ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2775/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів: Вечірка І.О., Чус О.В.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сидорук Лілії Олександрівни на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 (суддя Кеся Н.Б.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця Сидорук Лілії Олександрівни, м.Жовті Води, Дніпропетровської області

про стягнення 23 850 грн. 33 коп.

за скаргою Сидорук Лілії Олександрівни , м.Жовті Води Дніпропетровської області

на рішення державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст скарги та ухвали суду першої інстанції.

Сидорук Лілія Олександрівна 07.05.2019 звернулася до господарського суду із скаргою на рішення державного виконавця, в якій просила визнати незаконним рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Смирською О.І. щодо відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу від 03.07.2015, виданого господарським судом Дніпропетровської області по справі №904/2775/15, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№58607746 від 14.03.2019 про стягнення на користь ПАТ КБ "Приватбанк" з Сидорук Лілії Олександрівни 25 677,33 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у даній справі в задоволенні скарги Сидорук Лілії Олександрівни на рішення державного виконавця відмовлено.

Зазначена ухвала обґрунтована посиланням на те, що наказ господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2015 по справі 904/2775/15 був повернутий стягувачу 12.02.2018, перебіг строку пред`явлення виконавчого документу до виконання починається з 12.02.2018, наказ може бути пред`явлений протягом трьох років - до 12.02.2021.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій заявник просить ухвалу господарського суду скасувати, скаргу задовольнити, визнати незаконним рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Смирської О.І. щодо відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу від 03.07.2015, виданого Господарським судом Дніпропетровської області по справі № 904/2775/15 і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58607746 від 14.03.2019 про стягнення на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з Сидорук Лілії Олександрівни 25 677,33 грн.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що стягувач звернувся до виконавчої служби понад трирічного строку, передбаченого законом.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, ухвалу господарського суду залишити без змін.

Позивач зазначає, що доводи наведені Сидорук Л.О. в скарзі щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №58697746 від 14.03.2019 є безпідставними та не відповідають дійсності.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чус О.В., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2019 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, у строк не пізніше 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

22.07.2019 до суду апеляційної інстанції надійшов лист Сидорук Л.О. про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано докази сплати судового збору.

Розпорядженням керівника апарату суду від 23.07.2019 №1075/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з відпусткою судді Кузнецова В.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Білецької Л.М.., суддів Чус О.В., Вечірка І.О.

Розпорядженням керівника апарату суду від 29.07.2019 №1106/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з відпусткою судді Вечірка І.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Білецької Л.М.., суддів Чус О.В., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.07.2019 відкрито апеляційне провадження у справі.

Розпорядженням керівника апарату суду від 12.08.2019 №1310/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з виходом з відпустки судді Кузнецова В.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чус О.В., Верхогляд Т.А.

Розпорядженням керівника апарату суду від 19.08.2019 №1444/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з виходом з відпустки судді Вечірка І.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чус О.В., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.08.2019 призначено справу до розгляду на 10.09.2019.

10.09.2019 сторони не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

10.09.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2015 по справі №904/2775/15 стягнуто з фізичної особи-підприємця Сидорук Лілії Олександрівни на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 11500 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 6 820 грн. 28 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3874 грн. 05 коп. пені, 1656 грн. 00 коп. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору

03.07.2015 господарським судом Дніпропетровської області на виконання вищевказаного рішення видано наказ.

26.09.2016 державним виконавцем органу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52360564 (арк.с. 145).

12.02.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №52360564, в якій зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 12.02.2021 (арк.с. 146).

14.03.2019 начальником відділу Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14.03.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58607746 (арк.с. 48).

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, дослідивши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Положенням статті 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої - третьої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 1291 Конституції України передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Зміст наказу господарського суду від 03.07.2019 свідчить про те, що цей наказ дійсний для пред`явлення до 04.07.2016.

Пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тобто, після повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця від 12.02.2018 ВП №52360564 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.5 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, його місце проживання та перебування.

Таким чином, строк пред`явлення наказу господарського суду від 03.07.2015 до виконання встановлений з моменту його повернення постановою державного виконавця - 12.02.2018.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, строк пред`явлення наказу господарського суду від 03.07.2015 до виконання після його переривання встановлений з 12.02.2018 по 12.02.2021, а відтак, станом на момент пред`явлення позивачем цього наказу для виконання, строк його виконання не закінчився.

Згідно з ч. 3 ст. 343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що державним виконавцем дотримані норми Закону України "Про виконавче провадженим" при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення скарги на рішення державного виконавця.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час постановлення оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Сидорук Лілії Олександрівни відмовити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі №904/2775/15 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 17.09.2019.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя І.О.Вечірко

Суддя О.В.Чус