності" від 23.03.2014 № 94 ДП "Дніпровський електровозобудівний завод" було передано із сфери управління Міністерства промислової політики України до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно з пунктом 10 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482. право на управління об`єктом передачі виникає з дати підписання акту приймання-передачі.

Відповідно до Акту приймання-передачі зі сфери управління Міністерства промислової політики України до сфери управління Мінекономрозвитку від 29.10.2014 органом управління державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" є Мінекономрозвитку.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань: затверджують статути (положення) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління і господарських структур та здійснюють контроль за їх дотриманням; ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів; здійснюють управління корпоративними правами держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; виконують інші передбачені законодавством функції з управління об`єктами державної власності.

Таким чином, Мінекономрозвитку є органом управління ДП "Дніпровський електровозобудівний завод" з 29.10.2014 та відповідно до покладених завдань здійснює управлінські функції.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України" № 459 від 20.08.2014 одним з основних завдань Мінекономрозвитку є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері управління об`єктами державної власності, в тому числі корпоративним правами держави.

Разом з тим, Порядком відчуження об`єктів державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803 встановлено, що відчуження майна може здійснюватися лише за умови врахування особливостей правового режиму окремого майна, наявності встановлених законодавчими актами обтяжень чи обмежень стосовно розпорядження майном.

Позивачем до суду першої інстанції подано клопотання про заміну відповідача-2 у даній справі на іншого відповідача - Кабінет Міністрів України, мотивоване тим, що передача об`єктів з державної у комунальну власність (в тому числі спірний об`єкт) здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України. Судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні вказаного клопотання з огляду на те, що право господарського відання не передбачає втручання власника майна у оперативно-господарську діяльність підприємства, суд не вбачає наявності підстав здійснювати заміну відповідача-2 на Кабінет Міністрів України, оскільки позивачем не обґрунтовано, яким чином заявлені ним до захисту права та інтереси можуть бути поновлені у разі визначення відповідачем-2 Кабінету Міністрів України.

З вказаних підстав судом апеляційної інстанції не приймаються доводи скаржника в цій частині.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі №910/3406/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ДП "Дніпровський електровозобудівний завод" та введено процедуру розпорядження майном боржника, а відтак відчуження нерухомого майна боржника має здійснюватись у відповідності до норм законодавства про банкрутство. Відповідач-1 вказує, що позивачем не доведеного свого порушеного права; позивачем не дотримано порядку передачі в комунальну власність державного житлового фонду.

Приймаючи ухвалу про закриття провадження по справі суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо передачі майна відповідача-1, а саме гуртожитку, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Кобзарська, буд.1-А, з огляду на те, що відносно відповідача-1 відкрито справу про банкрутство, та дана справа має розглядатися в межах справи про банкрутство.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками, викладеними в ухвалі місцевого господарського суду, та вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; відсутній предмет спору; суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Однак, судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної ухвали не зазначено яку саме частину вказаної норми застосовано, а за висновком суду апеляційної інстанції зміст ст. 231 ГПК не передбачає такої підстави, як закриття провадження у зв`язку з тим, що справа має розглядатися в межах справи про банкрутство.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі № 904/5617/18 підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду у господарському суді міста Києва.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Дніпровської міської ради на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі № 904/5617/18 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК), а понесені судові витрати підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 255, 269 - 271, 275, 280 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі № 904/5617/18 скасувати.

Направити справу №904/5617/18 до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.О. Хрипун