ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1641/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Дворнікова А.Ю., Ордер № 460721, дата видачі : 15.07.19;

Від відповідача: не з`явився.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Якоря Ріелт до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Домасс 2014 про стягнення 200 000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

11.06.2019 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Якоря Ріелт звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО № 1684/19) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Домасс 2014 про стягнення 200 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.06.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання « 16» липня 2019 р. о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.07.2019р. було відкладено підготовче засідання на "19" серпня 2019 р. о 11:15 год.

19.08.2019р. у підготовчому засіданні представник відповідача надав суду клопотання за вх.ГСОО№2-3891/19 про витребування доказів по справі та продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.08.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України та відкладено підготовче засідання на "29" серпня 2019 р. о 14:20 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.08.2019р. клопотання ТОВ «Домасс-2014» про витребування доказів за вх.ГСОО№2-3891/19 від 19.08.2019р. було задоволено частково, та витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю Якоря Ріелт вказані клопотанні докази.

29.08.2019р. у підготовчому засіданні представником позивача було надано суду пояснення (щодо витребування доказів) за вх.ГСОО№17368/19 з належним чином засвідченими копіями витребуваних документів.

Крім того, у підготовчому засіданні 29.08.2019р. представник позивача надав суду для огляду оригінали витребуваних документів, які були оглянуті судом та повернуті позивачу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.08.2019р. закрито підготовче провадження у справі №916/1641/19 із призначенням справи до судового розгляду по суті на "10" вересня 2019 р. о 10:45 год.

Відповідач в засідання суду 29.08.2019р. та 10.09.2019р. не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 165 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області по справі були направлені за належною адресою відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи Рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому за приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі.

За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

10.09.2019р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

У квітні 2019 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Якоря Ріелт» виникла необхідність у здійсненні бедівельно-монтажних робіт з підведення водопроводу каналізації до двох окремо стоячих 2-х секційних 5-ти поверхових багатоквартирних будинків.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Якоря Ріелт» було розглянуто пропозиції декількох юридичних осіб, а саме:

12.04.2019 року на електрону адресу ТОВ «Якоря Ріелт» надійшла пропозиція від ТОВ «Домасс-2014» (відповідач) щодо проведення будівельно-монтажних робіт вартість яких складатиме 659 504,00грн.

19.04.2019 року на адресу ТОВ «Якоря Ріелт» надійшла комерційна пропозиція №19/04 від Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА СТОЛИЦЯ» щодо проведення будівельно-монтажних робіт вартість яких складатиме 536 322,34грн.

26.04.2019 року на адресу ТОВ «Якоря Ріелт» надійшла комерційна пропозиція №24/04 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ-МОНТАЖ» щодо проведення будівельно-монтажних робіт вартість яких складатиме 530 000,00грн.

Далі, в кінці квітня 2019 року на адресу ТОВ «Якоря Ріелт» надійшла тендерна пропозиція від ТОВ «Фартлайфбуд» щодо проведення будівельно-монтажних робіт вартість яких складатиме 610 000,00грн.

Як вказує позивач, більш вигідною пропозиція виявилась у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фартлайфбуд», після чого 06.05.2019р. між ТОВ «Якоря Ріелт» (далі -замовник) та ТОВ «Фартлайфбуд» (далі - підрядник) було укладено договір підряду №1-05/19, за умовами якого Підрядник зобов`язується здійснити будівельно-монтажні роботи з підведення водопроводу і каналізації, а Замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи і оплатити їх у відповідності до проектно-розрахункової документації.

Пунктом 11 Договору підряду №1-05/19 від 06.05.2019р. визначено реквізити сторін договору, зокрема й розрахункові рахунки, які повинні використовуватись для оплати договору, зокрема, ТОВ «Фартлайфбуд» зазначені наступні реквізити: Код , адреса: 01014, м. Київ, Печерський район, вул. Зверинецька, буд. 63; р/р НОМЕР_1 , Банк: АТ КБ «Приватбанк», МФО 328704.

На підставі Договору підряду №1-05/19 від 06.05.2019р. ТОВ «Якоря Ріелт» 08.05.2019р. було оплачено аванс за виконання Підрядчиком будівельно-монтажних робіт у сумі 200 000,00грн.

Однак, відповідно до платіжного доручення №74 від 08.05.2019р. сума 200 000,00грн. за будівельно-монтажні роботи згідно Договору №1-05/19 від 06.05.2019р. була направлена отримувачу ТОВ «Домасс 2014», , рахунок № НОМЕР_2 , банк отримувача: АТ «Райфайзен банк Аваль» у м. Київ, код банку: 380805.

Як зазначає позивач, стороною вказаного у платіжному дорученні договору є ТОВ «Фартлайфбуд», та вказана сума коштів направлялась на рахунок саме цієї юридичної особи, більш того, жодних договірних зобов`язань у ТОВ «Якоря Ріелт» та ТОВ «Домасс 2014» немає.

Як вбачається з матеріалів справи та вищезазначеного, вказана сума коштів за Договором підряду №1-05/19 від 06.05.2019р. помилково була направлена на розрахунковий розрахунок ТОВ «Домасс 2014».

Позивач ТОВ «Якоря Ріелт» зазначає, що помітивши помилкове перерахування коштів, 08.05.2019р. на адресу відповідача ТОВ «Домасс 2014» було направлено лист за вх. №08/05, відповідно до якого зазначено, що на рахунок ТОВ «Домасс 2014» були помилково перераховані грошові кошти, згідно платіжного доручення №74 від 08.05.2019 року та вказано, що оскільки у ТОВ «Якоря Ріелт» та ТОВ «Домасс 2014» відсутні договірні відносини, позивач просить повернути помилково перераховані грошові кошти на ТОВ «Якоря Ріелт», , р/р НОМЕР_3 , МФО 328209, в АБ «Південний». (копія листа наявна в матеріалах справи).

Вказаний лист повідомлення вх.№08/05 від 08.05.2019р. було отримано ТОВ «Домасс 2014» , про що було зроблено відповідно відмітку на повідомлені ОСОБА_1 , таж особа, якою було направлено комерційну пропозицію на електронну адресу ТОВ «Якоря Ріелт».

Також, позивачем вказано, що у подальшому у зв`язку з тим, що ТОВ «Фартлайфбуд» ( відповідно з яким було укладено Договір підряду №1-05/19 від 06.05.2019р.) до виконання будівельно-монтажних робіт станом на 01 липня 2019 року так і не приступив, 04.07.2019р. між ТОВ «Якоря Ріелт» та ТОВ «ІНВЕСТ-МОНТАЖ» було укладено Договір пядряду №04/07, відповідно до якого підрядчик зобов`язується в установлений договором строк по завданням замовника на свій ризик виконати роботи з облаштування зовнішніх сітей каналізації та водопроводу на об`єкті замовника.

У зв`язку із чим, починаючи з липня 2019 року ТОВ «ІНВЕСТ-МОНТАЖ» на підставі вищезазначеного Договору підряду проводить відповідні будівельно-монтажні роботи, що підтверджується проміжними комерційними актами №1,2,8,11 за липень та серпень 2019 року. (копії вказаних актів наявні в матеріалах справи).

Виконання договірних відносин між ТОВ «Якоря Ріелт» та ТОВ «ІНВЕСТ- МОНТАЖ» відповідно Договору підряду № 04/07 від 04 липня 2019 року, також підтверджується платіжними дорученнями № 163 від 08 липня 2019 року та №224 від 13 серпня 2019 року, відповідно до яких ТОВ «Якоря Ріелт» перерахував грошові кошти на рахунок ТОВ «ІНВЕСТ-МОНТАЖ» за виконання вищевказаних робіт.

Станом на момент подачі позовної заяви, відповіді від ТОВ «Домасс 2014» на лист повідомлення вих.№08/05 від 0805.2019р. не надходило до ТОВ «Якоря Ріелт», грошові кошти, які помилково були зачислені на розрахунковий рахунок відповідача не повернуті.

З наведених підстав Товариство з обмеженою відповідальністю Якоря Ріелт звернулося до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Домасс 2014 про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 200 000,00 грн.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що будь - яких відносин між позивачем та відповідачем на підставі Договору підряду №1-05/19 від 06.05.2019р. не існувало, зазначений договір між сторонами не укладався та роботи відповідачем не проводилися, що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів підписання між сторонами Договору підряду №1-05/19 від 06.05.2019р. та доказів виконання останнім будівельно-монтажних робіт на підставі вказаного договору також не надано.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією зі сторін в зобов`язанні.

Постановою Верховного суду України від 25.02.2015р. по справі №910/1913/14 викладено правову позицію, відповідно якої приписи ст. 1212 Цивільного кодексу України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного, між ТОВ «Якоря Ріелт» та ТОВ «Домасс 2014» відсутні договірні відносини, що є підтвердженням відсутності правової підстави переходу суми в розмірі 200 000,00грн. від ТОВ «Якоря Ріелт» до ТОВ «Домасс 2014», тобто відповідач фактично збагатився за рахунок ТОВ «Якоря Ріелт» без наявності будь-яких законних на те підстав.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок іншої особи за відсутності положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, при цьому строк повернення, зокрема виконаного однією зі сторін в зобов`язанні, законом окремо не встановлено.

Оскільки, грошові кошти за Договором підряду №1-05/19 від 06.05.2019р. зачислені на рахунок ТОВ «Домасс 2014» помилково, адже стороною даного договору вказана юридична особа не являється та жодні будівельно-монтажні роботи на замовлення ТОВ «Якоря Ріелт» не виконувала, тому отриманні за вказаним договором кошти є, безперечно, безпідставно набутими.

Таким чином, враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами обставин щодо відсутності правових підстав для перерахування позивачем грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн. та факту набуття відповідачем належного позивачу майна (грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн.), за відсутності для цього будь-яких правових підстав, у зв`язку з чим господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 200 000,00 грн. безпідставно набутих коштів.

Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання 29.08.2019р. та 10.09.2019р. відповідач не з`являвся хоча заздалегідь був повідомлений про дату час та місце судового засідання.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову, покладаються відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Якоря Ріелт до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Домасс 2014 про стягнення 200 000,00 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Домасс 2014 (65098, м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 32, офіс 908; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Якоря Ріелт (65086, Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 58; ) безпідставно набуті кошти в розмірі 200 000 /двісті тисяч / грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 3 000 /три тисячі / грн. 00коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 20 вересня 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут