РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2019Справа № 910/9775/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод», с. Нові Петрівці, Київська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардіфаст», м. Київ

про стягнення 70 431,38 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардіфаст» про стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 70 431,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок проведених позивачем розрахунків з відповідачем за договором підряду №19/06-18 від 19.06.2018, зі сторони позивача виникла переплата, яка підлягає поверненню останньому.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, проте ТзОВ «Хардіфаст» відзиву на позовну заяву не подало, проти позову не заперечило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (далі - ТзОВ «Перший столичний хлібозавод», замовник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хардіфаст» (далі - ТзОВ «Хардіфаст», підрядник/відповідач) було укладено договір підряду №19/06-18, відповідно до якого підрядник за завданням замовника, зобов`язався виконати і здати замовнику роботи з влаштування оздоблювальних робіт будівлі АБК офіс ТОВ «Перший столичний хлібозавод» в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської обл. Нове будівництво, а замовник зобов`язався прийняти такі роботи і оплатити їх на умовах цього договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, загальна ціна договору визначається кошторисом, який є невід`ємною частиною договору та складає 823 880,00 грн.

Згідно з п. 5.3. договору, здавання-приймання виконаних робіт оформляється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

На виконання умов вказаного договору позивачем було здійснено платежі на загальну суму 1 400 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 630 від 26.07.2018 на суму 300 000,00 грн, №113 від 30.08.2018 на сум 200 000,00 грн, №124 від 03.09.2018 в розмірі 300 000,00 грн, №142 від 07.09.2018 на суму 50 000,00 грн, №149 від 13.09.2018 на суму 250 000,00 грн, №157 від 19.09.2018 на суму 300 000,00 грн.

30.09.2018 між позивачем та відповідачем був підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт на суму 620 284,34 грн.

31.12.2018 між сторонами був підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт на суму 203 255,86 грн.

Таким чином, на виконання умов договору підряду №19/06-18, відповідачем виконані, а позивачем прийняті роботи на загальну суму 823 540,20 грн.

18.02.2019 між позивачем та відповідачем був підписаний протокол (угода) про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого сторони маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, дійшли згоди про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з договорів №10/01-18 від 10.01.2018, №20/12-17 від 20.12.2017, №2810 від 28.10.2017, №18/06-18 від 18.06.2018, №14/08-18 від 14.08.2018, №22/08-18 від 22.08.2018, №03/09-18 від 03.09.2018, №08/06-18 від 08.06.2018, №19/06-18 від 19.06.2018.

Так, згідно з умовами угоди сторони дійшли згоди про зарахування за вказаними договорами зустрічних вимог в розмірі 506 028,42 грн.

04.07.2019 позивач направив відповідачу претензійний лист за вих. №538 від 03.07.2019, в якому просив повернути надмірно сплачені кошти в розмірі 70 431,38 грн.

Проте, як вбачається із наявних матеріалів справи, відповідач вказану претензію не задовольнив, відповіді на неї не надав.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 509 ЦК України)

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

За приписами статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно з п. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір підряду № 19/06-18 від 19.06.2019, відповідно до якого відповідач зобов`язався за завданням позивача виконати роботи з влаштування оздоблювальних робіт будівлі АБК офіс ТОВ «Перший столичний хлібозавод» в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської обл. Нове будівництво, а замовник зобов`язався прийняти такі роботи і оплатити їх на умовах цього договору.

На виконання умов вказаного договору позивачем було здійснено оплату на загальну суму 1 400 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідачем виконано роботи на загальну суму 823 540,20 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами прийому-передачі виконаних робіт від 30.09.2018 та 31.12.2018.

Крім того, судом також встановлено, що сторонами був підписаний протокол (угода) про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.02.2019, відповідно до якого сторони маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги дійшли згоди про зарахування зустрічних вимог в сумі 506 028,42 грн.

Отже, з наведеного вбачається, що в результаті проведених розрахунків між сторонами, у позивача виникла переплата за виконані роботи в сумі 70 431,38 грн (1 400 000,00 грн - 823 540,20 грн - 506 028,42 грн).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 04.07.2019 позивач направив відповідачу претензійний лист за вих. №538 від 03.07.2019, в якому просив повернути надмірно сплачені кошти в розмірі 70 431,38 грн. Проте, як вбачається із наявних матеріалів справи, відповідач вказану претензію не задовольнив, відповіді на неї не надав.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підставою для звернення стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів у розмірі 70 431,38 грн є пред`явлення претензії №538 від 03.07.2019, яку позивач направив відповідачу 04.07.2019, а тому в силу п. 2 ст. 530 ЦК України, відповідач повинен був повернути вказану суму у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

За вказаних обставин, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Столичний Хлібозавод» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардіфаст» надмірно сплачених коштів у розмірі 70 431,38 грн обґрунтованими, які відповідно підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардіфаст» (01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6-А, квартира 30; ідентифікаційний код 40425227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (07354, Київська область, Вишгородський район, село Нові Петрівці, вулиця Соборна, будинок 85; ідентифікаційний код 31484879) надмірно сплачені кошти в розмірі 70 431 (сімдесят тисяч чотириста тридцять одну) грн 38 коп. та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук