ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" вересня 2019 р. Справа № 903/727/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Старосілля" у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МРІЯ СТАРОСІЛЛЯ"

до ОСОБА_1

про визнання акту приймання-передачі переліку земельних ділянок укладеним.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МРІЯ СТАРОСІЛЛЯ» звернулось до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання акту приймання-передачі переліку земельних ділянок укладеним.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно протоколу загальних зборів учасників товариства №9 від 14.07.2017 року затверджено статут товариства, в якому визначено розмір часток кожного учасника та його зобов`язання щодо формування статутного фонду. Статут товариства підписаний всіма учасниками ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), підписи яких засвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О. та нотаріальну дію зареєстровано в реєстрі за №1284, 1285, 1286. Пунктом 4.7. статуту визначено, що учасники зобов`язуються внести свої вклади протягом одного року з моменту державної реєстрації грошовими або майновими внесками згідно рішень Загальних зборів учасників, а згідно підпункту 2 пункту 4.2. статуту в рахунок свого вкладу ОСОБА_1 вносить наступне майно, зокрема, майнові права на оренду земель сільськогосподарського призначення, загальною площею 1610,3096 га по ціні 2500,00 грн. за га, загальною вартістю майнового права 4025774,00 грн.. Позивач зазначає, що річний строк щодо формування статутного фонду товариства закінчився 14.07.2018 року, а тому на виконання пункту 4.2. та пункту 4.7. статуту товариства, позивач надіслав відповідачу акт від 13.08.2019 приймання-передачі майнових прав на оренду земель сільськогосподарського призначення, загальною площею 1610,3096 га по ціні 2500,00 грн. за гектар, загальною вартістю майнового права 4025774,00 грн. з вимогою про підписання вказаного акту. Вимога вих. №87 від 13.08.2019 року була надіслана цінним листом з описом вкладення №663 від 13.08.2019, проте відповідач відмовився від отримання зазначеного листа чим порушив права позивача на належне формування статутного фонду.

За даною позовною вимогою ухвалою господарського суду від 17.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та у підготовчому провадженні призначено справу до судового розгляду на 07.10.2019.

18.09.2019р. позивач звернувся до господарського суду із заявою про забезпечення позову уданій справі.

В обгрунтування заяви посилається на те, що згідно протоколу Загальних зборів учасників Товариства №9 від 14.07.2017 року затверджено Статут Товариства в

якому визначено розмір часток кожного учасника та його зобов`язання щодо формування статутного фонду.

Статут Товариства підписаний всіма учасниками ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), підписи яких засвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О. та нотаріальну дію зареєстровано в Реєстрі за №1284, 1285, 1286.

Пунктом 4.7. Статуту визначено, що учасники зобов`язуються внести свої вклади протягом одного року з моменту державної реєстрації грошовими або майновими внесками згідно рішень Загальних зборів учасників.

Згідно підпункту 2 пункту 4.2. Статуту в рахунок свого вкладу ОСОБА_1 вносить наступне майно, зокрема, майнові права на оренду земель

сільськогосподарського призначення, загальною площею 1610,3096 га по ціні 2500,00 грн. (Дві тисячі п`ятсот гривень) за га, загальною вартістю майнового права 4025774,00 грн. (Чотири мільйони двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят чотири гривні).

Згідно пункту 9.3.1. та пункту 9.2.2. Статуту учасники Товариства зобов`язані

додержуватись положень Статуту і виконувати рішення Загальних зборів учасників, виконувати свої зобов`язання перед Товариством, в тому числі і пов`язані з майновою участю, а також робити вклади у розмірі, в порядку та засобами, що передбачені цим Статутом.

Однак, всупереч положенням Статуту, Відповідач передав 17.01.2019 року частину прав на оренду щодо земельних ділянок згідно договорів суборенди в корить ТзОВ «Борбаза», що підтверджує відповідною інформаційною довідкою №177211037.

Поряд з тим, посилається на спецрепортаж ТРК Аверс який розміщений в мережі Інтернет та відеозапис додав до матеріалів справи, вказує, що між Позивачем та Відповідачем вже був зафіксований факт неправомірного втручання Відповідача в господарську діяльність Позивача, внаслідок чого останній був змушений подати відповідну заяву до правоохоронних органів з метою захисту вирощених врожаїв та відповідно своїх інтересів.

Позивач просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передачі третім особам майнових прав на оренду, внесення таких майнових прав до статутного фонду інших юридичних осіб, передачі в суборенду, вчинення інших правочинів по відчуженню таких майнових прав, вчинення будь-яких дій щодо передачі та сприянню у користуванні, в тому числі шляхом оранки, культивації, сівби, підживлення, збирання врожаю та інших дій на земельних ділянках, які зазначені в акті прийому-передачі, що є предметом спору у даній справі.

ТзОВ "Мрія Старосілля" доводить, що невжиття таких заходів в разі задоволення позову та набрання законної сили рішенням суду, позивач буде змушений звертатись із новим позовом про визнання таких дій Відповідача неправомірними чи іншим предметом позову для витребування земельних ділянок із неправомірного володіння.

Станом на сьогодні Позивач, в разі задоволення позову та набрання законної сили рішенням суду, вже зобов`язаний буде подати відповідний позов щодо витребування 138 земельних ділянок переданих в суборенду ТзОВ «Борбаза», а загальна кількість ділянок становить 817.

Позивач вважає, що заходи забезпечення позову дозволять зберегти від неправомірних дій Відповідача 679 земельних ділянок.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши докази на її підтвердження, суд не вбачає підстав для вжиття заходів для забезпечення позову у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або може звернутись.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з поданої заяви заявник просить забезпечити позов, шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передачі третім особам майнових прав на оренду, внесення таких майнових прав до статутного фонду інших юридичних осіб, передачі в суборенду, вчинення інших правочинів по відчуженню таких майнових прав, вчинення будь-яких дій щодо передачі та сприянню у користуванні, в тому числі шляхом оранки, культивації, сівби, підживлення, збирання врожаю та інших дій на земельних ділянках, які зазначені в акті прийому-передачі, що є предметом спору у даній справі.

Водночас, орендодавцями означених земельних ділянок є інші фізичні особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші громадяни зазначені сторінці 15 заяви про забезпечення позову ( відомості про власників зазначені у інформаціній довідці на 129 арк.).

Крім того, відповідно до змісту п.11 ст.137 Господарського процесуального кодесу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову , які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява ТзОВ "Старосілля" про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову та ймовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Твердження заявника про те, що він буде змушений звертатись до суду із новим позовом про визнання таких дій відповідача неправомірними чи іншим предметом позову про витребування земельних ділянок із неправомірного володіння є не є беззеаперечними підставами для вжиття заходів забезпечення позову.

Оскільки заявником не доведено належними доказами про те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або про ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТзОВ "Мрія Старосілля", суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив:

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженю відповідальністю "Мрія Старосілля" відмовити.

Суддя В. М. Дем`як