ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2496/19
за позовом Малого приватного підприємства фірми "ЕРІДОН"

до Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС"

про стягнення 134 501,80 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Пустовойтов Д.М. дов. № 05/07/19-1юр від 05.07.19р.

Відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 89 044, 48 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, 7 117,89 грн. - 10 % річних від простроченої суми боргу, 12 812,20 грн. - 18 % річних за користування товарним кредитом, 25 527,23 грн. - пені, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати.

Відповідач, у жодне судове засідання явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно на адресу вказану у позові та ЄДР, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №373, №070, 146.

Оскільки ухвали суду, у вищенаведених поштових відправленнях, про відкриття провадження у справі та відкладення розгляду справи направлялися Відповідачеві на адресу, вказану в позові та ЄДР, суд вважає, що Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом і, лише у силу нехтування своїми правами, Відповідач відмовився від захисту від вимог Позивача.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Справа, згідно зі ст. 165 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні досліджено надані Позивачем докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.04.18р. сторонами укладено Договір поставки №1514/18/577 (далі Договір), за п.1.1. якого в порядку та на умовах цього Договору Постачальник (Позивач) зобов`язався поставити Покупцю (Відповідачеві) продукцію виробничо-технічного призначення (далі товар), а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити вартість такого товару.

Найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною (п.1.2. Договору).

Загальна вартість товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з урахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна (п.2.3. Договору).

Оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка товару на підставі Рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення Додатків до цього Договору. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника (п.3.1. Договору).

Умови та строки поставки товару зазначаються у Додатках до цього Договору або у рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки (п.5.1. Договору).

За порушення умов цього Договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку передбаченому чинним законодавством та з урахуванням умов цього Договору (п.6.1. Договору).

Відповідно до п.6.2. Договору крім відповідальності, встановленої п.6.1. цього Договору Покупець:

- за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення;

- за необґрунтовану відмові від отримання товару, сплачує штраф в розмірі 10% від вартості такого товару.

У разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати товару чи невиконання зобов`язань передбачених пунктами 3.2. та 3.3. цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника 10% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, Сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені) (п.6.7. Договору).

Сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим Договором відповідно до п.6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 років (п.6.8. Договору).

13.04.18р. сторонами укладено Додаток №1514/18/577/1-ЗЗР та Додаток №№1514/18/577/2-ПД до Договору.

На виконання умов Договору та Додатку №1514/18/577/1-ЗЗР Позивач поставив Відповідачеві товар на суму 87 696,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №30991 від 18.04.18р. За Додатком №1514/18/577/2-ПД до Договору Позивач поставив Відповідачеві товар на суму 61 755,60 грн., що підтверджується видатковими накладними №30997 від 18.04.18р. на суму 42 285,60 грн. та №33319 від 20.04.18р. на суму 19 470,00 грн.

Згідно з п.3 Додатків №1514/18/577/1-ЗЗР та №1514/18/577/2-ПД оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 100,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 03.09.18р.

Відповідно до п.4 Додатків №1514/18/577/1-ЗЗР та №1514/18/577/2-ПД у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк понад 30 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч.5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмірі 18 % річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем товару.

У п.5 Додатків №1514/18/577/1-ЗЗР та №1514/18/577/2-ПД сторони погодили, що нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Відповідач, з порушенням строків оплати, частково розрахувався за поставлений товар за накладною №30991 від 18.04.18р., сплативши 70 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №190 від 11.10.18р. на суму 20 000,00 грн., №214 від 14.11.18р. на суму 50 000,00 грн.

За даними Позивача, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором, за ним обліковується борг перед Позивачем у розмірі 79 451,60 грн.

З посиланням на п. 6.2. Договору, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував пеню у розмірі 25 527,23 грн. за період прострочки з 04.09.18р. по 03.06.19р.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, п. 6.7. Договору та п. 5 Додатків №1514/18/577/1-ЗЗР і №1514/18/577/2-ПД, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував індекс інфляції 9 592,88 грн. за період з вересня 2018р. по червень 2019р., 10 % річних 7 117,89 грн. за період прострочки з 04.09.18р. по 03.06.19р., 18 % річних 12 812,20 грн. за період прострочки з 04.09.18р. по 03.06.19р.

Всі нарахування, проведені Позивачем, з урахуванням оплат Відповідача.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

З урахуванням наведених вище доказів (Договору, Додатків № №1514/18/577/1-ЗЗР і №1514/18/577/2-ПД видаткових накладних, платіжних доручень Відповідача), наданих Позивачем, доводи Позивача про наявність у Відповідача боргу за поставлений товар, суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ч. 2 ст. 343 ГК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони фактично у п.6.8. Договору визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати наданих послуг, що за своїм визначенням є пенею у розумінні ч. 3 ст. 549 ЦК України.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з п. 6.8. Договору, сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим Договором відповідно до п.6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 років.

Перевіривши розрахунки Позивача, судом встановлено, що розрахунки проведено правильно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, до стягнення з Відповідача на користь Позивача належать: 79 451,60 грн. боргу, 25 527,33 грн. пені, 7 117,89 грн. 10 % річних, 12 812,20 грн. 18 річних, 9 592,88 грн. - індексу інфляції

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Малого приватного підприємства фірми "ЕРІДОН" до Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС" про стягнення 134 501,80 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "АГРО-ТРАНС", 52605, Дніпропетровська область, Васильківський район, село Манвелівка, вул. Лесі Українки, буд.10 (код 41237858) на користь Малого приватного підприємства фірми "ЕРІДОН", 08143, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, буд. 46 (код 19420704) 79 451,60 грн. - основного боргу, 25 527,23 грн. - пені, 9 592,88 грн. - індексу інфляції, 7 117,89 грн. - 10 % річних, 12 812,20 грн. - 18 % річних, 2 017,53 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 16.09.2019

Суддя С.Г.Юзіков